РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.03.2025Справа № 910/14961/24

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ЕСТЕТ ГРУП"

вул. Козацька, 120/4 корп Ж, м. Київ, 03022

до Фізичної особи-підприємця Дудікової Катерини Володимирівни

АДРЕСА_1

про стягнення 63 401,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ЕСТЕТ ГРУП" (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Дудікової Катерини Володимирівни (далі-відповідач) про стягнення 63 401,77 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 позовну заяву залишено без руху; встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

17.12.2024 від представника позивача до суду надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 11.12.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи прийнято здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.12.2024 була направлена та доставлено відповідачу в його Електронний кабінет, що підтверджується Довідкою про доставлення процесуального документа до електронного кабінету 20.12.2024.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/14961/24, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ЕСТЕТ ГРУП» (Компанія за Договором, далі по тексту - Позивач) та фізичною особою - підприємцем Дудіковою Катериною Володимирівною, - (Покупець за Договором, далі по тексту - Відповідач) був укладений Договір поставки № 07275 від 05.05.2020 р., (надалі - Договір), згідно умов якого Позивач зобов`язувався постачати, а Відповідач приймати та оплачувати, готову продукцію та аксесуари (Товар).

06 травня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ004397 від 06.05.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової накладної № СМ004397 від 06.05.2020 року сплинув 05.07.2020 р.

06 травня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ004405 від 06.05.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової накладної № СМ004405 від 06.05.2020 року сплинув 05.07.2020 р.

09 червня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36 В, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ005363 від 09.06.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової накладної № СМ005363 від 09.06.2020 року сплинув 09.08.2020 р.

15 червня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ005555 від 15.06.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової накладної № СМ005555 від 15.06.2020 року сплинув 15.08.2020 р.

24 липня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36 В, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ006686 від 24.07.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової накладної № СМ006686 від 24.07.2020 року сплинув 22.09.2020 р.

07 серпня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36 В, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ006929 від 07.08.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової накладної № СМ006929 від 07.08.2020 року сплинув 06.12.2020 р.

02 вересня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ007601 від 02.09.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № СМ007601 від 02.09.2020 року сплинув 01.01.2021 р.

02 вересня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36 В, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ007607 від 02.09.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № СМ007607 від 02.09.2020 року сплинув 01.01.2021 р.

03 вересня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36 В, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ007637 від 03.09.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № СМ007637 від 02.09.2020 року сплинув 04.10.2020 р.

03 вересня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36 В, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ007639 від 03.09.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № СМ007639 від 03.09.2020 року сплинув 04.10.2020 р.

07 вересня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36 В, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ007701 від 07.09.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № СМ007701 від 07.09.2020 року сплинув 06.11.2020 р.

11 вересня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36 В, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ008024 від 11.09.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № СМ008024 від 11.09.2020 року сплинув 12.10.2020 р.

22 вересня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36 В, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ008245 від 22.09.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № СМ008245 від 22.09.2020 року сплинув 23.10.2020 р.

23 жовтня 2020 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36 В, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № СМ009080 від 23.10.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № СМ009080 від 23.10.2020 року сплинув 23.11.2020 р.

07 квітня 2021 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Новоселицька, буд. 10, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № РЕ300001596 від 07.04.2021 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № РЕ300001596 від 07.04.2021 року сплинув 06.08.2021 р.

08 червня 2021 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Новоселицька, буд. 10, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № РЕ300001858 від 08.06.2021 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № РЕ300001858 від 08.06.2021 року сплинув 07.10.2021 р.

11 червня 2021 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Новоселицька, буд. 10, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № РЕ300001885 від 11.06.2021 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № РЕ300001885 від 11.06.2021 року сплинув 10.10.2021 р.

22 червня 2021 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Новоселицька, буд. 10, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № РЕ300001925 від 22.06.2021 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № РЕ300001925 від 22.06.2021 року сплинув 21.10.2021 р.

29 липня 2021 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Новоселицька, буд. 10, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № РЕ300002080 від 29.07.2021 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № РЕ300002080 від 29.07.2021 року сплинув 27.11.2021 р.

04 серпня 2021 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36 В, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № РЕ300002097 від 04.08.2021 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № РЕ300002097 від 04.08.2021 року сплинув 03.10.2021 р.

21 жовтня 2021 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36 В, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № РЕ300002430 від 21.10.2020 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № РЕ300002430 від 21.10.2021 року сплинув 19.02.2022 р.

17 серпня 2022 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № 56277 від 17.08.2022 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № 56277 від 17.08.2022 року сплинув 16.10.2022 р.

21 вересня 2022 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № 57164 від 21.09.2022 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № 57164 від 21.09.2022 року сплинув 20.11.2022 р.

02 грудня 2022 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № 67145 від 02.12.2022 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № 67145 від 02.12.2022 року сплинув 31.01.2023 р.

12 грудня 2022 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № 68564 від 12.12.2022 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № 68564 від 12.12.2022 року сплинув 20.02.2023 р.

20 лютого 2023 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № 83266 від 20.02.2023 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № 83266 від 20.02.2023 року сплинув 21.04.2023 р.

22 лютого 2023 року Позивач, здійснив поставку Товару по Договору, про що свідчить підписана представниками Сторін видаткова накладна № 85289 від 22.02.2023 року. Останній строк належної оплати Товару, згідно видаткової № 85289 від 20.02.2023 року сплинув 23.04.2023 р.

Звертаючись до суду із позовом Позивач зазначає, що свої зобов`язання з поставки Товару, Позивач виконав в повному обсязі. Відповідачу було поставлено Товару на загальну суму 347 774, 32 грн. Відповідачем було здійснено часткову оплату вартості отриманого Товару на суму 257 466, 29 грн. Також Відповідачем було здійснено декілька повернень Товару на загальну суму 54 243, 47 грн., більше жодних оплат за договором Відповідач не здійснював. Останнє повернення було здійснено 27.09.2021 року. Свої зобов`язання з оплати Товару Відповідач не виконав.

Таким чином, спір у справі виник у зв`язку із тим, що Покупець, порушуючи умови Договору, не оплатив отриману продукцію в повному обсязі, внаслідок чого, на день подачу позову у останнього утворилась заборгованість по оплаті поставленої продукції в розмірі 36 064,46 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Позивач здійснив поставку товару на суму 347 774,32 грн. згідно видаткових накладних, перелік яких наведений у тексті позовної заяви. Відповідачем було здійснено часткову оплату вартості отриманого Товару на суму 257 466, 29 грн. Також Відповідачем було здійснено декілька повернень Товару на загальну суму 54 243, 47 грн.,

Натомість, Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання передбачені Договором та у строк передбачений умовами укладеного між Сторонами Договором не здійснив оплату поставленого Товару. У зв`язку з чим, у Відповідача перед Позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 36 064,46 грн.

За твердженням Позивача, котре не спростоване Відповідачем, станом на день подання позову зобов`язання з оплати поставленого товару на загальну суму 36 064,46 грн. Відповідачем не виконано.

Доказів оплати поставленого товару на загальну суму 36 064,46 грн. матеріали справи не містять. Вказане Відповідачем не заперечується. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості Відповідача перед Позивачем у розмірі 36 064,46 грн. документально підтверджена та належним чином доведена, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем заявлено до стягнення із Відповідача 3 682,74 грн. інфляційних втрат та 1 829,41 грн. 3% річних.

Стосовно вказаних позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що він є арифметично вірним, таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 682,74 грн. інфляційних втрат та 1 829,41 грн. 3% річних, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Тож, позивач просить суд стягнути з відповідача 21 825,16 грн. - пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК).

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК),

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Відповідно до п. 5.2. Договору, Відповідач повинен сплатити пеню за у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за несвоєчасну оплату Товару, яка діє на момент прострочення виконання зобов`язання від суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу протягом всього періоду невиконання зобов`язання.

Належним чином дослідивши умови Договору, суд встановив, що п. 5.2 Договору не містить ні іншого строку, відмінного від встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати, ні зазначенням "до дати фактичного виконання", тощо.

Верховний Суд, вирішуючи питання, чи змінює вжите в умові Договору формулювання у вигляді: - "Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язань", строк нарахування штрафних санкцій, наведений в частини 6 статті 232 ГК України, зробив висновок, що цю умову неможливо визнати такою, що встановлює інший строк нарахування штрафних санкцій.

Відтак, умову, передбачену у п. 5.2 укладеного сторонами у цій справі Договору, неможливо визнати такою, що встановлює інший строк нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування ч. 6 ст. 232 ГК України у подібних правовідносинах викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.11.2019 у справі №904/1148/19 та від 12.12.2019 у справі №911/634/19, від якого Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду не вбачає підстав для відступлення.

При цьому об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, уточнюючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування ч. 6 ст. 232 ГК України, зазначає, що у кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій, та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати, фактичний момент оплати), або інший строк, відмінний від визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців. (Постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.08.2021 у справі №910/13575/20

Таким чином, за перерахунком суду, вимога про стягнення пені у розмірі 21 825,16 грн. підлягає задоволенню частково у розмірі 8 832,86 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 3028,00 грн.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 620,49 грн. залишаються за позивачем та не покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дудікової Катерини Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ЕСТЕТ ГРУП" (вул. Козацька, 120/4 корп Ж, м. Київ, 03022; ідентифікаційний код: 43058719) 36 064,46 грн. - основного боргу, 8832,86 грн. - пені, 3 682,74 грн. - інфляційних втрат та 1 829,41 грн. - 3% річних та 2 407,51 грн. - судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов