ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2025 року м.Дніпро Справа № 908/2191/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2024 (суддя Ярешко О.В., повний текст якого підписаний 30.10.2024) у справі № 908/2191/24

за позовом: Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм м. Київ в особі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Донецькій області м.Слов`янськ, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД, м.Запоріжжя

про стягнення 315 807,36 грн. пені

ВСТАНОВИВ:

16.08.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 1-7-16/927-24 від 12.08.2024) Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в особі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Донецькій області, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД про стягнення 315807,36 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 1539/21/Б від 23.11.2021 в частині видачі пального за талонами, переданими на виконання договору, у зв`язку з чим на підставі п. 7.2 договору відповідач повинен сплати пеню в розмірі 315807,36 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.10.2024 у справі № 908/2191/24 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД на користь Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм м. Київ в особі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Донецькій області 207 080 грн. 54 коп. пені, 3106 грн. 21 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на:

- сторонами було укладено змішаний договір, який є одночасно договором купівлі-продажу та зберігання. Відповідно до умов договору №1539/21/Б від 23.11.2021 Відповідач виконав умови договору купівлі-продажу, а саме, відповідно до п.1.1 та п.5.1., Замовнику було передано за видатковою накладною №ВТ000006545 від 24.11.2021 (надана Позивачем) обумовлена договором кількість нафтопродуктів та обумовлена кількість талонів, на вказані нафтопродукти. Тому саме від Позивача залежало фактичне отримання цього товару зі зберігання, та Відповідач не міг жодним чином впливати на цей процес. У свою чергу із боку Відповідача жодним чином не здійснювалися будь-які дії, щодо створення перешкод у отриманні товару та від Позивача не надходило жодної інформації про ці факти;

- звертає увагу суду, що Договір №1539/21/Б від 23.11.2021 не містить умов щодо строків зберігання, строків видачі зі зберігання товару, відповідальності за не видачу зі зберігання товарів, умов та порядку будь-якого постачання палива за допомогою талонів. Під час укладання та постачання товару за Договором №1539/21/ Б від 23.11.2021, Відповідач міг лише керуватися загальним строком закінчення його дії 31.12.2021 та міг сподіватися, що Позивач виконає свій обов`язок та отримає товар зі зберігання саме до 31.12.2021. Відповідно, як вже вказувалось, зобов`язання щодо поставки нафтопродуктів (палива) з боку Відповідача виконано, право власності передано Позивачу 24.11.2021. Із боку Відповідача відсутній факт порушення умов щодо постачання, та належним чином виконані п.1.1, п.2.2., 4.1. 5.1. договору. Паливо знаходиться на зберіганні у Відповідача, Позивачу було видано належну кількість талонів на отримання палива, та саме через власну бездіяльність Позивач на теперішній час не отримав пальне зі зберігання. З цих підстав вважає безпідставним застосувнаня да нього штрафних санкцій.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався, що не є перешкодою для перегляду рішення госопдарського суду в апеляційному порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 08.11.2024 здійснено запит матеріалів справи №908/2191/24 із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

13.11.2024 матеріали справи №908/2191/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2024 (суддя доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу відповідача залишено без руху через неподання доказів оплати судового збору у встановленому розмірі (визначена сума доплати 1025,20 грн.). Скаржнику наданий строк (10 днів) для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Вказану ухвалу доставленого до електронного кабінету відповідача 13.11.2024 о 22:01 годині. Отже, ухвала вважається врученою 14.11.2024. Відтак, з урахуванням норм абз.2 ч.6 ст.242 ГПК України, недоліки скарги мали бути усунені у строк до 25.11.2024.

14.11.2024 на адресу суду від скаржника надійшла заява-уточнення до апеляційної скарги згідно якої апелянт просить вважати вірною наступну редакцію прохальної частини скарги:

1. Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2024 по справі №908/2191/24 у частині стягнення з ТОВ Параллель-М ЛТД 207 080,54 грн. пені скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову у частині стягнення 207 080,54 грн. пені відмовити.

2. Розглянути справу за участі сторін.

Отже, фактично апелянт оскаржує рішення лише у задоволеній частині позовних вимог.

15.11.2024 до суду від апелянта, на виконання вимог ухвали від 13.11.2024 надійшла заява про усунення недоліків скарги, до якої додано платіжну інструкцію №А42415 від 14.11.2024 про сплату 1025,20 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2024 у справі №908/2191/24; розгляд справи призначено у судове засідання 24.02.2025.

В судове засідання предстанвики учасників справи не з`явились, будь-яких клопотань з цього приводу суду не надали.

В судовому засіданні 24.02.2025 підписано вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

23.11.2021 між Держрибагенством (перейменовано на Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм) в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Донецькій області (перейменовано на Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Донецькій області) (замовник за договором, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД (постачальник, відповідач) укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 1539/21/Б, за умовами якого постачальник зобов`язався у 2021 році поставити замовнику товари: код за ДК 021:2015-09130000-9 Нафта і дистиляти бензин А-95 (неетилований) та його еквіваленти (в талонах), бензин А-92 (неетилований) та його еквіваленти (в талонах), дизельне паливо та його еквіваленти (в талонах), зазначені в додатку № 1 до цього договору, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі товари. Кількість товару зазначена в специфікації товару (додаток 1) (п.п. 1.1, 1.3 договору).

За умовами п. 2.3 договору, талони повинні мати термін дії не менше одного року з моменту їх отримання та можливим продовженням їх терміну до одного року.

Постачальник, згідно п. 2.5, гарантує якість та надійність товару протягом терміну дії отриманих талонів на пальне.

Ціна цього договору, згідно п. 3.1, становить 491925,00 грн. з ПДВ.

Оплата за товар здійснюється замовником за рахунок коштів Державного бюджету України протягом 10 календарних днів з моменту постачання товару на підставі видаткових накладних (п.п. 4.1, 4.2).

У розділі 5 договору сторонами врегульовано порядок поставки товару. Згідно п.п. 5.1, 5.2 договору, строк (термін) поставки (передачі) товару здійснюється відповідно до календарного плану (додаток 3) з моменту підписання договору до 31.12.2021. Місце поставки (передачі) товару: бензину А-95 та його еквівалентів, бензину А-92 та його еквівалентів, дизельного палива та його еквівалентів для автотранспортних засобів замовника здійснюється безпосередньо на АЗС постачальника за талонами постачальника.

За умовами п. 7.2, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товару постачальник сплачує замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від вартості недопоставленого товару за кожний день прострочення.

Згідно п. 8.1, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, інша небезпечна подія, тощо), які мають обов`язкову дію у відношенні хоча б до однієї з сторін, що виникають після підписання договору.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором внаслідок дії обставин непереборної сили, відповідно п. 8.2 договору, повинна не пізніше ніж протягом 10 днів з моменту їх виникнення повідомити про це другу сторону у письмовій формі. Факт наявності та строк дії обставин непереборної сил підтверджується довідкою відповідного органу, уповноваженого видавати такі довідки.

Відповідно п. 10.1, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021, та в будь-якому випадку до повного виконання ними своїх зобов`язань.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за невиконання чи несвоєчасне виконання умов договору, які вони допустили протягом строку дії договору (пункт 10.2 договору).

Сторонами до договору підписано (укладено) додаток № 1 Специфікація товару, в якій визначено найменування товару, його кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість з ПДВ. Підписані додатки №№ 2, 3.

Відповідно до видаткової накладної № ВТ000006545 від 24.11.2021, постачальником (відповідачем) передано замовнику пальне на загальну суму 491925,00 грн.; вказано найменування талонів на пальне, їх номери, кількість, кількість літрів та термін придатності талонів до 24.11.2022. У видатковій накладній вказано, що надійшло на зберігання 15850 літрів.

Сума 491925,00 грн. була перерахована позивачем на рахунок відповідача згідно платіжного доручення № 186 від 26.11.2021.

Між сторонами в справі підписані акти видачі палива зі зберігання № 3358 від 30.11.2021, № 3624 від 31.12.2021, № 206 від 31.01.2022, № 442 від 28.02.2022, № 615 від 31.03.2022, № 735 від 30.04.2022.

23.08.2022 позивач на електронні адреси відповідача надіслав лист від 23.08.2022 № 1-6-17/639-22 Про виконання умов договору, в якому зазначив про позбавлення можливості з 01.05.2022 отримання товару за договором № 1539/21/Б на АЗС ТОВ ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД у зв`язку з блокуванням талонів постачальника.

01.11.2022 позивач рекомендованим листом № 370 надіслав на адресу місцезнаходження відповідача лист від 28.10.2022 № 1-16-17/787-22 Про дострокове розірвання договору. Зазначив про позбавлення можливості з 01.05.2022 отримання товару за договором № 1539/21/Б на АЗС ТОВ ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД у зв`язку з блокуванням талонів постачальника. Повідомив про дострокове розірвання договору № 1539/21/Б, з одночасним врегулюванням невиконаних зобов`язань, пов`язаних з поверненням відповідачем грошових коштів за невикористаний обсяг пального в сумі 372153,60 грн. Грошові кошти просив перерахувати на вказаний рахунок.

Лист отриманий відповідачем 24.11.2022, що підтверджується роздруківкою з сайту АТ Укрпошта.

Відповідач листом від 14.11.2022 № 96, що отриманий позивачем 06.12.2022, у відповідь на лист позивача від 12.10.2022 № 1-16-17/753-22 (про позбавлення можливості з 01.05.2022 отримання товару за договором № 1539/21/Б на АЗС ТОВ ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД у зв`язку з блокуванням талонів постачальника; невикористані талони на суму 372153,60 грн.) повідомив, що введення на території України воєнного стану прямо впливає на можливість виконання зобов`язань за договором з боку ТОВ ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД. У зв`язку з форс-мажорними обставинами відповідач не має можливості здійснювати відпуск палива на АЗС по виданим до 24.02.2022 талонам. Пропонував обмін талонів (бензину А-95 та дизельного пального) з урахуванням діючих цін на пальне у віддаленому режимі в програмі Медок. Зазначив, що у разі незгоди з обміном талонів після закінчення воєнного стану на території України, поверне сплачені за договором грошові кошти.

02.08.2023 позивач надіслав відповідачу лист від 01.08.2023 № 1-7-16/844-23, згідно якого просив повернути грошові кошти в сумі 372153,60 грн. за невикористаний обсяг пального.

Лист отриманий відповідачем 07.08.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Також позивач надіслав відповідачу претензію від 24.04.2024 № 1-7-16/441-24 про виконання умов договору та сплату пені в сумі 315807,36 грн.

Поштове відправлення з претензією було повернуто позивачу 10.05.2024 без вручення в зв`язку з закінченням терміну зберігання.

У зв`язку з цим, позивач надіслав відповідачу вказану претензію вдруге з супровідним листом від 22.05.2024 № 1-7-16/545-24, яка була отримана відповідачем 23.05.2024.

Між сторонами в справі була підписана накладна на повернення позивачем відповідачу талонів № ВзТ00000029 від 24.04.2024 на суму 372153,60 грн.

03.05.2024 позивач вручив відповідачу лист від 25.04.2024 № 1-5-16/445-24, в якому зазначено про повернення відповідачем невикористаних талонів на пальне у загальній кількості 12000 л згідно накладної на повернення талонів № ВзТ00000029 від 24.04.2024. Наполягав на відновленні постачання Управлінню, як замовнику, пального в кількості 1670 л або протягом 30 днів з дати отримання листа повернути заборгованість у сумі 372153,60 грн.

Грошові кошти в загальній сумі 372153,60 грн. були перераховані відповідачем на рахунок позивача згідно платіжної інструкції № А32349 від 17.05.2024 на суму 100000,00 грн., платіжної інструкції № А32947 від 24.05.2024 на суму 100000,00 грн., платіжної інструкції № А32354 від 31.05.2024 на суму 172153,60 грн. з призначенням платежу: Повернення вартості невикористаних талонів на ПММ згідно листа № 1-5-16/445-24 від 25.04.2024, Дог № 1539/21/Б від 23.11.2021.

На підставі п. 7.2 договору позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 315807,36 грн. за невиконання зобов`язань за договором у частині поставки пального, яка не була сплачена останнім, що і стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд дійшов висновку, що талони придатні до 24.11.2022 (як вказано у видатковій накладній № ВТ000006545 від 24.11.2021), і саме до 24.11.2022 позивач мав право на отримання від відповідача пального за цими талонами.

Втім, згідно з листуванням, що велося між сторонами, здійснення повернення відповідачем грошових коштів за непоставлене пальне, суд прийшов до висновку, що пальне на суму 372153,60 грн. не було поставлено відповідачем з його вини, тому наявні підстави для застосування штрафних санкцій.

Судом першої інстанції не взяті до уваги доводи відповідача, що невиконання зобов`язання пов`язано з форс-мажорними обстиавнами, оскільки останнім не доведено належними і допустимими доказми їх настання саме у цьому випадку, як і причиино-наслідкового зв`язку з невиконанням зобобов`язання.

При цьому, за приписами ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Тому, позивач нарахував пеню на підставі п. 7.2 договору за порушення умов договору в частині поставки товару за період з 01.05.2022 по 24.04.2024 (725 дні прострочення).

В той же час, оскільки карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) встановлений, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, на усій території України з 12.03.2020 (під час якого були продовжені строки, в тому числі визначені ст.232 ГК України), відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 № 651, тому пеню слід нараховувати по 30.06.2023 включно.

Здійснивши відповідний перерахунок заявленої до стянення позивачем пені/, судом визнано обгрунтованою сумою 207080,54 грн.; у стягненні 108726,82 грн. пені суд відмовив в зв`язку з необґрунтованістю позову в цій частині.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача, пені за за порушення умов договору в частині поставки товару.

Предметом доказування у даній справі є строк виконання зобов`язання; наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується в частині задоволених вимог щодо стягнення пені в сумі 207 080,54 грн.

При цьому скаржник не заперечує проти правильності розрахунку сум, що були задоволенні рішенням господарського суду.

Проте, апелянт не погоджується з тим, що такі санкції (пеня) підлягають застосуванню, оскільки ним зобов`язання виконано до закінчення строку дії договору передано товар (в талонах) на обумовлену суму, втім, з огляду на змішану природу договору (поставки і зберігання), в ньому не обумовлювались строки виконання зобов`язання по передачі товару зі зберігання, як не визначена відповідальність за невиконання договору в частині зберігання товару.

З урахуванням меж апеляційного оскарження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині часткового задоволення вимог по стягненню пені в сумі 207 080,54 грн.

Господарським судом правильно встановлено, що взаємовідносини сторін є господарськими, і такими, що виникли на підставі договору поставки, укладеного в письмовій формі.

Як правильно зазначив суд першої істанції, відповідачем визнано та не заперечено обставини: укладення договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 1539/21/Б від 23.11.2021; сплату позивачем ціни договору в сумі 491925,00 грн.; повернення позивачу грошових коштів у загальній сумі 372153,60 грн. Тому такі обстаивни не доводяться в силу ч.1 ст.75 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За умовами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Відповідно до ст. 667 ЦК України, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до пункту 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За нормами частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно із частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2 договору сторони погодили, що за прострочення строків оплати наданих послуг Замовник сплачує Виконавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, оплату якої построчено, за кожен день такого прострочення.

Як встановлено судом, між сторонами в справі була підписана видаткова накладна № ВТ000006545 від 24.11.2021, згідно якої постачальником (відповідачем) передано замовнику пальне (талони) на загальну суму 491925,00 грн.; вказано найменування талонів на пальне, які передані, їх номери і кількість, кількість літрів та термін придатності талонів. У видатковій накладній вказано, що надійшло на зберігання 15850 літрів.

Вказаний товар був оплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що талони придатні до 24.11.2022 (як вказано у видатковій накладній № ВТ000006545 від 24.11.2021), саме до 24.11.2022 позивач мав право на отримання від відповідача пального за цими талонами.

Натомість, позивачем заявлено про блокування з 01.05.2022 талонів постачальника, що позбавило позивача можливості отримання товару (пального) за договором на АЗС відповідача. Про таке блокування позивач повідомляв відповідача листами (перший лист надіслано 23.08.2022). Відповідачем, в свою чергу, не надано та матеріали справи не містять зворотного листування з боку відповідача щодо заперечення блокування талонів на пальне з 01.05.2022, тобто останнім не спростовані обставини неможливості отримання позивачем оплаченого товару, що мав бути йому переданий.

Наведеним спростовуються доводи скарги, що з боку відповідача відсутній факт порушення умов щодо постачання, та належним чином виконані п.1.1, п.2.2., 4.1. 5.1. договору.

На один з таких листів позивача від 12.10.2022 № 1-16-17/753-22 відповідач листом від 14.11.2022 № 96 повідомив, що введення на території України воєнного стану прямо впливає на можливість виконання зобов`язань за договором з боку ТОВ ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД. У зв`язку з форс-мажорними обставинами відповідач не має можливості здійснювати відпуск палива на АЗС по виданим до 24.02.2022 талонам. Пропонував обмін талонів (бензину А-95 та дизельного пального) з урахуванням діючих цін на пальне у віддаленому режимі в програмі Медок. Зазначив, що у разі незгоди з обміном талонів після закінчення воєнного стану на території України, поверне сплачені за договором грошові кошти.

Суд першої інстанції, дослідивши ці обстаивни, надав їм оцінку та зазначив, що позивачем не доведені обставини настання форс-мажору та причинно-наслідковий зв`язок цих обставин з неможливістю виконання договору.

Оскільки обставини форс-мажору не є доводами апеляційної скарги, цим обставинам суд апеляційної інстанції оцінки не надає.

За неналежне виконання умов договору в частині поставки товару, позивач нарахував відповідачу пеню на підставі п. 7.2 договору за період з 01.05.2022 по 24.04.2024 (725 дні прострочення).

При цьому, сторонами в п.п. 10.1, 10.2 договору встановлено, що договір діє до 31.12.2021, та в будь-якому випадку до повного виконання ними своїх зобов`язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за невиконання чи несвоєчасне виконання умов договору, які вони допустили протягом строку дії договору.

Колегія суддів зауважує, що за приписами ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Оскільки закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним, зокрема, в частині поставки товару, та звільнення від відповідальності за прострочення виконання такого зобов`язання, яке мало місце під час дії договору, позивачем правомірно нараховано пеню поза межами строку дії договору за невиконання зобов`язання з поставки товару, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законом передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Як визначено в пункті 7.2 договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товару постачальник сплачує замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від вартості недопоставленого товару за кожний день прострочення.

Застосування в тексті господарського договору формулювання «за кожен день прострочення» не можна вважати встановленням іншого, ніж визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені).

У разі використання в договорі лише формулювання про нарахування пені «за кожен день прострочення» за відсутності застережень про період чи строк, за який нараховується пеня, таке нарахування припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі №911/952/22.

Відтак, сторонами не встановлено строку для нарахування пені більшого, ніж визначено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Позивач зазначив, що відповідач припинив виконання зобов`язання з 01.05.2022. Протилежного матеріали справи не містять та відповідачем не доведено.

Таким чином, строк для нарахування пені, враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, спливає 01.11.2022.

Разом з тим, згідно з п. 7 Прикінцевих положень ГК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) встановлений, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, на усій території України з 12.03.2020 та відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 №651.

Звідси, пеню слід нараховувати по 30.06.2023 включно.

Колегія суддів, зробивши перерахунок пені за період з 01.05.2022 по 30.06.2023 включно, виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, та вартості недопоставленого товару 372153,60 грн. встановила, що загальна сума пені за цей період становить 207080,54 грн., яка обгрунтовано стягнута з відповідача (в іншій частині позову - у стягненні 108726,82 грн. пені відмовлено за необгрунтованістю, втім, в цій частині рішення не оскаржується).

Щодо доводів скарги про змішану природу договору (з елементами поставки і зберігання), відстуності у договорі умов щодо строків зберігання, строків видачі зі зберігання товару, відповідальності за не видачу зі зберігання товарів, умов та порядку будь-якого постачання палива за допомогою талонів, внаслідок чого відсутні підстаив для застосування до нього штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Так, згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Зокрема, за положеннями ст.923 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення (ч.ч.1-2, ст.938 ЦК).

За умовами ч.1 ст.946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Статтями 956-966 ЦК України визначений умови іншого виду договору зберігання зберігання на складі. А статтями 967-978 ЦК України визначені умови спеціальних договорів зберігання.

Колегія суддів зазначає, що укладений між сторонами 23.11.2021 договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 1539/21/Б взагалі не містить жодної умови притаманної договору зберігання. Внаслідок чого посилання апелянта на зміішану природу договору є безпідставним.

Натомість, стаття 667 ЦК України (що міститься у розділі ЦК щодо договорів купівлі-продажу) визначає, що якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Як підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачем, позивач не зміг отримати на оплачену суму визначений договором товар (пальне за талонами, які блокувались на АЗС відповідача з 01.05.2022), що є підставою для відповідальності, передбаченої п.7.2 договору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2024 у справі № 908/2191/24 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2024 у справі № 908/2191/24 залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 06.03.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков