ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"06" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/249/25

Господарський суд Житомирської області

Суддя Нестерчук С. С.

розглянувши заяву Приватного підприємства «КВЖРЕП №8» про видачу судового наказу (вх. № 262 від 25.02.2025 )

УСТАНОВИВ:

25.02.2025 до Господарського суду Житомирської області (далі - Суд) надійшла заява ПП «КВЖРЕП №8» (далі - Заявник) про видачу судового наказу за вимогою до ФОП Шпаківського С. В. (далі - Боржник) про стягнення заборгованості за надані послуги з поводження побутовими відходами за період з 01.02.2023 по 31.01.2025.

Вимоги обґрунтовано тим, що між заявником та боржником було укладено господарський договір № 71/1 від 01.09.2019 про надання послуг з вивезення, та захоронення твердих побутових відходів, 01.11.2021 та 02.04.2024 Публічний договір приєднання про надання послуг з поводження з побутовими відходами, копії яких додано до заяви.

Також заявник зазначає, що розрахунки за надані послуги з управління відходами (поводження з побутовими відходами) надавалися щомісяця, на підтвердження чого до заяви додано копії актів наданих послуг за лютий 2023 по січень 2025, які складені на підставі договору № 71/1 від 01.09.2019 із зазначенням - вул. Київська, 11.

В обґрунтування вимог заявник посилається на умови як договору № 71/1 від 01.09.2019, так і на Публічний договір приєднання, які порушені боржником, внаслідок чого за надання послуг з управління відходами (поводження з побутовими відходами) утворилась заборгованість за період з 01.02.2023 по 31.01.2025, що становить 6 126,65 грн.

Розглянувши заяву ПП «КВЖРЕП №8» про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 ГПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до частини другої статті 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода.

З огляду на положення ч. 3 ст. 639 ЦК України у письмовій формі договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Заявник обґрунтовує свої вимоги договором № 71/1 від 01.09.2019, укладеним між ним та ФОП Шпаківським С. В. Однак, згідно з п. 25 цього договору, строк його дії закінчився 01.09.2020.

Отже, він не може бути підставою для стягнення заборгованості за період з 01.02.2023 по 31.01.2025.

Заявник також посилається на Публічний договір приєднання від 01.11.2021 та 02.04.2024. Однак, як убачається з поданих матеріалів, зазначені договори не підписані з боку споживача - боржником, що не відповідає вимогам ст. 634 ЦК України щодо укладення договорів приєднання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При цьому Суд враховує Правила надання послуги з управління побутовими відходами (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2023 р. № 835, якими визначено механізм надання суб`єктами господарювання у сфері управління відходами незалежно від форми власності послуги з управління побутовими відходами у містах, селищах і селах.

Пунктом 24 Правил передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги:

1) за моделями організації договірних відносин:

індивідуальний договір (публічний договір приєднання) - укладається з індивідуальним споживачем відповідно до типового індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами;

колективний договір - укладається від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою за рішенням приєднуюсь до договору співвласників відповідно до типового колективного договору про надання послуги з управління побутовими відходами;

2) за категоріями споживачів:

договір з індивідуальним споживачем - укладається із співвласником багатоквартирного будинку, власником будівлі (зокрема власником індивідуального садибного житлового будинку) або за згодою власника іншою особою, яка користується будівлею і отримує послугу з управління побутовими відходами для власних потреб та з якою або від імені якої укладено договір, відповідно до типового договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з управління побутовими відходами;

договір з колективним споживачем - укладається з юридичною особою, що об`єднує споживачів у будівлі та в їх інтересах укладає договір про надання послуги відповідно до типового договору з колективним споживачем про надання послуги з управління побутовими відходами.

Крім цього постановою КМУ від 8 серпня 2023 р. № 835 затверджено типові договори, зокрема типовий індивідуальний договір про надання послуги з управління побутовими відходами та додаток до цього договору - заява про приєднання до договору.

З огляду на зазначені положення індивідуальний договір (публічний договір приєднання) укладається з індивідуальним споживачем (співвласником багатоквартирного будинку, власником будівлі або за згодою власника іншою особою, яка користується будівлею і отримує послугу з управління побутовими відходами для власних потреб), який повинен приєднатися до умов договору шляхом підписання відповідної заяви.

Отже відповідно до пункту 24 Правил надання послуги з управління побутовими відходами, укладення договору приєднання вимагає факту приєднання споживача, що має бути підтверджене відповідною заявою.

Однак у поданих заявником матеріалах відсутні будь-які докази того, що ФОП Шпаківський С. В. підписав відповідну заяву про приєднання до Публічного договору приєднання або підтвердила свою згоду на його умови іншим способом.

Згідно з п. 29 Правил, плата за надану послугу з управління побутовими відходами нараховується відповідно до умов договору.

У свою чергу норми ГПК України передбачають можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно заявник/стягувач, крім іншого, має надати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових вимог.

Оскільки між сторонами відсутній письмовий договір, що міг би слугувати підставою для стягнення заборгованості, вимога не є безспірною, що виключає її розгляд у порядку наказного провадження (ч. 2 ст. 12, ст. 148 ГПК України).

Разом з цим наявність кількох правових підстав, на які посилається заявник (договір 2019 року та два публічні договори приєднання, які не підписані боржником), свідчить про невизначеність за яким конкретно договором заявлено вимоги про стягнення заборгованості та унеможливлює визнання вимоги безспірною.

За таких обставин, наявні правові питання щодо фактичного виникнення договірних зобов`язань між сторонами, які потребують з`ясування в межах позовного провадження, що виключає можливість розгляду справи у порядку наказного провадження.

З огляду на викладене, заявлена вимога про видачу судового наказу не відповідає вимогам статті 148 ГПК України, оскільки:

відсутній чинний договір у письмовій формі, який є підставою для стягнення заборгованості;

публічний договір приєднання не підписаний боржником, а відтак не може вважатися належним підтвердженням договірних зобов`язань;

не надано доказів погодження боржником умов договору, що унеможливлює розгляд справи в порядку наказного провадження;

наявні ознаки спору, який потребує розгляду у позовному провадженні.

Таким чином, за результатами розгляду заяви ПП «КВЖРЕП №8» наявні підстави відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 152-154, 234, 235 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Приватному підприємству «КВЖРЕП №8» у видачі судового наказу за вимогою до Фізичної особи - підприємця Шпаківського Сергія Віталійовича про стягнення заборгованості у розмірі 6126,65 грн та витрат по сплаті судового збору.

Копію ухвали направити: заявнику в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, боржнику - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (вул. Чуднівська, буд. 73, м. Житомир, 10005).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання в день складення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її складення.

Суддя С. НЕСТЕРЧУК