УХВАЛА

10 березня 2025 року

м. Київ

cправа № 922/2545/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Мамалуй О.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

на рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024

(суддя - Лаврова Л.С.)

та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2024

(суддя - Лаврова Л.С.)

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2025

за результатами перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024

(головуючий - Слободін М.М., судді Гребенюк Н.В., Шутенко І.А.)

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2025

за результатами перегляду додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2024

(головуючий - Слободін М.М., судді Гребенюк Н.В., Шутенко І.А.)

та на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2025

(головуючий - Слободін М.М., судді Плахов О.В., Шутенко І.А.)

у справі №922/2545/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой»

про стягнення пені та штрафу,

ВСТАНОВИВ:

У 2024 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» пені - 163 065,64 грн та штрафу - 148 241,49 грн за порушення виконання зобов`язань за договором № від 05.09.2021.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі № 922/2545/24 відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України».

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 02.12.2024 у справі №922/2545/24 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» про ухвалення додаткового рішення. Ухвалено у справі додаткове рішення. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 у справі №922/2545/24 рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024 залишено без змін.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 у справі №922/2545/24 додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2024 змінено, викладено його резолютивну частину в наступній редакції:

«Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. В решті вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» - відмовити.».

Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 у справі №922/2545/24 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №922/2545/24 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. В решті вимог заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» відмовлено.

24.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024, додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2024, постанови Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 у справі №922/2545/24.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове судове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Отже додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акту та є його невід`ємною складовою.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року встановлений у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у справі №922/2545/24 є стягнення 311 307,13 грн, тобто ціна позову є меншою за п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2024 рік - 1 514 000,00 грн), тому в розумінні ГПК України судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Водночас у п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Разом з тим, скаржник у касаційній скарзі зазначає про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку оскаржуваних судових рішень, що передбачена пп. "а" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. Необхідність відкриття касаційного провадження обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування ст. ст. 627, 629, 847, 853 Цивільного кодексу України, для суб`єктів господарювання (в тому числі й Оператора ГТС). Зазначає, що у місцевих господарських судах розглядається численна кількість справ за позовами Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про стягнення коштів, в тому числі штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань контрагентами. Визначення у даному випадку підстави для відмови у позові «у зв`язку із неможливістю» фактично нівелює принцип обов`язковості договору та не враховує ряд обставин справи, які вказують на неповноту судового розгляду судами попередніх інстанцій. Крім того, вказує, що окремого значення для формування правильної правозастосовної практики набуває питання щодо компенсації в порядку розподілу судових витрат сплаченого стороною гонорару. Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» наголошує, що визначення судом розміру гонорару за відсутності в матеріалах справи договірного погодження його розміру сторонами є недопустимим та не відповідає принципу законності.

Проте Суд вважає, що наведені у касаційній скарзі доводи, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки зазначені доводи зводяться до заперечення встановлених судами обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи, до переоцінки доказів, які були здійсненні судами під час розгляду справи по суті і в цілому до заперечення результату розгляду справи.

Суд зазначає, що незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 1 ст. 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Оскільки предметом спору у справі №922/2545/24 є стягнення грошової суми, що є меншою, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в касаційній скарзі не наведено іншого обґрунтування щодо наявності підстав, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, то касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2024, постанови Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2025, додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 у справі №922/2545/24 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2024, постанови Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 у справі №922/2545/24.

2.Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3.Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

О.О. Мамалуй