РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2025Справа № 910/1959/24

За позовом Л`ореаль (L'oreal);

до Натур Ап ЕУРЛ (Nature UP EURL) (відповідач 1);

Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (відповідач 2);

про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації торговельної марки та зобов`язання вчинити дії.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Рябий І.П.

Представники:

Від позивача: Смородина А.Є., адвокат, ордер серії АА № 1488483 від 25.09.2024;

Від відповідача 1: не з`явилися;

Від відповідача 2: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Л`ореаль (L'oreal) (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом, в якому просить суд:

- достроково повністю припинити дію на території України міжнародної реєстрації №84177А;

- зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (далі також - відповідач 2) повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації торговельної марки № 841773А повністю та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 відкрито провадження у справі № 910/1959/24 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, а з метою належного повідомлення відповідача 1 у справі, Натур Ап ЕУРЛ (Nature UP EURL) (далі також - відповідач 1), про дату, час і місце розгляду даної справи, враховуючи норми статей 3, 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах, вчиненої у Гаазі 15.11.1965, відправлення судових документів здійснюється шляхом направлення Центральному органу запитуваної держави (Французька Республіка) прохань згідно з формуляром, призначено підготовче засідання на 01.10.2024 та зупинено провадження у справі до 01.10.2024.

10.04.2024 до господарського суду від Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" надійшли письмові пояснення, в яких, зокрема, просилося здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача 2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/1959/24 до судового розгляду по суті.

13.12.2024 до господарського суду від Міністерства юстиції Французької Республіки надійшов супровідний лист з додатками, за змістом яких, зокрема протоколів та листів, вбачається, що юридичною адресою Натур Ап ЕУРЛ (Nature UP EURL) є 34 авеню дез Шомс Елізі, Ф-75008, м. Париж, однак, зв`язавшись з представником відповідача 1, паном Жеромом Дюкросом, старшому бригадиру судової поліції Сарі Меліті було повідомлено, що офіс компанії знаходиться за адресою Андре Вассер, 20 в Тулузі і документи з суду, вказаний представник, хотів би отримати у своїй юрисдикції, у зв`язку з чим ухвали суду не вручені, оскільки адресат не проживає за вказаною адресою.

При цьому суд вказує, що адресою місцезнаходження є Натур Ап ЕУРЛ (Nature UP EURL) є 34 авеню дез Шомс Елізі, Ф-75008, м. Париж, що також було підтверджено Міністерством юстиції Французької Республіки, тобто, судом вірно вказано адресу відповідача 1, однак той відмовився отримувати ухвали суду, побажавши їх отримати за місцем знаходження офісу представника у м. Тулузі.

З наведеного вбачається, що судом здійснено всі дії, передбачені процесуальним законодавством, для повідомлення Натур Ап ЕУРЛ (Nature UP EURL) про розгляд справи в суді з позовними вимогами до відповідача 1.

Під час розгляду спору по суті у судовому засіданні 18.02.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

У судове засідання 18.02.2025 представники відповідачыв не з`явився, відзив на позовну заяву не надали.

Згідно з частинами 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Приймаючи до уваги, що відповідачы у строк, встановлений ухвалою суду від 26.02.2024, не подали до суду відзив на позов, а відтак, не скористалися наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представників відповідачів не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

18.02.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Л`ореаль (L'oreal) подано на реєстрацію до Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" заявку № m202125343 на торговельну марку "AZZARO".

Однак, як вказує позивач, 22.08.2023 ним було отримано повідомлення про можливу відмову в реєстрації вказаної торговельної марки у зв`язку з тим, що на території України діє міжнародна реєстрація № 841773А на торговельну марку "AZZARO", яка належить відповідачу 1.

Проте, як зазначає позивач, відповідач 1 не використовує на території України міжнародну реєстрацію № 841773А протягом 5 років до дати подання позову, а відтак така міжнародна реєстрація має бути достроково припинена.

Відповідач 2, у своїх поясненнях, вказує, що для повного встановлення обставин справи та вирішення даного спору позивач повинен в сукупності довести факти не використання відповідачем-1 своїх прав на торговельну марку, а відповідач-1 - безпосереднє та фактичне використання або зазначити поважні причини невикористання на території України торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 841773А для зареєстрованих товарів 34 класу МКТП, протягом останніх п`яти років від початку дії міжнародної реєстрації на території України (з 07.05.2004) або якщо використання торговельної марки призупинено, - з іншої дати після цієї публікації.

Також відповідач 2 вказав, що у спірних правовідносинах позовна вимога до нього про зобов`язання здійснити публікацію в Бюлетені про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації № 841773А має виключно технічно-реєстраційний характер та є похідною вимогою, задоволення якої можливе лише після задоволення основної позовної вимоги.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Як визначено абз. 4, 6 ст. 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (далі також - Закон), торговельна марка - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб; зареєстрована торговельна марка - торговельна марка, на яку видано свідоцтво або яка має міжнародну реєстрацію, що діє на території України.

Торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів (ст. 492 Цивільного кодексу України).

Статтею 494 Цивільного кодексу України передбачено, що набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", набуття права на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Строк дії свідоцтва становить 10 років від дати подання заявки до НОІВ і продовжується НОІВ за клопотанням власника свідоцтва щоразу на 10 років, за умови сплати збору в порядку, встановленому пунктом 2 статті 18 цього Закону. Порядок продовження строку дії свідоцтва встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності. Дія свідоцтва припиняється достроково за умов, викладених у статті 18 цього Закону. Набуття права на торговельну марку, що має міжнародну реєстрацію або визнана добре відомою в Україні, не вимагає засвідчення свідоцтвом.

Предметом спору у даній справі є питання щодо наявності або відсутності правових підстав для дострокового припинення дії міжнародної реєстрації № 841773А.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 432 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21.10.2015 у справі №3-649гс15.

Оскільки даний позов обґрунтовано наявністю правових підстав для дострокового припинення дії міжнародної реєстрації № 841773А на території України, наявність якої перешкоджає позивачу реалізувати своє право стосовно реєстрації та використання у своїй господарській діяльності позначення "AZZARO", суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів існування у нього інтересу щодо предмету спору, а отже і наявність підстав для звернення до суду з даним позовом.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 Цивільного кодексу України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Як вказувалося судом, відповідно до ст. 492 Цивільного кодексу України, торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Як визначено абз. 4, 6 ст. 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (далі також - Закон), торговельна марка - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб; зареєстрована торговельна марка - торговельна марка, на яку видано свідоцтво або яка має міжнародну реєстрацію, що діє на території України.

Статтею 494 Цивільного кодексу України передбачено, що набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", набуття права на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Строк дії свідоцтва становить 10 років від дати подання заявки до НОІВ і продовжується НОІВ за клопотанням власника свідоцтва щоразу на 10 років, за умови сплати збору в порядку, встановленому пунктом 2 статті 18 цього Закону. Порядок продовження строку дії свідоцтва встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності. Дія свідоцтва припиняється достроково за умов, викладених у статті 18 цього Закону. Набуття права на торговельну марку, що має міжнародну реєстрацію або визнана добре відомою в Україні, не вимагає засвідчення свідоцтвом.

Як визначено ст. 495 Цивільного кодексу України, майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: 1) право на використання торговельної марки; 2) виключне право дозволяти використання торговельної марки; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст. 17 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва.

Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII ратифікована Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про асоціацію), вчинена 21.03.2014 та 27.06.2014 в м. Брюсселі.

Стаття 157 Угоди про асоціацію визначає, що цілями цієї Глави, зокрема, є досягнення належного та ефективного рівня охорони і захисту прав інтелектуальної власності.

Згідно зі статтею 158 Угоди про асоціацію для цілей цієї Угоди права інтелектуальної власності включають, зокрема, торговельні марки.

Статтею 198 Угоди про асоціацію встановлено, що сторони передбачають, що реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню, якщо протягом безперервного п`ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання; проте жодна особа не може заявити, що права власника на торговельну марку мають бути анульовані, якщо протягом проміжку часу між закінченням п`ятирічного періоду і поданням заяви про анулювання розпочалося або було поновлено реальне використання торговельної марки; початок використання або його поновлення протягом трьохмісячного періоду, що передує заяві про анулювання, яке розпочалося відразу після закінчення безперервного п`ятирічного періоду невикористання, не беруться до уваги, якщо підготовка до початку або поновлення використання здійснюється лише у зв`язку з тим, що власник усвідомлює можливість подання заяви про анулювання.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 10 Цивільного кодексу України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Порядок укладення, виконання та припинення дії міжнародних договорів України з метою належного забезпечення національних інтересів, здійснення цілей, завдань і принципів зовнішньої політики України, закріплених у Конституції України та законодавстві України встановлює Закон України "Про міжнародні договори України" (далі - Закон про міжнародні договори).

Стаття 19 Закону про міжнародні договори встановлює, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Аналогічне положення міститься у статті 3 Закону, зокрема, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України про торговельні марки, то застосовуються правила міжнародного договору.

Як встановлено судом, що міжнародна реєстрація № 841773А торговельної марки "AZZARO" (діє на території України з 07.05.2004), власником якого є відповідач 1, зареєстровано для товарів 34 класу МКТП, а саме: "тютюн, тобто сигарети, сигари і люльки".

При цьому суд зазначає, що відповідно до листа відповідача 2 № Вих-12209/2023 від 23.11.2023, 04.08.2008 відбулася часткова передача виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку "AZZARO" від власника міжнародної реєстрації №841773 "AZZARO LORIS" (Via Goiran, 86 1-00195 Roma (IT)) до власника міжнародної реєстрації № 841773A "NATURE UP EURL" (34 avenue des Champs Elysйes F-75008 PARIS; FR) для товарів 30, 33, 34 класів.

Також у вказаному листі зазначається, що 02.10.2014 відбулася часткова передача виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку "AZZARO" від власника міжнародної реєстрації № 841773A "NATURE UP EURL" (18 boulevard del Minimes TOULOUSE (FR (France)) до власника міжнародної реєстрації № 841773C LORIS DEVELOPPEMENT (34 avenue des Champs Elysйes F-75008 PARIS; FR") для всіх товарів 30, 33 класів та частини товарів 34 класу.

Додатково відповідач повідомив, що міжнародна реєстрація торговельної марки "AZZARO" № 841773А діє на території України для товарів 34 класу, а саме: Tobacco, ie cigarettes, cigars and pipes з 07.05.2004.

Статтею 426 Цивільного кодексу України визначено, що способи використання об`єкта права інтелектуальної власності визначаються цим Кодексом та іншим законом. Особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб. Використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом. Умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Згідно з п. 4 ст. 16 Закону, використанням торговельної марки визнається: нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельну марку зареєстровано; застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки.

На підтвердження своїх посилань щодо невикористання відповідачем 1 протягом більше ніж останніх п`яти років міжнародної реєстрації № 841773А, позивачем долучено до матеріалів справи наступні докази: лист № 17/179 від 20.11.2023, в якому Українська асоціація виробників тютюнових виробів "Укртютюн", повідомила, що відповідач 1 та LORIS DEVELOPPEMENT не є членами Асоціації та Асоціації не відомо про здійснення зазначеними компаніями будь-якої діяльності в сфері виробництва чи збуту тютюнової продукції, включаючи сигарети, на території України; лист № 01/12-2023 від 04.12.2023 Всеукраїнської громадської організації "Всеукраїнська рекламна коаліція", відповідно до якого, остання не володіє інформацією щодо просування відповідачем 1 на території України під торгівельною маркою "AZZARO" у категоріях, зокрема, тютюн, а саме сигарети і курильні люльки, товари для курців, а саме сірники, запальнички, коробки для сигар і сигарет, сигари і кейси для сигар; лист Міністерства економіки України № 4434-08/5826-07 від 24.01.2024 , в якому повідомлено, що відповідач 1 не має на території України своїх представництв; лист Торгово-промислової палати України № 3231/03.0-7.2 від 20.11.2023, відповідно до якого, інформація щодо діяльності відповідача 2 на території України відсутня; лист Державної податкової служби України № 35102/6/99-0009-б/б/-06, в якому зазначається про те, що відповідачу 1 та LORIS DEVELOPPEMENT не видавалися ліцензії га виробництво алкогольних та тютюнових виробів; роздруківки з офіційного веб-сайту Державної митної служби України, відповідно до яких, відомості про торгівельну марку "AZZARO" не вносилися до митного реєстру об`єктів інтелектуальної власності.

Викладене дозволяє суду дійти висновку про те, що відповідачем 1 міжнародна реєстрація № 841773А торгівельної марки "AZZARO" не використовується протягом більше ніж п`яти років для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, а відповідач 1 протягом більше ніж п`яти років не здійснював жодної з дій, які визнавалися і визнаються використанням торговельної марки відповідно до ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

Частиною 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що якщо торговельна марка не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг безперервно протягом п`яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або якщо використання торговельної марки призупинено з іншої дати після цієї публікації на безперервний строк у п`ять років, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. Для цілей застосування цього пункту датою, з якої повинно розпочинатися використання торговельної марки за міжнародною реєстрацією, є дата публікації в Бюлетені НОІВ відомостей про надання правової охорони торговельній марці за міжнародною реєстрацією в Україні. У такому разі дія свідоцтва або дія міжнародної реєстрації в Україні може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва чи міжнародної реєстрації не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами є обставини, що перешкоджають використанню торговельної марки незалежно від волі власника свідоцтва чи міжнародної реєстрації, зокрема обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством. Для цілей цього пункту використанням торговельної марки власником свідоцтва вважається також використання її з дозволу власника свідоцтва іншою особою. Використання торговельної марки особою, яка має право використовувати колективну марку, вважається використання власником свідоцтва. Дію свідоцтва не може бути припинено, якщо у строк від закінчення п`ятирічного строку невикористання торговельної марки до подання позову про дострокове припинення дії свідоцтва почалося чи відновилося її використання, крім випадку, коли підготовка до початку використання або відновлення використання торговельної марки розпочалися протягом трьох місяців до подання такого позову та після того, як власник свідоцтва довідався про можливість його подання.

За таких обставин, вимога позивача про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації № 841773А визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивач також звернувся до суду з вимогою про зобов`язання Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації торговельної марки № 841773А повністю та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетні "Промислова власність".

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", Національний орган інтелектуальної власності (далі - НОІВ) - державна організація, що входить до державної системи правової охорони інтелектуальної власності, визначена на національному рівні Кабінетом Міністрів України як така, що здійснює повноваження у сфері інтелектуальної власності, визначені цим Законом, іншими законами у сфері інтелектуальної власності, актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та статутом, і має право представляти Україну в міжнародних та регіональних організаціях.

Зокрема, Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" було доповнено статтею 2-1 наступного змісту: Функції НОІВ виконує юридична особа публічного права (державна організація), утворена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та визначена Кабінетом Міністрів України.

До владних повноважень, делегованих НОІВ, належить:

- приймання заявок, проведення їх експертизи, прийняття рішень щодо них;

- видача свідоцтв на торговельні марки, здійснення державної реєстрації торговельних марок;

- опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей,

- надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі;

- здійснення міжнародного співробітництва у сфері правової охорони інтелектуальної власності і представлення інтересів України з питань охорони прав на торговельні марки у Всесвітній організації інтелектуальної власності та інших міжнародних організаціях відповідно до законодавства;

- здійснення підготовки, атестації та реєстрації представників у справах інтелектуальної власності (патентних повірених);

- ведення Державного реєстру представників у справах інтелектуальної власності (патентних повірених);

- інформування та надання роз`яснень щодо реалізації державної політики у сфері охорони прав на торговельні марки.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності", Національний орган інтелектуальної власності є функціональним правонаступником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, щодо окремих функцій та повноважень з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, визначених цим Законом.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 №943-р "Про деякі питання Національного органу інтелектуальної власності" було визначено, що Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, про є вказана позовна вимога є обґрунтованою, а тому позов у даній частині також підлягає задоволенню.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладається на відповідача 1.

Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Достроково повністю припинити дію на території України міжнародної реєстрації № 841773А.

3. Зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (01601, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка, буд. 1, ідентифікаційний код 44673629) повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації торговельної марки № 841773А повністю та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетні "Промислова власність".

4. Стягнути з Натур Ап ЕУРЛ (Nature UP EURL) (34 авеню дез Шомс Елізі, Ф- 75008, м. Париж, Французька Республіка (34 avenue des Champs Elyses, F-75008, Paris, Republique francaise)) на користь Л`ореаль (L'oreal) (14 рю де Рояль, 75008, м. Париж, Французька Республіка, реєстраційний номер: 632 012 100 (14 rue Royale 75008 Paris, Republique francaise)) 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.03.2025.

Суддя О.В. Мандриченко