ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 лютого 2025 року Справа № 903/94/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі Трейд Груп

до відповідача: Комунального підприємства Волинська обласна інфекційна лікарня Волинської обласної ради

про стягнення 927,83 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з.

У зв`язку з неявкою сторін, запис розгляду судової справи не здійснювався, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

Встановив:

23.01.2025 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі Трейд Груп до Комунального підприємства Волинська обласна інфекційна лікарня Волинської обласної ради про стягнення 1031,77 грн, з них 872,35 грн інфляційних втрат, 159,42 грн 3% річних.

При обґрунтуванні позовних вимог вказують, що відповідачем прострочено за період з 09.08.2024 до 04.11.2024 виконання зобов`язання щодо оплати спожитого природного газу на позадоговірній основі.

Ухвалою суду від 27.01.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.02.2025, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу відповідь на відзив.

10.02.2025 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відзив на позовну заяву № 187/01-09 від 10.02.2025 в якому вказує, що визнає позовні вимоги на суму 927,83 грн, з них 784,47 грн інфляційні втрати та 143,36 грн 3 % річних, в решті позовних вимог просить відмовити через безпідставність, також просить підготовче засідання проводити без участі його представника. Даний відзив з додатками долучено до матеріалів справи.

25.02.2025 позивач через систему «Електронний суд» подав заяву про зменшення розміру позовних вимог в якій просить суд стягнути з відповідача 927,83 грн з яких: 784,47 грн інфляційних втрат, 143,36 грн - 3% річних. Також просить підготовче засідання проводити без участі представника позивача, вказав, що позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, підтримує в повному обсязі.

Щодо заяви про зменшення розміру позовних вимог суд зазначає таке.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За приписами ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Права та обов`язки учасників справи врегульовано статтею 42 ГПК України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно п.2 ч.2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні 26.02.2025 судом ухвалено на місці прийняти заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, оскільки це право позивача та він його реалізував до закінчення підготовчого засідання. Має місце нова ціна позову 927,83 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Враховуючи нову ціну позову 927,83 грн, відповідач у відзиві повністю визнав дані позовні вимоги, а тому в силу положень ч.3, 4 ст.185 ГПК України вважає за можливе прийняти рішення по суті позовних вимог у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки, відзив на позовну заяву, в якому визнано позовні вимоги повністю, підписано директором Комунального підприємства Волинська обласна інфекційна лікарня Волинської обласної ради, визнання позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності сторін з прийняттям рішення у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -

в с т а н о в и в:

рішенням Господарського суду Волинської області від 27.11.2024 у справі № 903/714/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі Трейд Груп задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства «Волинська обласна інфекційна лікарня» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі Трейд Груп 19875,29 грн заборгованості, 437,26 грн інфляційних втрат, 117,30 грн 3 % річних, 1 671,86 грн витрат по сплаті судового збору, а всього 22101,71 грн.

Дане рішення набрало законної сили 05.11.2024.

На виконання рішення у справі № 903/714/24 Господарським судом Волинської області 27.11.2024 видано судовий наказ.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

05.11.2024 Комунальне підприємство «Волинська обласна інфекційна лікарня» Волинської обласної ради на виконання рішення суду сплатило позивачу 22101,71 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 05.11.2024 (а.с.27).

Предметом спору у справі, що розглядається є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 927,83 грн, з них 784,47 грн інфляційні втрати та 143,36 грн - 3 % річних за період з 09.08.2024 до 04.11.2024, тобто за період не охоплений рішенням Господарського суду Волинської області по справі № 903/714/24 до дати його фактичного виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачається виникнення цивільних прав та обов`язків з рішення суду(з встановленого факту завдання шкоди особі). Таким чином, на підставі рішення суду можуть виникати зобов`язання, які залежно від змісту можуть бути грошовими або негрошовими.

За змістом статей 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань(договір чи делікт), якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

За змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), в постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Позивачем, відповідно до поданого розрахунку нараховано з 09.08.2024 до 04.11.2024 784,47 грн інфляційних втрат та 143,36 грн - 3 % річних, які визнано відповідачем.

Перевіривши розрахунки позивача, суд дійшов висновку про вірність здійсненого розрахунку та правомірність заявлених до стягнення 143,36 грн - 3% річних та 784,47 грн інфляційних втрат за період з 09.08.2024 по 04.11.2024, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути 927,83 грн з яких: 784,47 грн інфляційних втрат, 143,36 грн - 3% річних.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2422,40 грн судового збору.

Керуючись ст. 73-79, 86, 129, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із Комунального підприємства Волинська обласна інфекційна лікарня Волинської обласної ради (вул.Шевченка,30, м.Луцьк, Волинська область, 43016, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі Трейд Груп (вул.Івана Мазепи,6, м.Київ, 01010, ) 927,83 грн (дев`ятсот двадцять сім гривень 83 коп.) з них 784,47 грн інфляційних втрат, 143,36 грн - 3% річних, а також 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

06.03.2025.

Суддя А. С. Вороняк