СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Харків Справа № 922/1675/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В. , суддя Терещенко О.І.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.

представники учасників справи не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№3056Х/1-43) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2024 (за результатами розгляду заяви вх.№20535 від 15.08.2024 з грошовими вимогами до боржника), (суддя О.В. Кононова, повний текст підписано 09.12.2024) та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2024 (попереднє засідання), (суддя О.В. Кононова, повний текст підписано 09.12.2024) у справі №922/1675/24

за заявою Приватного підприємства "Ай Ківі", м. Харків;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ретто, ЛТД" (), м. Харків;

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Приватне товариство "Ай Ківі" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ретто, ЛТД".

Ухвалою суду від 17.06.2024 серед іншого було відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ретто, ЛТД".

Визнано розмір вимог ініціюючого кредитора Приватного підприємства "Ай Ківі" в сумі 7 671 284,19 грн.

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника.

Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Безпалого Сергія Олександровича (свідоцтво № 341 від 26.02.2013), адреса: 61045, м. Харків, вул. Шекспіра, 12а, літ. А-5).

Встановлено строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів до 28.07.2024.

Встановлено строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника до 28.07.2024.

18.06.2024 здійснено офіційне оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади України про відкриття справи про банкрутство боржника Товариство з обмеженою відповідальністю "Ретто, ЛТД" за № 73446 із зазначенням повного найменування боржника, його поштової адреси, банківських реквізитів, найменування та адреси господарського суду, номера справи, відомостей про розпорядника майна, граничний строк подання заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.12.2024 у справі №922/1675/24 задоволено заяву ОСОБА_2 (вх. № 20535 від 15.08.2024) до боржника по справі №922/1675/24. Визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до боржника у загальному розмірі 2 100 000,00 грн та 6056,00 грн судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника. Зобов`язано розпорядника майна включити визнані судом вимоги до реєстру вимог кредиторів у визначеній Кодексом України з процедур банкрутства черговості.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.12.2024 у справі №922/1675/24, зокрема, визнано наступний розмір грошових вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів:

- Приватного підприємства "Ай Ківі" в сумі 7 671 284,19 грн. (з яких 7 400 000,00 грн основного боргу та 184 123,27 грн пені, 56 880,92 грн судовий збір за подання позовної заяви про стягнення заборгованості у справі 922/1675/24, 30 280,00 судовий збір за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у даній справі);

- ОСОБА_3 у загальному розмірі 644 254,00 грн., з яких: 638 198,00грн. сума основного боргу та 6056,00 грн. судовий збір;

- ОСОБА_4 у загальному розмірі 193 848,00 грн., з яких: 187 792,00 грн. сума основного боргу та 6056,00 грн. судовий збір;

- ОСОБА_5 у загальному розмірі 193 848,00 грн., з яких: 187 792,00 грн. сума основного боргу та 6056,00 грн. судовий збір;

- ОСОБА_6 у загальному розмірі 284 337,83 грн., з яких: 278 281,83 грн - сума основного боргу та 6056,00 грн. судовий збір;

- ОСОБА_7 у загальному розмірі 423 870,70 грн., з яких - 417 814,70 грн. сума основного боргу та 6056,00 грн. судовий збір;

- ОСОБА_8 у загальному розмірі 1 138 368,08 грн., з яких: 1 132 312,08 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_9 до боржника у загальному розмірі 647 733,89 грн., з яких: 641 677,89 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_10 у загальному розмірі 280 830,95 грн., з яких 274 774,95 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_11 у загальному розмірі 657 594,44 грн., з яких: 651 538,44 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_12 у загальному розмірі 305 131,61 грн., з яких 299 075,61 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_13 у загальному розмірі 121 164,42 грн., з яких 115 108,42 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_14 у загальному розмірі 446 273,52 грн., з яких 440 217,52 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_15 у загальному розмірі 542 981,10 грн., з яких: 536 925,10 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_16 у загальному розмірі 385 666,25 грн., з яких: 379 610,25 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_17 у загальному розмірі 435 216,51 грн., з яких: 429 160,51 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_18 у загальному розмірі 242 585,24 грн., з яких: 236 529,24 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_19 у загальному розмірі 584 073,57 грн., з яких: 578 017,57 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_20 у загальному розмірі 292 355,94 грн., з яких: 286 299,94 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_1 у загальному розмірі 292 355,94 грн., з яких: 286 299,94 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_21 у загальному розмірі 292 314,48 грн., з яких: 286 258,48 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_22 у загальному розмірі 390 622,54 грн., з яких: 384 566,54 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору;

- ОСОБА_2 у загальному розмірі 2 106 056,00 грн., з яких: 2 100 000,00 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору.

Зобов`язано розпорядника майна за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Призначено підсумкове засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанова про визнання його банкрутом і відкрита ліквідаційна процедура, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство або ухвала про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду на "15" січня 2025 р. о 13:30 год.

Кредитор, ОСОБА_1 з ухвалами суду першої інстанції не погодилась, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2024 про задоволення вимог ОСОБА_2 , прийняти нове рішення, яким а) визнати заявника ОСОБА_2 заінтересованою особою стосовно боржника, б) відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 з вимогами до боржника; скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2024 (попереднє засідання) в частині визнання та внесення розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів вимог ОСОБА_2 , визнати заявника ОСОБА_2 заінтересованою особою стосовно боржника; судові витрати покласти на боржника.

В обґрунтування вимог скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції:

- відхилено (не взято до уваги) заперечення іншого кредитора ( ОСОБА_14 ), в яких викладені обставини та факти, наведена судова практика розгляду ідентичних обставин, які об`єктивно та однозначно свідчать про пропуск ОСОБА_2 строку заявлення спірних вимог, а саме, ОСОБА_2 не підтвердила факт направлення заяви з кредиторськими вимогами до суду саме 17.07.2024, оскільки опис вкладення у цінний лист, який не містить дати та відбитку календарного штемпеля, не відповідає вимогам Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, та не може слугувати підтвердженням дати відправи до суду, також надання накладної служби кур`єрської доставки без відповідного розрахункового документа не може вважатися належним доказом подання заяви у день, зазначений на відповідній накладній; в пакеті, що направлено до суду (№1800442), відправником було «вкладено», а кур`єром відповідно «перевірено та підтверджено наявність» доказів направлення заяви боржнику, а саме: накладної з номером 1800443, якої на момент формування пакету не могло існувати в принципі, оскільки, за наявності наскрізної нумерації (як зазначає кур`єр) та при належному оформленні відправлень та документів, накладна з номером 1800443 могла бути використана (складена, оформлена) виключно після прийняття пакету за накладною №1800442, таким чином, на думку заявника, вбачається явне неналежне використання (або підроблення) бланків документів кур`єром ФОП Іваненком з метою маніпуляцій для обґрунтування дотримання відправником строків для звернення до суду; суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі послався на те, що накладна № 1800443 в підтвердження надсилання заяви з вимогами ОСОБА_2 на адресу боржника містить інформацію щодо вартості відправлення та умови оплати послуг доставки, а також печатку ФОП Іваненка Д.М. як оператора поштового зв`язку, однак, на думку заявника скарги, таке посилання є безпідставним, оскільки за накладною № 1800443 заява надсилалася боржникові, а не до суду; за твердженням заявника скарги, вищевикладене призвело до прийняття місцевим господарським судом необґрунтованих ухвал про визнання кредиторських вимог, що істотно впливає на співвідношення голосів на зборах / комітеті кредиторів (визнано голоси кредитора, який відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 45 КУПБ не має права голосу);

- не досліджено необхідність, доцільність та обґрунтованість надання боржнику в користування торгової марки, результатом чого стало формування заборгованості перед заінтересованою особою учасником боржника; розпорядником майна просто зазначено, що вимоги визнаються, без отримання будь-яких додаткових підтверджуючих документів та вжиття інших заходів для встановлення дійсності та обґрунтованості вимог, відсутні будь-які документи, крім лише договору, у т.ч. щодо його виконання (акти виконаних робіт, наданих послуг, відображення заборгованості в бухгалтерському обліку тощо), відсутні будь-які докази використання боржником торгової марки, що, зважаючи на пряму заінтересованість кредитора учасника, також мало бути встановлено як розпорядником майна, так і судом (з урахуванням підвищеного стандарту доказування), в оскаржуваній ухвалі (щодо розгляду вимог кредитора) не надано належної правової оцінки зазначеним обставинам судом (враховуючи підвищений стандарт доказування), не наведено аналізу правовідносин, ходу та факту виконання договору;

- ухвалою господарського суду від 02.09.2024 про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_2 було витребувано у заявника оригінали доданих до заяви документів (п. 3 резолютивної частини), однак вказані вимоги заявник не виконав, і суд проігнорував зазначену обставину, при цьому, як вбачається з копій підтверджуючих документів, на них неможливо встановити наявність ані підпису, ані печатки боржника, отже, не дослідивши оригінали документів, які сам суд і витребував, без належного встановлення змісту договору, зокрема щодо підпису та печатки боржника, прийнявши рішення виключно на підставі копій, фактично, суд надав перевагу матеріалам заяви одного кредитора ( ОСОБА_2 ) перед усіма іншими 21 кредиторами вкладниками;

- не застосовано підвищений стандарт доказування та не надано оцінки сукупним обставинам вимог ОСОБА_2 : кредитор є прямо заінтересованою особою ( ОСОБА_2 є учасником боржника з часткою 20%); засновник передає боржнику в користування торгову марку, що підтверджується лише одним договором (відсутні будь-які акти виконаних робіт тощо), вимоги направляються до суду явно з порушенням встановленого строку з використанням «схеми» з кур`єром ФОП Іваненком; на думку апелянта, зазначене явно свідчить про намір отримати більшість голосів на зборах / комітеті кредиторів, оскільки саме вимоги ОСОБА_2 забезпечують кількісну перевагу над усіма потерпілими вкладниками боржника;

- порушено строки виготовлення оскаржуваної ухвали, а саме, всупереч вимогам абз. 2 ч. 6 ст. 233 ГПК України, відповідно до якого складання повного тексту ухвали залежно від складності справи може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали, оскаржувана ухвала від 04.12.2024 (щодо розгляду вимог ОСОБА_2 ) була підписана 10.12.2024.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2024 для розгляду справи №922/1675/24 призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2024 витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1675/24. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№3056Х/1-43), до надходження матеріалів справи.

26.12.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/1675/24.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.12.2024 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Учасникам справи про банкрутство встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. Призначено справу до розгляду на "05" березня 2025 р. о 13:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду не надійшло.

05.03.2025 арбітражний керуючий Безпалий С.О. через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання 05.03.2025, не скористалися своїм процесуальним правом на участь у вказаному засіданні. Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне товариство "Ай Ківі" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ретто, ЛТД".

Ухвалою суду від 17.06.2024 серед іншого було відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ретто, ЛТД". Визнано розмір вимог ініціюючого кредитора Приватного підприємства "Ай Ківі" в сумі 7 671 284,19 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Безпалого Сергія Олександровича (свідоцтво № 341 від 26.02.2013), адреса: 61045, м. Харків, вул. Шекспіра, 12а, літ. А-5). Встановлено строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів до 28.07.2024. Встановлено строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника до 28.07.2024. Попереднє засідання господарського суду призначено на "07" серпня 2024 р. о(б) 11:00 год.

18.06.2024 здійснено офіційне оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади України про відкриття справи про банкрутство боржника ТОВ "Ретто, ЛТД" за № 73446 із зазначенням повного найменування боржника, його поштової адреси, банківських реквізитів, найменування та адреси господарського суду, номера справи, відомостей про розпорядника майна, граничний строк подання заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника.

15.08.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_2 (вх.№ 20535 від 15.08.2024) з грошовими вимогами до боржника по справі № 922/1675/24 в загальній сумі 2 100 000,00 грн.

В обґрунтування вказаної заяви Дзюба С.В. посилалася на наступні обставини: 01.03.2017 між ОСОБА_2 (Ліцензіар) та ТОВ "Ретто ЛТД" (Ліцензіат) був укладений договір на використання торгівельної марки. Відповідно п. 2.1.1. договору Ліцензіар за Договором надає Ліцензіату дозвіл на використання Торгівельної марки у підприємницькій діяльності Ліцензіата на наступних умовах: проста (невиключна) ліцензія з правом видачі субліцензії (далі Ліцензія). Ліцензія видається на платній основі, тобто за використання Торгівельної марки Ліцензіат зобов`язується вносити плату у строки та на умовах, визначених статтею 3 (п. 2.1.2 Договору). В пункті 3.1.1. Договору сторони визначили, що за використання Торгівельної марки Ліцензіат зобов`язується сплачувати платежі Ліцензіару (далі Роялті). Сторони погодили, що Роялті за Договором підлягають виплаті до 31 грудня кожного року у сумі 35 000,00 грн. за кожен місяць користування Торгівельною маркою. Додатком 1 до Договору є копія Свідоцтва на знак товарів і послуг № 216364 у кількості 3х аркушів, яке зареєстроване в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів та послуг 12 вересня 2016 року. Відповідно до п.п. 4.1.2 Договору Ліцензія видається строком на 5 років (60) календарних місяців від дати підписання Договору, що вказана вище, однак в будь-якому випадку не довше строку дії майнових прав Ліцензіара на Торгівельну марку.

Дзюба С.В. у заяві зазначала, що за весь період користування Торгівельною маркою у ТОВ "Ретто ЛТД" утворилась заборгованість у сумі 2 100 000,00 грн.

До заяви додано копію договору від 01.03.2017, засвідчену Дзюбою С.В., а також копію Свідоцтва на знак товарів і послуг № НОМЕР_1 .

Окрім того, в матеріалах заяви міститься опис вкладення до цінного листа (т.22, а.с.17), направленого за допомогою кур`єрсько-поштового сервісу ФОП Іваненка Д.М. на адресу Господарського суду Харківської області (без зазначення дати направлення). У вказаному описі міститься посилання на накладну №1800442. Відповідно до вказаної накладної (т.22, а.с.16), відправлення було прийнято кур`єром 17.07.2024, разом з тим, квитанцію на оплату послуги доставки у вказаній накладній не заповнено. Також заявник надав опис вкладення до цінного листа, направленого на адресу боржника, ТОВ «Ретто, ЛТД» (т.22, а.с.18), в якому міститься посилання на накладну №1800443 від 17.07.2024. У вказаній накладній №1800443 (т.22, а.с.15) відповідний розрахунковий документ (квитанцію на оплату послуги доставки) заповнено, проставлено підпис та відбиток печатки виконавця.

Ухвалою від 02.09.2024 суд першої інстанції прийняв заяву Дзюби Світлани Володимирівни (вх. № 20535 від 15.08.2024) з грошовими вимогами до боржника до розгляду та призначив її до розгляду в попередньому засіданні господарського суду, зобов`язав розпорядника майна разом з боржником розглянути заяву кредитора та письмово повідомити про результати розгляду заявника та суд до дати проведення попереднього засідання, зобов`язав кредитора за три дні до судового засідання через канцелярію суду надати: правове та документальне обґрунтування заявлених вимог до боржника; оригінали документів, доданих до заяви (для огляду); розрахунок заборгованості, яка виникла до моменту порушення провадження у справі про банкрутство. Вказану ухвалу доставлено до електронного кабінету Дзюби С.В. в підсистемі «Електронний суд» 03.09.2024 (що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою про доставку електронного листа, т.22, а.с.33).

Розгляд справи в попередньому засіданні неодноразово відкладався.

В судовому засіданні 20.11.2024 суд відклав розгляд справи в попередньому засіданні на 04.12.2024 на 10:00 год. Відповідну ухвалу-повідомлення від 20.11.2024 (т.24, а.с.107) доставлено до електронного кабінету Дзюби С.В. в підсистемі «Електронний суд» (т.24, а.с.110).

У судове засідання 04.12.2024 кредитор Дзюба С.В. не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, про час та місце розгляду справи вказаного кредитора було повідомлено у встановленому законом порядку.

Згідно з протоколом судового засідання 04.12.2024 (т.22, а.с.49, т.24, а.с.117), розпорядник майна в судовому засіданні зазначив, що вимоги кредитора Дзюби С.В. визнані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитор, ОСОБА_2 , не надавала суду першої інстанції до огляду оригіналів документів, копії яких додано до заяви.

Під час розгляду заяви Дзюби С.В. про визнання кредиторських вимог представник кредитора ОСОБА_14 , а також інших кредиторів у даній справі, адвокат Романченко О.М., заперечував проти визнання вимог Дзюби С.В. як конкурсних та таких, що надійшли до суду у встановлений 30 денний строк з моменту публікації. В своїх письмових запереченнях (т.22, а.с.41) вказаний учасник справи зазначав, що документи, складені ФОП Іваненком Д.М. як кур`єрською службою, не можуть слугувати доказом в підтвердження належної дати відправки до суду. Також представник кредиторів стверджував про сумнівність укладеного правочину та штучність кредиторських вимог Дзюби С.В. як таких, що направлені на отримання більшості голосів в комітеті кредиторів (про що зазначив місцевий господарський суд в ухвалі від 04.12.2024 про визнання кредиторських вимог Дзюби С.В.).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.12.2024 у справі №922/1675/24 задоволено заяву Дзюби Світлани Володимирівни (вх. № 20535 від 15.08.2024) до боржника по справі №922/1675/24. Визнано грошові вимоги Дзюби Світлани Володимирівни до боржника у загальному розмірі 2 100 000,00 грн та 6056,00 грн судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника. Зобов`язано розпорядника майна включити визнані судом вимоги до реєстру вимог кредиторів у визначеній Кодексом України з процедур банкрутства черговості.

У вказаній ухвалі господарський суд, із посиланням на умови договору від 01.03.2017 на використання торгівельної марки, надаючи оцінку вищенаведеним запереченням ОСОБА_14 , зазначив, що представником вказаного кредитора не надано жодних доказів в спростування зобов`язання боржника щодо сплати заборгованості за використання Торгівельної марки, а також вказав, що стосовно оспорюваності укладеного правочину, то з огляду на предмет та підстави дослідження, суд керується наразі презумпцією правомірності правочину, допоки не буде доведено протилежного. За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що кредитором ОСОБА_2 було надано суду документи на обґрунтування своїх вимог, які були досліджені судом, а їх необхідна сукупність свідчить про їх обґрунтованість, а отже необхідність визнання кредиторських вимог на суму 2 100 000,00 грн.

Щодо строку звернення до суду із заявою з грошовими вимогами, господарський суд зазначив, що відповідно до накладної № 1800442 Дзюба С.В. передала заяву з описом вкладення у цінний лист 17.07.2024, на вказаній накладній стоїть відповідний підпис кур`єра, а також зазначено найменування вантажу "документи", вагу документів "0,5 кг", умови оплати, проте у накладній № 1800442 корінець квитанції на оплату послуг доставки ФОП Іваненком Д.М. не заповнений та не визначено вартості оплати послуг, натомість накладна № 1800443 в підтвердження надсилання заяви з вимогами Дзюби С.В. на адресу боржника містить інформацію щодо вартості відправлення, та умови оплати послуг доставки, а також печатку ФОП Іваненка Д.М. як оператора поштового зв`язку, при цьому, окрім вищевказаних відомостей, зазначена накладна № 1800442 в підтвердження здійснення відправлення на адресу суду містить відомості про відправника та його адресу, найменування відправлення з описом вкладення та підпис відповідальної особи Господарського суду Харківської області про прийняття від ФОП Іваненка Д.М. пакету документів, зокрема заяви Дзюби С.В. з грошовими вимогами до боржника.

Із посиланням на вищевказані обставини господарський суд дійшов висновку про те, що строк, встановлений ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, не є пропущеним, оскільки заявниця Дзюба С.В. виконала свій обов`язок щодо подання заяви з кредиторськими вимогами у встановлений судом 30-денний термін шляхом передання іншими відповідними засобами зв`язку заяви для відправлення, зокрема, оператору поштового зв`язку ФОП Іваненку Д.М., проте заява з кредиторськими вимогами надійшла до суду лише 15.08.2024 з причин, які від заявника не залежали, отже, на думку суду першої інстанції, зважаючи на наявність доказів, якими підтверджуються вимоги Дзюби Світлани Володимирівни у розмірі 2 106 050,00 грн, наявні правові підстави для задоволення заяви Дзюби Світлани Володимирівни (вх. 20535 від 15.08.2024) про визнання грошових вимог до боржника.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.12.2024, постановленою за результатами попереднього засідання у справі №922/1675/24, визнано грошові вимоги кредиторів (згідно з наведеним в ухвалі переліком), зокрема, грошові вимоги Дзюби Світлани Володимирівни у загальному розмірі 2 106 056,00 грн., з яких: 2 100 000,00 грн. - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору. У вказаній ухвалі суд зазначив, що у попередньому засіданні були досліджені всі матеріали справи в їх сукупності та розглянуті всі заявлені вимоги до боржника, про що винесені відповідні ухвали; враховуючи, що всі вимоги кредиторів перевірені судом, господарський суд вважав за необхідне визнати вимоги кредиторів, у тому числі, Дзюби С.В.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає про таке.

Предметом апеляційного оскарження в даному провадженні є ухвала господарського суду, якою визнано вимоги кредитора, Дзюби С.В., а також ухвала, постановлена в попередньому засіданні у справі про банкрутство (в частині, що стосується визнання вимог зазначеного кредитора).

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45, 46, 47 КУзПБ.

Відповідно до ч.2 ст.47 КУзПБ, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Законодавець, визначаючи попереднє засідання суду як етап процедури розпорядження майном, передбачає, що таке засідання має свою тривалість та може проводитися у декількох судових засідань, під час яких здійснюється аналіз заявлених вимог кредиторів.

Тобто, кількість кредиторів та різний обсяг їхніх вимог впливають на тривалість попереднього засідання, яке може бути більшим одного дня, та зумовлює доцільність розгляду заяв (вимог) кредиторів з винесенням відносно кожної такої вимоги індивідуальної (окремої, самостійної) ухвали щодо результатів її задоволення.

Мотиви, за якими суд дійшов висновку про визнання вимог кредиторів у тому чи іншому розмірі, чи про відмову у їх визнанні, можуть бути відображені як в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, так і в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів (за підсумками попереднього судового засідання). При цьому, мотиви прийнятого рішення щодо розміру вимог кредиторів можуть бути наведені в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, а в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів мотиви можуть бути не відображеними, однак в такій ухвалі повинно міститися посилання на ухвалу щодо розгляду вимог кожного конкретного кредитора. Аналогічна правова позиція викладена у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, постановах Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 904/5314/20, від 04.07.2023 у справі № 922/2334/21, від 17.09.2024 у справі № 904/1266/23, від 26.11.2024 у справі № 910/9450/22.

Як було встановлено вище, у даному випадку мотиви, за якими суд дійшов висновку про визнання кредиторських вимог Дзюби С.В., відображено в індивідуальній ухвалі від 04.12.2024 (яка в силу вищенаведених вимог ч.2 ст.47 КУзПБ не підлягає оскарженню окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання), а в ухвалі від 04.12.2024, постановленій за підсумками попереднього засідання, міститься посилання на ухвали, якими було визнано вимоги кожного кредитора.

За таких обставин, апеляційний перегляд ухвали господарського суду від 04.12.2024 здійснюється з урахуванням висновків місцевого господарського суду, зроблених в ухвалі попереднього засідання від 04.12.2024, з урахуванням обставин та мотивів, відображених в індивідуальній ухвалі від 04.12.2024 про визнання кредиторських вимог зазначеного кредитора (відповідне узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 12.11.2024 у справі № 903/534/23).

У ч.1 ст. 45 КУзПБ передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як було встановлено вище, офіційне оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади України про відкриття справи про банкрутство боржника ТОВ "Ретто, ЛТД" здійснено 18.06.2024, отже, встановлений ч.1 ст. 45 КУзПБ тридцятиденний строк подання письмових заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника тривав до 18.07.2024, однак заява Дзюби Світлани Володимирівни (вх.№ 20535) з грошовими вимогами до боржника надійшла до господарського суду 15.08.2024, тобто поза межами вказаного строку.

Однак місцевий господарський суд вважав, що цей строк дотримано, пославшись на те, що відповідно до накладної № 1800442 Дзюба С.В. передала заяву з описом вкладення у цінний лист 17.07.2024, на вказаній накладній стоїть відповідний підпис кур`єра, а також зазначено найменування вантажу "документи", вагу документів "0,5 кг", умови оплати; зазначена накладна № 1800442 в підтвердження здійснення відправлення на адресу суду містить відомості про відправника та його адресу, найменування відправлення з описом вкладення та підпис відповідальної особи Господарського суду Харківської області про прийняття від ФОП Іваненка Д.М. пакету документів, зокрема заяви Дзюби С.В. з грошовими вимогами до боржника.

Зазначені відомості суд першої інстанції визнав достатніми для підтвердження тих обставин, що заяву з кредиторськими вимогами, згідно з накладною № 1800442, Дзюба С.В. направила до Господарського суду Харківської області 17.07.2024, тобто в межах тридцятиденного строку, визначеного ч.1 ст. 45 КУзПБ.

Стосовно вказаного висновку, проти якого заперечує апелянт, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про поштовий зв`язок" визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у накладній № 1800442 корінець квитанції на оплату послуг доставки ФОП Іваненка Д.М. не заповнений та не визначено вартості оплати послуг.

Відповідно, обставину щодо направлення заяви з кредиторськими вимогами саме 17.07.2024, згідно з накладною № 1800442, Дзюба С.В. не довела, оскільки зазначена накладна не містить заповненої квитанції про оплату послуг ФОП Іваненка Д.М.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі №916/3423/19, в якій апеляційну скаргу було направлено за допомогою кур`єрсько-поштового сервісу ФОП Іваненка Д.М. А саме, у постанові від 04.05.2022 суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного господарського суду про те, що надання накладної служби кур`єрської доставки без відповідного розрахункового документа не може вважатися належним доказом подання апеляційної скарги у день, зазначений на відповідній накладній.

У відповідності до ч.1 ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тому посилання господарського суду на те, що накладна № 1800443 в підтвердження надсилання заяви з вимогами Дзюби С.В. на адресу боржника містить інформацію щодо вартості відправлення та умови оплати послуг доставки, а також печатку ФОП Іваненка Д.М. як оператора поштового зв`язку колегія суддів не визнає належним аргументом, оскільки, як встановлено судом першої інстанції на підставі матеріалів справи, накладна № 1800443 підтверджує надсилання заяви з кредиторськими вимогами на адресу боржника (а не господарського суду), тому відомості, вказані в цій накладній, не можуть братися до уваги під час надання оцінки іншому доказу, який надано на підтвердження дати направлення заяви саме до суду. Про відповідні обставини обґрунтовано зазначає апелянт у скарзі.

Висновок суду першої інстанції про те, що заяву було направлено 17.07.2024, не відповідає встановленим обставинам справи, про які господарський суд зазначив в ухвалі від 04.12.2024 про визнання кредиторських вимог ОСОБА_2 .

Отже, як з`ясовано в ході апеляційного провадження, заява Дзюби С.В. з кредиторськими вимогами до боржника надійшла до суду першої інстанції після закінчення встановленого ч.1 ст. 45 КУзПБ тридцятиденного строку, при цьому матеріали заяви не містять належних та допустимих доказів її направлення в межах зазначеного строку.

Відповідно до ч.4 ст. 45 КУзПБ, кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Водночас, законодавцем визначено умови для визнання вимог конкурсних кредиторів (як з правом вирішального голосу, так і без цього права).

Положення статті 1 КУзПБ визначає грошове зобов`язання як зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Частиною 3 ст. 45 КУзПБ встановлено вимоги до змісту заяви кредитора, зокрема передбачено, що до заяви в обов`язковому порядку додаються документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

Виходячи з вимог КУзПБ обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений саме на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у постановах від 07.06.2018 у справі № 904/4592/15, від 21.05.2018 у справі №904/10198/15).

При цьому заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги, адже законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Водночас, покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора кореспондує його праву на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №911/2498/18).

Відтак, саме на кредитора покладений обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про банкрутство, який передбачає подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. Неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора (постанови Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 918/1154/21, від 27.02.2024 у справі №902/1406/15).

Натомість обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 917/1384/20, від 01.12.2022 у справі №918/1154/21, від 27.02.2024 у справі № 902/1406/15, від 27.11.2024 у справі № 910/6555/21 тощо).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11.02.2025 у справі № 922/3921/21 (922/1371/22), під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам, поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково). Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником; надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

Із матеріалів даної справи №922/1675/24 вбачається, що на підтвердження своїх кредиторських вимог до боржника ОСОБА_2 надала копії двох документів: ліцензійного договору від 01.03.2017 та Свідоцтва на знак товарів і послуг № НОМЕР_1 .

Дослідивши зазначені докази, суд апеляційної інстанції встановив, що, як вказано в ліцензійному договорі, від імені ТОВ «Ретто, ЛТД» договір уклав його директор, ОСОБА_23 . Разом з тим, низька якість копії договору (т.22, а.с. 9, 10) не дозволяє встановити наявність підпису директора ТОВ «Ретто, ЛТД» та відбитку печатки зазначеного підприємства. Водночас копія свідоцтва на знак для товарів та послуг (т.22, а.с.11) є чіткою та повністю придатною до читання.

Як уже зазначалося, місцевий господарський суд витребовував у Дзюби С.В. для огляду оригінали документів, доданих до заяви про визнання кредиторських вимог, і відповідні процесуальні документи суду було доставлено в електронний кабінет ОСОБА_2 у підсистемі «Електронний суд».

Однак відомостей про виконання Дзюбою С.В. вимог господарського суду щодо надання для огляду оригіналів документів матеріали справи не містять на відповідні обставини кредитор Єрьоменко Ю.А. посилається в апеляційній скарзі.

Під час апеляційного провадження ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, не взяла в ньому участь (особисто або через представника), не надала відзиву на апеляційну скаргу та не надала суду апеляційної інстанції для огляду оригіналу ліцензійного договору від 01.03.2017.

За таких обставин, колегія суддів вважає передчасними посилання місцевого господарського суду в ухвалі від 04.12.2024 (якою визнано кредиторські вимоги ОСОБА_2 ) на презумпцію правомірності правочину, оскільки надана заявником копія договору не відповідає засадам належності доказів (ст.76 ГПК України), а відтак, викликає обґрунтовані сумніви щодо факту укладення такого правочину.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено місцевим господарським судом в ухвалі від 04.12.2024 про визнання кредиторських вимог ОСОБА_2 , представник кредитора, ОСОБА_14 , стверджував про сумнівність укладеного правочину та штучність кредиторських вимог ОСОБА_2 як таких, що спрямовані на отримання більшості голосів в комітеті кредиторів.

У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (про відповідне зазначено Верховним Судом, зокрема, в постанові від 07.08.2019 у справі №922/1014/18).

У постанові від 22.12.2022 у справі №910/14923/20 Верховний Суд наголосив, що для запобігання визнанню необґрунтованих вимог до боржника та порушенню цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги.

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:

- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;

- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;

- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.

Однак у матеріалах даної справи №922/1675/24 відсутні будь-які докази, що могли б додатково свідчити про виникнення та тривале існування у ТОВ «Ретто, ЛТД» непогашеної заборгованості у сумі 2 100 000,00 грн перед ОСОБА_2 за ліцензійним договором від 01.03.2017, зокрема, докази направлення кредитором боржникові вимог про сплату вказаного боргу, рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору, тощо.

Також, як уже зазначалося, ухвалою від 02.09.2024 суд першої інстанції зобов`язав розпорядника майна разом з боржником розглянути заяву кредитора та письмово повідомити про результати розгляду заявника та суд до дати проведення попереднього засідання. Однак відповідного письмового повідомлення розпорядника майна матеріали справи не містять.

Як вбачається з протоколу судового засідання 04.12.2024, арбітражний керуючий Безпалий С.О. усно зазначив про визнання грошових вимог ОСОБА_2 у повному обсязі. Однак у матеріалах справи відсутні пояснення та докази, що свідчили б про наявність підстав для визнання боржником (розпорядником майна) такої заборгованості, зокрема відомості бухгалтерського та податкового обліку ТОВ «Ретто, ЛТД», якими б підтверджувалася наявність на вказаному підприємстві у період з березня 2017 року по березень 2022 року такого активу як об`єкт права інтелектуальної власності Торговельна марка, дозвіл на використання якої було надано боржникові згідно з ліцензійним договором від 01.03.2017, а також наявність у підприємства непогашеної заборгованості за вказаним ліцензійним договором, будь-які інші докази (листи, претензії, відповіді, акти звіряння розрахунків тощо). Під час апеляційного провадження арбітражний керуючий Безпалий С.О., належним чином повідомлений про розгляд справи, не надав відзиву на апеляційну скаргу, усних або письмових пояснень щодо підстав визнання кредиторських вимог ОСОБА_2 , натомість просив суд провести судове засідання без його участі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що сукупність наданих ОСОБА_2 доказів копія ліцензійного договору від 01.03.2017 та Свідоцтва на знак товарів і послуг № НОМЕР_1 не відповідає вищевказаному підвищеному стандарту доказування, оскільки обставина щодо підписання ліцензійного договору боржником, ТОВ «Ретто, ЛТД», викликає обґрунтовані сумніви, і водночас у матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, що могли б свідчити про наявність у ТОВ «Ретто, ЛТД» непогашеної заборгованості перед ОСОБА_2 за вказаним договором.

Посилання місцевого господарського суду в ухвалі від 04.12.2024 (якою визнано кредиторські вимоги ОСОБА_2 ) на те, що представником кредитора ОСОБА_14 не надано жодних доказів в спростування зобов`язання боржника щодо сплати заборгованості за використання Торгівельної марки колегія суддів не вважає належними аргументами, оскільки, у відповідності до вищевказаних норм КУзПБ та практики Верховного Суду щодо їх застосування, саме на кредитора (тобто, у даному випадку, на ОСОБА_2 ) покладений обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про банкрутство, який передбачає подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора, при цьому обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (відповідну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 19.02.2025 у справі № 904/2796/22).

Однак місцевий господарський суд вищенаведеного не врахував та визнав кредиторські вимоги ОСОБА_2 , незважаючи на невиконання останньою вимог як чинного законодавства, так і ухвали суду щодо надання належного документального обґрунтування заяви про кредиторські вимоги до боржника.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині вимог про скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 04.12.2024 про задоволення вимог ОСОБА_2 . У цій частині слід прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 (вх. № 20535 від 15.08.2024) про визнання грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ретто, ЛТД". Відповідно, підлягає скасуванню і ухвала господарського суду Харківської області від 04.12.2024 (попереднє засідання) в частині визнання грошових вимог кредитора ОСОБА_2 до боржника у загальному розмірі 2 106 056,00 грн, з яких: 2 100 000,00 грн - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору.

Стосовно вимоги про визнання ОСОБА_2 заінтересованою особою стосовно боржника, колегія суддів зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, на момент постановлення оскаржуваних ухвал від 04.12.2024 зазначена вимога не була предметом розгляду в суді першої інстанції.

Натомість, згідно з відомостями системи «Діловодство спеціалізованого суду», уже після відкриття даного апеляційного провадження, кредитором ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції клопотання (вх. № 172/25 від 06.01.2025) про визнання кредитора ОСОБА_2 заінтересованою особою стосовно боржника по справі. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.01.2025 вказане клопотання було задоволено, визнано ОСОБА_2 (код НОМЕР_2 ) заінтересованою особою стосовно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ретто, ЛТД".

Як уже зазначалося, предметом апеляційного перегляду в цьому провадженні є ухвали господарського суду від 04.12.2024, які стосуються визнання кредиторських вимог ОСОБА_2 , а не визнання (або відмови у визнанні) її заінтересованою особою стосовно боржника.

Отже, в силу приписів ч.5 ст.269 ГПК України, зазначена вимога не може бути розглянута в ході даного апеляційного провадження, у зв`язку з чим у цій частині апеляційне провадження підлягає закриттю.

Стосовно розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, за змістом вказаної норми, судовий збір за подання апеляційної скарги має бути покладено на учасника справи, у задоволенні вимог якого відмовлено за результатами апеляційного провадження, тобто, на ОСОБА_2 , а не на боржника (як просить ОСОБА_1 в апеляційній скарзі).

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Кодексом України з процедур банкрутства, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 04.12.2024 у справі №922/1675/24 про задоволення заяви ОСОБА_2 (вх. № 20535 від 15.08.2024) скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 (вх. № 20535 від 15.08.2024) про визнання грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ретто, ЛТД".

Ухвалу господарського суду Харківської області від 04.12.2024 (попереднє засідання) скасувати в частині визнання грошових вимог кредитора ОСОБА_2 до боржника у загальному розмірі 2 106 056,00 грн, з яких: 2 100 000,00 грн - сума основного боргу та 6056,00 грн. судового збору.

В частині вимог апеляційної скарги про визнання заявника ОСОБА_2 заінтересованою особою стосовно боржника закрити апеляційне провадження.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) 7 267,20 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, передбаченому статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.03.2025.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов

Суддя О.І. Терещенко