УХВАЛА

про відмову у відстроченні виконання рішення

27.02.2025Справа № 910/2554/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при

секретарі судового засідання Олексюк О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн»

про відстрочення виконання рішення

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн»

про стягнення 7 650 185, 33 грн

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі»

про визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 31.03.2023

за участю представників:

від позивача: Виродов А.Ю.

від відповідача (заявника): Лєщинський К.Д.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн» (далі - ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн») із заявою про відстрочення виконання рішення суду у даній справі.

У обґрунтування своєї заяви боржник зазначив, що виконання судового рішення залежить не лише від волі боржника, а й від його скрутного фінансового становища, оскільки ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн», яке визнано критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності країни у воєнний період, несе наслідки збройної агресії РФ, які негативно впливають на його господарську діяльність. Також належне виконання рішення суду залежить від ПАТ «Укрнафта», ДП "НВО Південний машинобудівний завод ім.. Макарова", які мають значну заборгованість перед ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн», проте, не виконують свої зобов`язання через зупинення виконавчих дій. Боржник зазначив, що нездійснення розрахунків ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» в силу своїх зобов`язань із НЕК «Укренерго» (оператором електричних мереж в Україні) може призвести до економічних втрат держави, в той час, як стягувач - ТОВ «Юнайтед Енерджі» не поніс значних збитків через неналежне виконання боржником своїх зобов`язань. Просив відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/2554/24 на 1 рік з дня прийняття вказаного рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 вказану заяву було призначено до розгляду за участю представників сторін, судове засідання призначено на 27.02.2025.

У судовому засіданні представник заявника (боржника) свою заяву підтримав та обґрунтував, просив її задовольнити.

Представник ТОВ «Юнайтед Енерджі» (стягувача) заперечив проти поданої заяви, просив відмовити у її задоволенні, зазначив, що ТОВ «Юнайтед Енерджі» також, як і ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн», є підприємством паливно-енергетичного комплексу, критично важливим для функціонування економіки в особливий період, працює в умовах воєнного стану, вживає можливі заходи, спрямовані на погашення заборгованості перед ПрАТ «НЕК «Укренерго», водночас, стягнення заборгованості за цим рішенням має важливе значення для стабільності енергетичної системи України. При цьому боржник не довів факту неможливості виконання рішення чи його істотне ускладнення в силу виключних обставин, а скрутне фінансове становище заявника не є підставою для звільнення його від виконання своїх зобов`язань.

Розглянувши подану заяву, заслухавши думку представників сторін та дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі від 10.09.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025, первісний позов ТОВ «Юнайтед Енерджі» про стягнення 7 650 185,33 грн задоволено частково; стягнуто з ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» заборгованість в сумі 4 003 390 грн 78 коп., інфляційні втрати у сумі 1 366 728 грн 62 коп., 3% річних у сумі 2 238 567 грн 33 коп. та судовий збір у сумі 114 130,30 коп., у іншій частині позову - відмовлено; у зустрічному позові ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» про визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 31.03.2023 - відмовлено.

За змістом ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з роз`ясненнями Вищого господарського суду України, викладеними в постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012, відстрочкою є відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Водночас, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Отже законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Разом з тим положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

У якості підстави для відстрочення виконання рішення суду боржник вказує на складне фінансове становище ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн», що спричинене військовим станом та наявністю значної дебіторської заборгованість його контрагентів.

Разом з тим суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Норми закону не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок коштів своїх контрагентів або бюджету, у виконанні власних обов`язків за зобов`язаннями (звільнення від відповідальності, відстрочення або розстрочення зобов`язань), такого не передбачають також і положення договору № 23/01/31 купівлі-продажу природного газу від 31.01.2023, укладеного сторонами, за яким судом стягнута заборгованість.

За таких обставин суд вважає, що факт ненадходження коштів від його контрагентів, не є виключною обставиною для звільнення боржника від виконання судового рішення, зважаючи також на те, що господарська діяльність здійснюється боржником на власний ризик.

Отже саме лише посилання ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» на те, що порушення грошового зобов`язання сталось не з його вини, судом до уваги не приймається, оскільки неналежне виконання грошових зобов`язань контрагентом товариства не є підставою для звільнення його від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду.

При цьому матеріали справи не містять будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження обставин щодо перебування заявника у скрутному матеріальному становищі, погіршення його фінансового стану чи призупинення діяльності ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, що призвело до неможливості виконання рішення суду.

Поряд з цим судом враховано, що не тільки боржник продовжує працювати в умовах воєнного стану, а й стягувач, на господарську діяльність якого також негативно впливають вищевказані наслідки.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наявність заборгованості, підтверджена обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Виходячи з цього та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України і Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності, суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі. Тобто у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Також відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Отже, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Таким чином суд вважає, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012), а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги надані сторонами пояснення та заперечення у сукупності, суд дійшов висновку, що перелічені боржником обставини не є виключними і такими, що унеможливлюють виконання рішення суду, а тому відсутні підстави для відстрочення виконання рішення у даній справі.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2024 у справі № 910/2554/24 відмовити.

Вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 27 лютого 2025 року.

Повна ухвала складена 04 березня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та у строк, передбачені ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Головіна К.І.