ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/5397/13 (922/4594/24)

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Лавренюк Т.А. , Аюпова Р.М.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський бронетанковий завод" ((12441, Житомирська область , Житомирський район, с-ще. Новогуйвинське, вул.Дружби народів,1, )
до Харківське державне авіаційне виробниче підприємство (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 134, )
про стягнення коштів в межах справи про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський бронетанковий завод" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, в якій просить суд стягнути заборгованість у розмірі 270633,02 грн., з яких попередня оплата -142800,00 грн., 3% річних - 24425,15 грн., інфляційні втрати -103407,87 грн., а також витрати із сплати судового збору.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський бронетанковий завод" просить суд зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулює таке нарахування.

У провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, яка розглядається колегією суддів: головуючий суддя Усатий В.О., судді Аюпова Р.М., Міньковський С.В.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовна заява в межах справи про банкрутство (вхідний номер 4594/24 від 23.12.2024) передана на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Усатий В.О., судді Аюпова Р.М., Міньковський С.В.

Розпорядженням в.о керівника апарату суду від 25.12.2024, відповідно до підпункту в) пункту 3.9 засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з відпусткою судді Міньковського С.В тривалістю більше 14 календарних днів.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовна заява в межах справи про банкрутство (вхідний номер 4594/24 від 23.12.2024) передана на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Усатий В.О., судді Аюпова Р.М., Лавренюк Т.А.

Ухвалою суду від 26.12.2024 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський бронетанковий завод" (вхідний номер 4594/24 від 23.12.2024) до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства в межах справи №922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства. Відкрито провадження у справі №922/5397/13 (922/4594/24). Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано позивачу в порядку ст.ст. 161, 169 ГПК Україну протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали подати додаткові пояснення із зазначенням підстав залучення Татіщева О.Є до участі у даній справі з урахуванням положень ГПК України. Відповідачу, у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, подати суду заяву із обґрунтуванням своїх заперечень протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзивів на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має надіслати суду відзив, який повинен відповідати вимогам статті 165 Господарського процесуального кодексу України, і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копію відзиву та доданих до нього документів відповідач має надіслати (надати) іншим учасникам справи одночасно із надсиланням (наданням) відзиву до суду та докази надіслання надати суду разом із відзивом на позов. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог статті 166 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів з дня отримання відзивів. Докази надіслання відповіді на відзив іншим сторонам надати суду. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив із урахуванням вимог статті 167 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Докази надіслання заперечень іншим сторонам надати суду. Роз`яснено учасникам справи, що відповідні заяви по суті справи повинні відповідати вимогам статей 161-167 Господарського процесуального кодексу України та мають бути подані у строк, визначений в ухвалі.

Згідно з даними КП "Діловодство спеціалізованого суду" вищевказану ухвалу суду направлено до Електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський бронетанковий завод" 26.12.2024 після 17 години.

Частиною шостою статті 242 ГПК України передбачено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, ухвала суду від 26.12.2024 отримана позивачем 27.12.2024, з огляду на що строк на подання додаткових пояснень із зазначенням підстав залучення Татіщева О.Є до участі у справі - до 03.01.2025 включно.

07.01.2025 (тобто поза межами строку, встановленого судом) до суду від позивача надійшли додаткові пояснення (вх.№282) із зазначенням підстав залучення Татіщева О.Є в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача до участі у справі.

Ухвалою суду від 27.01.2025 додаткові пояснення представника позивача (вх.№282) - залишено без розгляду.

Згідно з даними КП "Діловодство спеціалізованого суду" вищевказану ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 26.12.2024 направлено до Електронного кабінету Харківського державного авіаційного виробничого підприємства 26.12.2024 після 17 години.

Отже, ухвала суду від 26.12.2024 отримана заявником 27.12.2024, з урахуванням вимог ст. 242 ГПК України, з огляду на що строк на подання до суду відзиву на позовну заяву - до 13.01.2025 включно (з урахуванням того, що 11.01.2025 - 12.01.2025 вихідні дні).

Суд звертає увагу на те, що на адресу Господарського суду Харківської області відповідач відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський бронетанковий завод " не надав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Зокрема, частиною 5 статті 252 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

У даному випадку клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи до суду не надходило.

Згідно з частиною 8 статті 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина 1 статті 248 ГПК України).

Судом надано можливість учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Враховуючи , що суддя Аюпова П.В в період з 24.02.2025 по 28.02.2025 включно перебувала на навчанні, а суддя Лавренюк Т.А з 25.02.2025 по 07.03.2025 включно перебувала у відпустці , суддя Усатий в період з 03.03.2025 по 07.03.2025 включно перебував на лікарняному , а 08.03.2025 -09.03.2025 вихідні дні, рішення у даній справі ухвалюється у перший робочий день колегії суддів, а саме 10.03.2025.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

24.10.2017 між Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський бронетанковий завод " (далі - позивач, ДП/ТОВ "ЖБТЗ") та Харківським державним авіаційним виробничим підприємством (далі - відповідач, ХДАВП) укладено Договір №456-099 (далі - Договір), відповідно до п.1.1 якого , постачальник зобов`язується передати у власність, а Покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у Специфікаціях, надалі - "Продукція" , на умовах та в строки, передбачені Договором.

Відповідно до п.2.1 Договору кількість, ціна та номенклатура Продукції вказується у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною Договору.

На виконання п.2.1 Договору між сторонами підписано Специфікацію №1 від 24.10.2017 (Додаток №1).

Відповідно до п.2 Специфікації №1 ціна зазначеної специфікації складає 22620000,00 грн., в тому числі ПДВ 20%.

Згідно з п.3 Специфікації сторонами погоджено умови платежів: попередня оплата в розмірі 8% (вісім) від загальної вартості Продукції на протязі 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання відповідного Рахунку на оплату , залишкова оплата згідно графіку постачання за фактично поставлений товар упродовж 30 календарних днів після проходження вхідного контролю у Покупця і оформлення відповідного акту. В разі невчасної передоплати або оплати за відвантажену продукцію термін постачання переноситься на термін цієї затримки.

Відповідно до п.5 Специфікації №1 термін поставки Продукції складає: 1 партія - 3 (три) комплекти до 25.12.2017р., 2 партія - 21 (двадцять один ) комплект, протягом 49 календарних днів, з моменту отримання від Покупця відповідного Замовлення, 3 партія - 24 (двадцять чотири) комплекти протягом 22 календарних днів з моменту отримання від Покупця відповідного Повідомлення.

На виконання умов Договору та п.5 Специфікації №1, покупцем 10.11.2017 року на рахунок Постачальника перераховано передплату в розмірі 1500000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №12524 від 10.11.2017р.

25.07.2018 року відповідачем поставлено на адресу позивача - один комплект гусениць, згідно накладної вимоги на відпуск /внутрішнє переміщення / матеріалів №156.

29.11.2018 року відповідачем поставлено на адресу позивача - один комплект гусениць, згідно накладної - вимоги на відпуск/внутрішнє переміщення / матеріалів №270.

20.12.2018 року відповідачем поставлено на адресу позивача - один комплект гусениць, згідно накладної - вимоги на відпуск/ внутрішнє переміщення / матеріалів №285.

Однак, в порушення положень п.5 Специфікації №1, Харківське державне авіаційне виробниче підприємство зобов`язання за Договором №456-099 не виконало, продукцію в повному обсязі не поставило.

З огляду на наведене порушення договірних зобов`язань, ДП "ЖБТЗ", звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ХДАВП попередньої оплати і штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.11.2018 у справі №922/1190/18, заяву сторін (вх.№ 32304 від 14.11.18) про затвердження мирової угоди по заяві ДП "Житомирський бронетанковий завод" у межах справи № 922/5397/13 задоволено. Затверджено мирову угоду, укладену 14.11.2018 року між ДП "Житомирський бронетанковий завод" та Харківським державним авіаційним виробничим підприємством, згідно якої ХДАВП визнало та підтвердило факт отримання попередньої оплати по Договору №456-099 від 24.10.2017 у розмірі 1500000,00 грн., зобов`язавшись поставити 3 комплекти гусечниї стрічки 675-35-сб9 до 30.12.2018 (включно).

04.02.2019 сторонами підписано Специфікацію №1 (нова редакція).

Відповідно до п.2 Специфікації №1 (нова редакція) ціна зазначеної в Специфікації продукції складає 1 357 200,00 грн., в тому числі ПДВ 20%.

Згідно з п.3 Специфікації попередня оплата за Продукцію по даній Специфікації проведена згідно Платіжного доручення №12524 від 10.11.2017.

Відповідно до п.4 Специфікації постачання продукції здійснюється в порядку та на умовах визначених в Ухвалі Господарського суду Харківської області від 14.11.2018 у справі №922/5397/13 (затвердження Мирової угоди).

04.02.2019 між Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський бронетанковий завод " та Харківським державним авіаційним виробничим підприємством укладено Додаткову угоду №1 до Договору №456-099 , відповідно до п.1 якої, Специфікацію №1 від 24.10.2017 (Додаток №1) до Договору №456-099 від 24.10.2017 викладено в новій редакції Специфікація №1 (нова редакції) від 04.02.2017.

Відповідно до п.2 Додаткової угоди №1 сторони у зв`язку викладенням специфікації №1 від 24.10.2017 до Договору №456-099 від 24.10.2017 в новій редакції прийшли до згоди розірвати Договір №456-099 від 24.10.2017. Договір вважається розірваним з моменту підписання Сторонами даної Додаткової угоди.

Згідно з п.3 Додаткової угоди постачальник до 04.04.2019 на попередньо погоджений з Покупцем рахунок поверне йому частину попередньої оплати в розмірі 142 800,00 грн., а також відповідно до п.4 ухвали господарського суду Харківської області від 14.11.2018 у справі №922/5397/13 (затвердження Мирової угоди) судового збору в розмірі - 20 803,48 грн.

Однак, як зазначає позивач, в порушення п.3 Додаткової угоди №1 до Договору №456-09 від 24.10.2017 ХДАВП зобов`язання із повернення суми попередньої оплати не виконало, грошові кошти у розмірі 142 800,00 грн. не повернуло.

З огляду на порушення зі сторони відповідача зобов`язань із повернення суми попередньої оплати, з метою досудового врегулювання спору, ТОВ "ЖБТЗ" на адресу ХДАВП було направлено вимогу від 03.10.2023 №02/2676, щодо повернення попередньої оплати, яка як зазначає позивач залишилась без відповіді та задоволення викладених у них вимог.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 270633,02 грн., з яких: 142800,00 грн. - попередня оплата, 24425,15 грн. - 3% річних та 103407,00 грн - інфляційні втрати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями статті 181 ГК України визначено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України однією з підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є договір.

Приписами статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).

Частиною 1 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 266 ГК України, предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 статті 267 ГК України передбачено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Статтею 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Пунктом 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається з умов додаткової угоди №1 до Договору №456-099 від 24.10.2017 сторони у зв`язку викладенням специфікації №1 від 24.10.2017 до Договору №456-099 від 24.10.2017 в новій редакції прийшли до згоди розірвати Договір №456-099 від 24.10.2017. Договір вважається розірваним з моменту підписання Сторонами даної Додаткової угоди.

Згідно з п.3 Додаткової угоди постачальник до 04.04.2019 на попередньо погоджений з Покупцем рахунок поверне йому частину попередньої оплати в розмірі 142 800,00 грн., а також відповідно до п.4 ухвали господарського суду Харківської області від 14.11.2018 у справі №922/5397/13 (затвердження Мирової угоди) судового збору в розмірі - 20 803,48 грн.

Відповідно до положень ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1). Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За таких обставин, після розірвання сторонами договору правова підстава для утримання відповідачем суми попередньої оплати відпадала, у зв`язку з чим вимога про повернення грошових коштів у розмірі 142 800,00 грн. є правомірною.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем суми попередньої оплати, а відповідачем не надано суду більш вірогідних доказів, які б спростовували суму основної заборгованості заявленої у даній справі до стягнення позивачем.

Приймаючи до уваги, що розмір заявленої до стягнення основної суми боргу відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 142 800,00 грн. - попередньої оплати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 24 425,15 грн. - суми 3% річних та 103 407,87 грн. - інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно із висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови). Також, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 січня 2022 року по справі № 910/18557/20 зазначено наступне: «Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду».

Так, приписами ст. 610, 612 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд враховує, що передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Враховуючи передбачені Додатковою угодою №1 до Договору №456-099 від 24.10.2017 строки повернення частини попередньої оплати, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 24425,15 грн. суму 3% річних, 103407,87 грн. суму інфляційних втрат.

Окрім того, позивачем заявлено вимоги про зазначення в рішенні суду про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

З цього приводу суд враховує положення ст. 14 ГПК України, якою передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

У постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Керуючись зазначеною нормою права, з метою запобігання повторному зверненню до суду, з метою належного виконання судового рішення, суд задовольняє вимоги позивача та зазначає в рішенні про таке:

- нарахування 3% річних на суму попередньої оплати у розмірі 142 800,00 грн за такою формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - сума непогашеної заборгованості; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість, за кожен повний день прострочення до моменту виконання цього рішення.

Таким чином, остаточна сума 3% річних (на вказану позивачем в позові частину боргу) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Із зазначеного вище вбачається, що відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги наведені положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи документальними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи, що спір по справі виник саме з вини відповідача та на підставі статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський бронетанковий завод" задовольнити повністю.

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 134, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирська область , Житомирський район, с-ще. Новогуйвинське, вул.Дружби народів,1, ) грошові кошти у розмірі - 270633,02 грн., з яких попередня оплата - 142800,00 грн., 3% річних - 24425,15 грн., інфляційні втрати - 103407,87 грн.

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 134, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирська область , Житомирський район, с-ще. Новогуйвинське, вул.Дружби народів,1, ) 4059,50 грн. судового збору.

Орган (особа), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, здійснювати нарахування 3% річних на суму попередньої оплати у розмірі 142 800,00 грн. за такою формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - сума непогашеної заборгованості; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість, за кожен повний день прострочення до моменту виконання цього рішення.

Таким чином, остаточна сума 3% річних (на вказану позивачем в позові частину боргу) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирська область , Житомирський район, с-ще. Новогуйвинське, вул.Дружби народів,1, )

Відповідач: Харківське державне авіаційне виробниче підприємство (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 134, ).

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua

Рішення складено та підписано 10.03.2025.

Головуючий суддя Суддя Суддя В.О. Усатий Т.А. Лавренюк Р.М. Аюпова