ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1130/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Андрощук О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 671-Д від 27.12.2024;

від відповідача: ОСОБА_2. - довіреність №8 від 29.10.2024,

розглянув у закритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3"

про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_4 (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 13.02.2025)

Державне підприємство ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" ІНФОРМАЦІЯ_5

Ухвалою від 13.11.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 09.12.2024.

20.11.2024 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні 09.12.2024 та всіх подальших засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 14.11.2024 заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено частково.

29.11.2024 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

03.12.2024 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

09.12.2024 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням останнього у відрядженні в м. Львові.

Ухвалою від 09.12.2024 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 15.01.2024.

Ухвалою від 30.12.2024 суд виправив описку у п.2 резолютивної частини ухвали про відкладення підготовчого засідання від 09.12.2024, постановивши вважати правильною дату призначеного підготовчого засідання - "15" січня 2025 р.

У зв`язку з відпусткою за сімейними обставинами судді Вельмакіної Т.М., справа №906/1130/24 в судове засідання 15.01.2025 не вносилась.

Ухвалою від 21.01.2025 суд призначив підготовче судове засідання на 11.02.2025.

11.02.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання від 10.02.2025 про поновлення строку на подання доказів по справі та долучення доказів до матеріалів справи.

11.02.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання від 10.02.2025 про розгляд справи у закритому засіданні.

Протокольною ухвалою від 11.02.2025 суд поновив строк на подання доказів та долучив їх до матеріалів справи, продовжив строк підготовчого провадження на підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та оголосив перерву в судовому засіданні до 20.02.2025.

11.02.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

13.02.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 20.02.2025 суд прийняв до розгляду заяву представника позивача про збільшення позовних вимог, з урахуванням чого предметом позову є вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" ІНФОРМАЦІЯ_4, з яких ІНФОРМАЦІЯ_6

Ухвалою від 20.02.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті, призначив судове засідання на 06.03.2025, постановив здійснювати розгляд справи по суті у закритому судовому засіданні.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 13.02.2025).

Представник відповідача повідомила, що 31.01.2025 відповідач у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання перед позивачем за державним контрактом в частині поставки обумовленого товару. Просила зменшити розмір неустойки за неналежне виконання умов договору у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_4 до 99,9% з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів для потреб ІНФОРМАЦІЯ_7 в частині своєчасної поставки позивачу обумовленого товару, у зв`язку з чим позивач на підставі пп.1 п.7.2 договору нарахував до стягнення з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4, з яких ІНФОРМАЦІЯ_8 штрафу за прострочення поставки товару понад 30 днів, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 13.02.2025).

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.55-62) вказує на наявність об`єктивних підстав, які перешкоджали здійсненню господарської діяльності та належному виконанню взятих на себе зобов`язань, а також на те, що існують підстави вважати, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Зокрема зазначає, що 30.07.2024 уклав з ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_9" (який є посередником у реалізації даного виду товару) договір поставки ІНФОРМАЦІЯ_10, який був оплачений відповідачем 01.08.2024, тому крайнім днем для поставки товару було ІНФОРМАЦІЯ_11. Однак, ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_9" не здійснило поставку вказаного товару відповідачу, що мало наслідком відкриття кримінального провадження за фактом шахрайських дій, у межах якого відповідач подав заяву про визнання його потерпілою особою, якій завдано майнової шкоди. Скрутне фінансове становище пояснив тим, що 02.02.2024 рішенням Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Житомирській області №4237 ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_3" визнано таким, що має критерії ризиковості. Вказане рішення податкового органу було оскаржене до адміністративного суду і за результатами розгляду справи рішеннями першої та апеляційної інстанції було констатовано незаконність дій Головного управління ДПС у Житомирській області (касаційна інстанція відмовила у відкритті провадження). Вказує, що уповноваженими особами відповідача здійснювалися всі необхідні дії задля розблокування відповідних податкових накладних, що не дало бажаного результату. Оскарження рішень податкових органів щодо відмови у реєстрації податкових накладних потребувало часу, залучення адвокатів та додаткових витрат, діяльність яких відображена в ході розгляду ряду судових справ. Зазначив про перешкоджання господарській діяльності з боку правоохоронних та митних органів, затягування банком процесу погодження зовнішньоекономічних контрактів та процесу закупівлі валюти для оплати ІНФОРМАЦІЯ_12 нерезиденту України (дилеру ІНФОРМАЦІЯ_12). Наголосив на тому, що між позивачем та відповідачем з травня 2024 року по липень 2024 року було укладено декілька контрактів на постачання загальної кількості ІНФОРМАЦІЯ_13. Станом на момент подачі відзиву відповідачем поставлено ІНФОРМАЦІЯ_14, тобто більшу половину від кількості законтрактованого товару. Вказує, що відповідач 24.06.2024 звертався до позивача шляхом направлення листа на електронну пошту їх офіційного представника із повідомленням про настання форс-мажорних обставин та зміщення строку поставки товару. Відповідач зазначив, що майновий тягар у вигляді нарахованих штрафних санкцій за невиконання контракту унеможливлює виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем по інших контрактах та перед іншими державними замовниками, які виникли внаслідок укладення державних контрактів щодо закупівлі ІНФОРМАЦІЯ_15. Зазначив про факт відсутності понесених збитків позивачем внаслідок неналежного виконання договору відповідачем, у зв`язку з чим просив зменшити розмір неустойки за неналежне виконання умов договору до 99,9%.

У відповіді на відзив на позовну заяву (а.с.86-90) позивач вказав, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не можуть слугувати підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки станом на момент укладення контракту відповідачу було достеменно відомо про обставини, на які він посилається, а тому відповідач мав врахувати ймовірне настання таких обставин при укладенні контракту, в тому числі за умов поставки товару з іноземної держави. Вказує, що перешкоджання господарській діяльності відповідача з боку податкових, правоохоронних та митних органів, наявність судових справ щодо оскарження дій таких органів, а також правовідносини між відповідачем та його контрагентами не стосуються предмету розгляду даної справи, та вважає, що відповідачем не доведено та не підтверджено обставини відсутності його вини в порушенні строків поставки товару та невідповідності розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій наслідкам порушення, тому відсутні підстави для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій. Також вказує, що неустойка підлягає стягненню з боржника незалежно від наявності чи відсутності збитків, які завдані неналежним виконанням зобов`язання. Зазначає, що доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за контрактом є документ (висновок) про істотну зміну обставин, що видається Торгово-промисловою палатою України. Однак, відповідач належним чином не підтвердив виникнення ні форс-мажорних обставин для звільнення від відповідальності, ні виникнення істотної зміни обставин для продовження строків поставки. Крім того, лист №27 від 24.06.2024 з повідомленням про настання форс-мажорних обставин, на який посилається відповідач, не стосується контракту, який є предметом розгляду у даній справі.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Суд встановив, що 31.07.2024 між Державним підприємством ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" (виконавець, відповідач) був укладений державний контракт на поставку (закупівлю) товарів для потреб ІНФОРМАЦІЯ_16), відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов`язується поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього контракту товари для потреб ІНФОРМАЦІЯ_17, найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому контракті та в специфікації товарів (додаток 1 до контракту), для подальшого використання ІНФОРМАЦІЯ_18, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар в строки та на умовах, визначених цим контрактом. Комплектність товару наведено в додатку 2 до контракту (а.с.16).

Так, у специфікації товарів (додатку 1 до контракту) сторони погодили поставку товару - ІНФОРМАЦІЯ_19 (а.с.15 (на звороті)).

За умовами п.2.2 контракту, загальна вартість (ціна) товару за цим контрактом становить ІНФОРМАЦІЯ_20

Сторони визнають та підтверджують, що згідно з підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України операції з постачання товару за цим контрактом звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Обсяг фінансування та бюджетні зобов`язання визначаються шляхом укладання додаткової угоди до цього контракту у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п.2.6 контракту, оплата замовником поставленого товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця по факту поставки товару впродовж 15 (п`ятнадцяти) банківських днів шляхом подання платіжної інструкції до ДКСУ, а у разі відсутності відповідного бюджетного фінансування - протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати його надходження.

Оплата здійснюється на підставі належним чином оформленого виконавцем рахунку на оплату, до якого додаються підписаний сторонами акт приймання-передачі товару за контрактом, видаткова накладна, сертифікат якості (відповідності) товару (партії товару) з обов`язковим зазначенням дати виготовлення товару та сертифікат (декларація) походження товару (за умови наявності (надходження) бюджетних асигнувань (коштів) на рахунок замовника).

Відповідно до п.3.2 контракту, товар поставляється виконавцем відповідно до умов ІНФОРМАЦІЯ_21, місцезнаходження отримувача, визначеного державним замовленням, згідно з міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів "Інкотермс" у редакції 2020 року. Точне місце поставки буде повідомлено замовником виконавцю не менше ніж за 3 (три) робочих дні до планової дати поставки.

Сторони погодили, що товар може поставлятися партіями. Розмір кожної партії виконавець погоджує завчасно із замовником до початку відвантаження.

Пунктом 3.4 контракту визначено, що датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки товару є дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару за контрактом.

Відповідно до п.4.1 контракту, виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами цього контракту не пізніше строку, визначеному в специфікації.

Згідно з п.11.1 контракт набирає чинності з дати підписання додаткової угоди про взяття бюджетних зобов`язань та діє до 31.12.2024, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до повного виконання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 06.08.2024 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до державного контракту від ІНФОРМАЦІЯ_22 на поставку (закупівлю) товарів для потреб ІНФОРМАЦІЯ_17 (а.с.17), якою пункт 2.2 контракту викладено у новій редакції:

2.2 Загальна вартість (ціна) товару за цим контрактом становить ІНФОРМАЦІЯ_20

Сторони визнають та підтверджують, що згідно з підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України операції з постачання товару за цим контрактом звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Обсяг фінансування та бюджетні зобов`язання за загальним фондом (НОМЕР_1) у 2024 році становить ІНФОРМАЦІЯ_20

Таким чином, за умовами п.11.1 контракту, останній набрав чинності з дати підписання вказаної додаткової угоди про взяття бюджетних зобов`язань - з 06.08.2024.

Суд встановив, що згідно зі специфікацією товарів (додаток 1 до контракту) строком поставки товару було визначено - до 15.08.2024.

Водночас як вбачається з матеріалів справи, відповідач у встановлений договором строк, товар позивачу не поставив.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на лист-звернення (№27 від 24.06.2024) відповідача до позивача (а.с.77-78), у якому відповідач повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин/істотною зміною обставин, що призвело до зміщення запланованих строків постачання, у зв`язку з чим строк поставки предмета закупівлі, а саме ІНФОРМАЦІЯ_23

Так, за умовами п.4.2 контракту, в обґрунтованих випадках сторони мають право коригувати строк поставки і приймання товару не пізніше ніж за 5 (п`ять) календарних днів до закінчення строку дії контракту шляхом внесення змін до цього контракту на підставі письмового звернення виконавця, яке виконавець повинен надати не пізніше ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати поставки товару, зазначеної в специфікації, з обґрунтуванням та наданням документального підтвердження настання такого випадку відповідно до вимог розділу 7 цього контракту.

Разом з цим, відповідно до п.7.8, 7.9, 7.10 контракту, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим контрактом, якщо це невиконання або неналежне виконання сталося внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

У разі виникнення та у максимально короткий час (не пізніше 5 календарних днів) після виникнення причин, що призвели до форс-мажорних обставин, постраждала сторона повинна у письмовому вигляді з детальним описом ситуації проінформувати іншу сторону про такі обставини або причини, якщо в силу дії таких причин постраждала сторона частково або повністю неспроможна виконувати свої обов`язки і зобов`язання за контрактом.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) вона позбавляється права посилатися на ці обставини та не звільняється від відповідальності, передбаченої розділом 7 цього контракту, навіть при наявності відповідного сертифікату, який видається Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до п.7.12 контракту, продовження строку (терміну) виконання зобов`язань постачання товару можливе у випадку настання істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за контрактом у разі, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б цей контракт, або уклали б його на інших умовах. У разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні контракту він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за контрактом є документ (висновок) про істотну зміну обставин, що видається Торгово-промисловою палатою України.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про настання істотної зміни обставин вона позбавляється права посилатися на ці обставини, навіть при наявності відповідного висновку про істотну зміну обставин, що видається Торгово-промисловою палатою України.

При цьому суд враховує, що відповідач не надав позивачу документального підтвердження настання форс-мажорних обставин чи істотної зміни обставин відповідно до вимог розділу 7 цього контракту (зокрема, не проінформував позивача про форс-мажорні обставини з детальним описом ситуації, не надав сертифікат Торгово-промислової палати на підтвердження виникнення обставин непереборної сили чи висновок про істотну зміну обставин). Також матеріали справи не містять доказів внесення змін до контракту та коригування строку поставки товару на підставі п.4.2 контракту.

Крім того, у листі-зверненні відповідача до позивача №27 від 24.06.2024 йдеться про укладені між сторонами контракти №21/2-267-VDK-24 від 21.05.2024, №21/2-266-VDK-24, №21/2-265-VDK-24 від 21.05.2024, №21/2-264-VDK-24 від 21.05.2024, які не стосуються предмета позову у даній справі.

Матеріалами справи підтверджується те, що 04.09.2024 позивач звертався до відповідача з претензією №11/2-10978 (а.с.18-20), у якій вимагав протягом п`яти робочих днів з моменту отримання претензії сплатити пеню на підставі п.7.2 контракту у розмірі 0,1% вартості непоставленого товару за період з 16.08.2024 по 03.09.2024 на суму 294499,98 грн.

Суд встановив, що уже під час розгляду справи, хоча і з порушенням визначеного строку поставки товару, відповідач поставив позивачу 100 од. товару, обумовленого договором, на суму 15499999,00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі товару №1 від 31.01.2025 (а.с.110 (на звороті)).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1,2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У статті 663 ЦК України вказано, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.7.1, пп.1 п.7.2 контракту, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим контрактом сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства та цього контракту. У разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_24 пені за порушення строків поставки товару за період з 16.08.2024 по 30.01.2025 та штрафу в розмірі 7% вартості невчасно поставленого товару за прострочення понад 30 днів у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_25

Перевіривши розрахунки пені та штрафу (а.с.138), суд встановив, що заявлені суми є обґрунтованими та арифметично вірними, тому вимоги про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_24 пені та ІНФОРМАЦІЯ_26 штрафу підлягають задоволенню.

Розрахунки здійснені судом за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон".

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені та штрафу на 99,9%, суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 ЦК України та статті 230 ГК України, має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінуванням боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За вказаного та виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності; враховуючи інтереси обох сторін, зокрема зважаючи на обставини, на які посилається відповідач, водночас взявши до уваги критичне значення своєчасності поставки відповідачем товару в умовах воєнного стану в Україні та вплив пов`язаних з воєнним станом обставин на господарські відносини; з огляду на встановлені судом обставини щодо причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, враховуючи поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним заходів до виконання зобов`язання, та факт виконання зобов`язання станом на момент розгляду справи у повному обсязі, суд дійшов до висновку про можливість зменшення до 50% пені у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_24, що становитиме ІНФОРМАЦІЯ_27.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_28 штрафу суд відмовляє, у зв`язку зі зменшенням заявлених до стягнення сум.

Судовий збір відповідно до ст.129 ГПК України покладається на відповідача.

При цьому, суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосуванням судом свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Керуючись статтями 2, 8, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" (АДРЕСА_1) на користь Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" (АДРЕСА_2):

- ІНФОРМАЦІЯ_29

- ІНФОРМАЦІЯ_30

- ІНФОРМАЦІЯ_31

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.03.25

Суддя Вельмакіна Т.М.

1- до справи

- сторонам - через електронний кабінет