ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/39/25

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Звєрєвої С.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Ласкавий Є.М.,адвокат, ордер серії АІ №1512585 від 10.02.2025 (в режимі відеоконференції )

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем"

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Жовтневе"

про стягнення 2 141 911, 75 грн

Процесуальні дії по справі.

Господарський суд Житомирської області відповідно до ухвали від 16.01.2025 відкрив провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" до відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства "Жовтневе" про стягнення 2 141 911, 75 грн., за правилами загального позовного провадження, перше підготовче засідання призначено на 18.02.2025 о 10:00 год.

Згідно довідки господарського суду від 16.01.2025, ухвалу про відкриття провадження у справі від 16.01.2025 в електронному вигляді було надіслано ТОВ "Євросем" та Приватному сільськогосподарському підприємству "Жовтневе" в їх електронні кабінети 16.01.2025 о 18:06 (а.с. 69).

Господарський суд ухвалою від 18.02.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу №906/39/25 до судового розгляду по суті на 04.03.2025 о 10:00 год.

Згідно довідки суду про доставку електронного листа, встановлено, що документ в електронному вигляді, а саме ухвала від 18.02.2025, було надіслано одержувачу Приватному сільськогосподарському підприємству "Жовтневе" в його електронний кабінет 19.02.2025 о 01:24 (а.с. 83).

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за наявними матеріалами, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до змісту п. п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цієї особою суду; або за адресою, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про дату, час і місце судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) господарського судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про дату, час і місце судового засідання, але й основних засад (принципів) господарського судочинства.

Розгляд справи є можливим лише у разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення учасників справи та інших осіб про дату, час і місце судового засідання. Право бути належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання справи не може бути формальним, оскільки протилежне не відповідає ідеї справедливого судового розгляду, яка включає основоположне право на змагальність провадження (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №918/1478/14, від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила №270), у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 01.03.2023 у справі № 910/18543/21.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).

Крім того, суд констатує, що всі ухвали господарський суд надсилав відповідачу Приватному сільськогосподарському підприємству "Жовтневе" через систему "Електронний суд" в його електронний кабінет, про що свідчать вищевказані довідки про доставки електронних листів.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

У пункті 41 рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" зазначено, "... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див., nurtatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974-256) (Aleksandr Shevchenko v.Ukraine), заява №8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v.Ukraine) (ухвала), заява №50996/99, від 14 жовтня 2003 року)".

Отже, відповідач Приватне сільськогосподарське підприємство "Жовтневе" був обізнаний про вчинений до нього позов та судове провадження у справі.

На підставі ч. 4 ст. 11 Кодексу суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі "Осіпов проти України", де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

З врахуванням викладеного в судовому засіданні 04.03.2025 розглянуто справу по суті за наявними у ній матеріалами та прийнято вступну та резолютивну частини рішення суду.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Євросем" звернувся з позовом до відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства "Жовтневе" про стягнення 2 141 911,75 грн., з яких: сума основного боргу - 1 490 831,79 грн.; 30% річних 93 519,71 грн.; пеня - 79 755,86 грн.; штраф 30% - 447 249,54 грн.; інфляційні втрати 30 554,85 грн. (надалі за текстом - Товариство, Підприємство).

В обґрунтування підстав поданого позову Товариство доводить, що позов зумовлено невиконанням Підприємством зобов`язань за надані послуги за Договором поставки №68 293 від 06.05.2024 року (тут і надалі за текстом - Договір №68 293).

У позові Товариство доводить, що виконання умов Договору поставки, Позивачем було поставлено, а Відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 745 250,03 грн.

Товариство доводить, що Підприємство частково сплатило борг в сумі 254 418,24 грн.

Оскільки Підприємство не виконало свого грошового зобов`язання за надані Товариством послуги, останній просить суд стягнути в примусовому порядку суму основного боргу - 1 490 831,79 грн.; 30% річних 93 519,71 грн.; пеню - 79 755,86 грн.; штраф 30% - 447 249,54 грн.; інфляційні втрати 30 554,85 грн.

Приватне сільськогосподарське підприємство "Жовтневе" відзив на позов не подало, правом участі у змагальному процесі не скористалось.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України справу вирішено за наявними в ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

06 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євросем" (Постачальник) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Жовтневе" (Покупець) був укладений Договір поставки №68 293 відповідно до п. 1.1. якого сторони домовились про те, що Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця насіння сільськогосподарських культур та/або засоби захисту рослин та/або мінеральні добрива (надалi Товар) на умовах відстрочення платежу (кінцевого розрахунку) на визначений договором строк, а Покупець зобов`язується прийняти товар, сплатити його вартість на умовах, передбачених цим Договором (додаткових угод та Специфікацій до нього).

У п.2.1. та п.2.2. сторони домовились, що найменування (асортимент) товару, його кiлькiсть, ціна за одиницю та ціна всього товару наведені у Специфiкацiях до Договору, якi є невід`ємними його частинами. Ціна товару, що вказана у Специфiкацiях, визначена на дату укладення Договору (підписання Специфікації). Вартiсть Договору складається із суми всіх Специфікацій, підписаних в рамках цього Договору.

Умови та місце поставки (передачi) товару: ЕХW (згідно Інкотермс у редакції 2010 року) - склад Постачальника, якщо інше не буде визначено у Специфiкацiях відповідно до п.4.1.

Постачальник зобов`язується поставити Покупцю товар у строки, що визначенi у Специфiкацiях, при умові надходження на його поточний рахунок у строки, визначенi у Специфiкацiях, попередньої оплати (авансових платежів), тобто платежів до дати передачi товару, якщо такі передбачені Специфікаціями. Товар може поставлятися Покупцю партіями (п.4.2.).

Відповідно до п.4.4. Товар вважається переданим Постачальником i прийнятим Покупцем: за кiлькiстю (одиниць вимiру) відповідно до кiлькостi (одиниць вимiру), вказаної у видатковiй накладній; за якiстю - відповідно до якостi, вказаної у документі про якість. Датою поставки (передачi) товару є дата, вказана у видатковiй накладній. Право власності на товар переходить до Покупця в момент передачі йому товару. При виявленні невідповідності якостi Товару, виклик представника Постачальника для відбору зразків є обов`язковим із дотриманням вимог передбачених п. 4.5 та 4.7. Договору.

Претензії щодо якостi Товару приймаються Постачальником протягом 14 календарних днів після його передачi Покупцю. При невиконанні Покупцем цієї вимоги будь-якi претензії щодо якостi Товару Постачальником не приймаються, а Товар вважається належним чином прийнятим п.4.5.

У п.4.6. зазначається, що при виявленні невідповідності кiлькостi Товару під час приймання є обов`язковим Складення Акту з участю сторін, виклик представника Постачальника для участі в сумісному прийманні є обов`язковим, про що представниками Сторін складається Акт. При невиконанні Покупцем цієї вимоги, претензії щодо кiлькостi Товару Постачальником не приймаються, а Товар вважається належним чином прийнятим.

Сторони у п.5.1. домовились, що оплата Товару здійснюється в українських гривнях в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштiв платіжним дорученням на поточний рахунок Постачальника. Підставою платежу є даний Договір.

У разі, якщо на мiжбанкiвському валютному ринку України відбулась зміна курсу євро до гривнi більше ніж на 0,1% порівняно з курсом, по якому була зафіксована ціна та вартість продукції на момент пiдписання договору, то сума, належна до оплати Покупцем за поставлену продукцію, пiдлягає коригуванню (збільшенню) пропорційно такій зміні курсу на дату здiйснення платежу. Платежі за Товар підлягають індексації в порядку (спосіб), встановленому умовами цього Договору. Bci витрати по перерахуванню грошових коштiв несе Покупець. Товар вважається оплаченим Покупцем, а грошові кошти перерахованими, у момент надходження грошей на поточний рахунок Постачальника (п.п. 5.2., 5.3.).

Як зазначено у п. 5.5. у зв`язку із тим, що товар буде оплачуватися Покупцем не в момент укладення Договору, то всі платежі, що передбачені Договором, підлягають індексації, а Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику проіндексовані суми відповідних платежiв у строки, встановлені Договором. Проiндексована сума платежу визначається таким чином: ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП проіндексована сума платежу, яка пiдлягає сплаті Покупцем Постачальнику, СП сума платежу за Договором, К2 курс гривнi до ЄВРО, встановлений на мiжбанкiвському валютному ринку на дату (на час закриття торгiв), що передує датi здійснення такого платежу за Договором, К1 курс гривні до ЄВРО, встановлений на мiжбанкiвському валютному ринку України на час закриття торгів у дату, що передує датi підписання Договору. Якщо К2 є меншим за К1, то ПСП дорiвнює СП. Порядок індексації платежiв за товар не є відповідальністю Покупця або іншим правовим наслідком порушення ним свого зобов`язання.

Для показника К2 сторони використовують курс продажу банками ЄВРО за гривнi на мiжбанкiвському валютному ринку України на часі закриття торгiв, інформацію про який Сторони одержують із веб-сторiнки (показник АSК на веб-сторінці http://minfin.com.ua) в огляді попереднього фінансового дня. Якщо показник К2 неможливо встановити з причини непрацездатності веб-сторінки http://minfin.com.ua/, то він дорівнює офіційному курсу гривнi до ЄВРО, встановленого Національним банком України у найближчий попередній до дати платежу день.

На дату здiйснення платежу за Договором Покупець самостійно, без пред`явлення йому рахунку із збоку Постачальника, проводить його індексацію у вище встановленому порядку та перераховує Постачальнику проіндексовану суму платежу. Якщо до дати здійснення платежу за Договором Покупець перераховував Постачальнику гроші в оплату товару, то на дату здiйснення платежу за Договором Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику різницю мiж вже перерахованими сумами i проіндексованою сумою платежу.

Якщо Покупець достроково повністю сплачує платiж Постачальнику, то його сума визначається у вказаному вище порядку, але показник К2 береться на фактичну дату сплати такого платежу.

У випадку прострочення Покупцем сплати платежу за Договором, то сума такого платежу визначається у вказаному вище порядку, але показник К2 береться на дату повної сплати цього платежу. Проiндексована сума платежу у цьому випадку не може бути меншою від проіндексованої суми платежу на дату здiйснення цього платежу за Договором.

Проіндексовані суми платежiв є грошовим зобов`язанням Покупця перед Постачальником з оплати товару, які Покупець повинен виконати. Сплачені Покупцем Постачальнику суми у зв`язку з виконанням цього пункту, що перевищують вартість Договору, є індексацією (тобто збільшенням) ціни Товару. Сума індексації цiни товару (різниця мiж сумою проіндексованих платежiв i сумою платежiв) є доплатою частиною цiни товару, що разом із базовими цінами за специфікацією становлять повну ціну товару.

Сторони узгодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків за Договором, сторона, що порушила зобов`язання зі своєчасної оплати Товару, відшкодовує іншій стороні заподіяні цим збитки у твердій грошовій сумі відповідній розміру авансу (попередньої оплати) за цим Договором, в частині зобов`язання зазначеного у відповідній Специфікації, за кожне порушення. Збитки відшкодовуються понад неустойку, відповідно до п.7.1. Договору №68 293.

Відповідно до п.7.2.3 у разi невиконання чи неналежного виконання Покупцем грошових зобов`язань, щодо оплати вартості отриманого Товару, Покупець відповідно до п. 2 ст.625 ЦК України, сплачує на користь Продавця тридцять процентів річних вiд простроченої суми основної заборгованостi.

За прострочення (порушення) строків виконання грошових зобов`язань, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, а у разі якщо прострочення складає понад 30 календарних днiв Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30 (тридцять) відсотків вiд суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (п.7.2.4.).

Даний договiр є укладеним з моменту його підписання та діє протягом року з моменту його укладання. Причому закінчення строку дiї цього Договору не звільняє Покупця вiд виконання всіх взятих на себе зобов`язань за цим Договором, а саме: повернення остаточної ціни цього Договору, сплати неустойки, процентів та відшкодування збитків (у випадку порушення зобов`язань по цьому Договору), iнших платежів, якi Покупець зобов`язаний перерахувати i сплатити Постачальнику у розмірі, порядку i у строки встановлені цим Договором (п.8.1.).

Разом з Договором №68 293, Сторони уклали специфікацію №1 від 06.05.2024 у якій зазначили назву товару, а саме - карбамід у кількості 6,00, загальною вартістю з ПДВ 137 100,02 грн.

В п.2 специфікації №1 зазначається, що Товар оплачується Покупцем в порядку, вказаному в Договорі, та в такі строки :

- Оплата в сумі 137 100,02 (сто тридцять сім тисяч сто гривень 02 копійки) перераховується Постачальнику у строк до 29 листопада 2024 р. (а.с.14).

Специфікація № 1_1 від 03.06.2024, назву товару: МАКРОСТАР (марка NPK 8:15:15), загальною вартістю з ПДВ 367 318,22 грн., оплата перераховується Постачальнику в строк до 30 жовтня 2024 р. (а.с.15).

Специфікація № 1_2 від 10.06.2024, назву товару: АП-Ацетохлор, КЕ Гербіцид; Промекс (каністра 20л.); ТУРБОЛИП прилипач Ад`ювант на органосиліконовій основі; Геліос Екстра (каністра 20л.); Альфалип Екстра 5л, загальною вартістю з ПДВ 195 783,60 грн., оплата перераховується Постачальнику в строк до 30 жовтня 2024р. (а.с.16).

Специфікація № 1_3 від 10.06.2024, назву товару: Гібрид соняшника НС Х 7749 (Тор Сумо преміум 2023р.), загальною вартістю з ПДВ 233 475,65 грн., оплата перераховується Постачальнику в строк до 30 жовтня 2024р. (а.с.17).

Специфікація № 2 від 17.06.2024, назву товару: Гібрид соняшника НС Х 7749 (Тор Сумо преміум + інсект 2023р.), загальною вартістю з ПДВ 728 282,96 грн., оплата перераховується Постачальнику в строк до 30 жовтня 2024р. (а.с.18).

Специфікація № 6 від 24.07.2024, назву товару: Грізний Експерт, в.д.т.; Агропав Екстра, загальною вартістю з ПДВ 15 912,58 грн., оплата перераховується Постачальнику в строк до 30 жовтня 2024р. (а.с.19).

Специфікація № 7 від 29.07.2024, назву товару: Штефодим; Ріпо; Грізний Експерт, в.д.т., загальною вартістю з ПДВ 67 377,00 грн., оплата перераховується Постачальнику в строк до 30 жовтня 2024р. (а.с.20).

Належне виконання умов Договору поставки, Позивачем підтверджується:

- видатковими накладними : № 1642 від 24.07.2024 на суму з ПДВ 15 912,58 грн.; № 1493 від 17.06.2024 на суму з ПДВ 728 282,96 грн.; №1496 від 03.06.2024 на суму з ПДВ 367 318,22 грн.; №1497 від 10.06.2024 на суму з ПДВ 195 783,60 грн.; № 1518 від 10.06.2024 на суму з ПДВ 233 475,65 грн.; № 1658 від 29.07.2024 на суму з ПДВ 67 377,00 грн.; № 1292 від 07.05.2024 на суму з ПДВ 137 100,02 грн. (а.с. 21-28);

- товарно-транспортними накладними : №300 від 03.06.2024; №301 від 10.06.2024; №302 від 10.06.2024; №303 від 17.06.2024; №305 від 29.07.2024 (а.с. 29-38).

17.12.2024 Позивач, з метою позасудового врегулювання спору, направив Відповідачу претензію №17/12/2, однак вона була залишена без задоволення. (а.с.39-40).

Товариство звернулося до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості на суму основного боргу 1 490 831,79грн.; штраф 30% - 447 249,54 грн. та 79 755,86 грн. пені.

Додатково, Товариство заявило Підприємству до стягнення 93 519,71 грн. 30% річних та 30 554,85 грн. інфляційних втрат.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

1. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст.175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 2 ст. 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами Договір №68 293 за своєю правовою природою є договором поставки, що регулюється параграфом 3 підрозділу 1 розділу ІІІ ЦК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 ГК України).

Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору постачальник приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від постачальника її передачі.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 265 ГК України).

Порядок та строки оплати товару у відносинах поставки врегульовують загальні норми ст.ст. 692 та 693 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що сторони у п. 5.1. Договору №68 293 визначили порядок оплати поставленого товару.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Судом встановлено, що оскільки Підприємство добровільно після відкриття провадження у справі №906/39/25 сплатило 100 000,00 грн., сума основного боргу складає 1 390 831,79 грн.

Учасник господарських відносин, що порушив майнові права іншого суб`єкта, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи пред`явлення ним претензії чи звернення до суду (ст. 222 ГК України).

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

З урахуванням наведеного, суд визнає доведеною обставину про стягнення основного боргу за поставлений товар на суму - 1 390 831,79 грн.

2. Щодо позовної вимоги про стягнення 30% штрафу на суму 447 249, 54 грн.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України (п.7.38 постанови ВПВС від 01.06.2021р. у справі №910/12876/19).

Суд, з урахуванням п. 7.2.4. договору №68 293, перевіривши розрахунок суми штрафу на суму 447 249, 54 грн., визнає його арифметично правильним.

3. Щодо позовної вимоги про стягнення пені на суму 79 755,86 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України).

Розмір пені, що стягується в судовому порядку, обмежений ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати) (правові позиції ВС/КГС у постановах від 28.01.20р. у справі № 910/17753/18, від 20.08.20 р. у справі 902/959/19; від 10.09.20р. у справі №916/1777/19).

У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України (правові позиції ВС/КГС у постановах від 20.08.20р. у справі №902/959/19, від 09.03.21р. у справі №924/441/20).

При цьому умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст.232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.06.19р. у справі №910/23911/16, від 22.08.19р. у справі №914/508/17, від 12.03.20р. у справі №907/65/18).

Судом встановлено, що сторони у п.7.2.1. Договору №68 293 погодили пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу за кожен день прострочення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 наведено висновок, за змістом якого, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані сторонами докази, у тому числі зроблений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок.

Суд здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку пені на суму 79 755,86 грн., дійшов висновку, що останній є арифметично правильним.

4. Щодо позовних вимог про стягнення 93 519,71 грн. 30% річних та 30 554,85 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що у п. 7.2.3. Договору №68 293 поставки сторони визначено умову про стягнення 30% річних від простроченої суми заборгованості.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19 вказала на те, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

Відповідно до правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Необхідність врахування саме позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, підтвердив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.02.2023 у справі №910/9374/21.

Суд констатує, що згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (постанова ВП ВС від 08.11.2019 №127/15672/16-ц).

Позивач нарахував інфляційні втрати за період з 31.10.2024 по 17.12.2024 на суму 30 554,85 грн., а також 30% річних на суму 93 519,71 грн.

Суд перевірив розрахунки 30% річних на суму 93 519,71 грн. та суми інфляційних втрат на суму 30 554,85 грн., дійшов висновку, що останні є арифметично правильними, за наслідками яких встановлено їх обґрунтованість.

5. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом до суду Товариство сплатило судовий збір на суму 25 702,94 грн із заявлених позовних вимог на суму 2 141 911,75 грн.

Враховуючи задоволення позовних вимог, у відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір в сумі 24 502,94грн покладається на відповідача. Різниця в сумі судового збору підлягає поверненню в порядку статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі №906/39/25 в частині стягнення 100 000, 00 грн суми основного боргу.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Жовтневе" (вул. Польова, буд.4, с. Квітневе, Квітнева ТГ, Житомирського р-ну, Житомирської області, 13532, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" (вул. Академіка Заболотного, буд. 154д, м. Київ, 03143, ): 1 390 831, 79грн основного боргу; 93 519, 71грн 30% річних; 79 755, 86грн пені; 447 249, 54грн 30% штрафу; 30 554, 85грн інфляційних втрат; 24 502, 94грн судового збору.

Видати наказ.

4. Призначити до розгляду судове засідання для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу на "17" березня 2025 о 15:30 в приміщенні в приміщенні Господарського суду Житомирської області, в залі судових засідань №108.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 05.03.25

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - в справу

2-3 сторонам (через Ел. суд)