ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. Справа №910/9224/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіліндустрія ЛТД"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024

у справі №910/9224/24 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіліндустрія ЛТД"

про стягнення 96 294,93 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Дочірнє підприємство ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" (далі - ДП "Чернігівнафтогазгеологія") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіліндустрія ЛТД" (далі - ТОВ "Оіліндустрія ЛТД") заборгованості у розмірі 96 294,93 грн, з яких: 65 587,43 грн - основний борг, 15 226,13 грн - пеня, 2 193,62 грн - інфляційні втрати, 13 287,75 грн - 25% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди майна від 27.12.2022 №93-480/22, в частині сплати орендної плати по вказаному договору, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 65 587,43 грн. Крім того, за порушення умов договору позивач нарахував відповідачу 15 226,13 грн пені, 13 287,75 грн 25% річних та 2 193,62 грн інфляційних втрат, на підставі пункту 11.6 договору та частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі №910/9224/24 позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" на користь ДП "Чернігівнафтогазгеологія" 65 587,43 грн основного боргу, 13 287,75 грн 25% річних, 2 193,62 грн інфляційних втрат, 15 226,13 грн пені та 2 422,40 грн судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо справляння орендної плати за спірним договором у розмірі 65 587,43 грн, строк внесення якої настав, дійшов висновку про наявність у відповідача основної суми заборгованості у вищезазначеному розмірі, а тому позовна вимога про стягнення вказаної суми боргу підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, з огляду на прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та процентів за відповідний період, місцевий господарський суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 25% річних в розмірі 13 287,75 грн та інфляційні втрати в сумі 2 193,62 грн. Також, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 15 226,13 грн пені. Крім того, місцевим господарським судом не встановлено підстав для зменшення пені, відповідно у задоволенні вищезазначеного клопотання відповідача відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі №910/9224/24 скасувати, в частині задоволення вимог щодо стягнення пені в розмірі 15 226,13 грн, та ухвалити нове рішення в цій частині, яким зменшити розмір пені до 4 000,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, скаржник звертає увагу на те, що за змістом частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Також, апелянт зазначає, що він здійснював оплату наданих послуг позивачеві. Проте, у зв`язку зі складним фінансовим становищем, не мав змоги своєчасно погасити залишок заборгованості. При цьому, в обґрунтуваннях позовної заяви та доданих до неї документів, відсутні докази, які б свідчили про погіршення фінансового стану, або ускладнення в господарський діяльності, чи завдання позивачу збитків, в тому числі саме в результаті порушення ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" строків розрахунку.

Беручи до уваги здійснення часткових оплат та відсутність в діях відповідача умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, а також те, що нарахована неустойка є надмірним тягарем для останнього та значно перевищує збитки, на переконання відповідача, є підстави для зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме, зменшення суми нарахованої пені в розмірі 15 226,13 грн до суми 4 000,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" у справі №910/9224/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Кравчук Г.А., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2024 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

02.01.2025, через систему "Електронний суд", скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Суддя Сітайло Л.Г. перебувала у відпустці з 25.12.2024 до 03.01.2025.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2025, у зв`язку з перебування суддів Кравчука Г.А. та Коротун О.М., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2025 апеляційну скаргу у справі №910/9225/24 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Сітайло Л. Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі №910/9224/24. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9224/24. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 09.02.2025.

20.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9224/24.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

09.02.2025, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити рішення Господарського суду міста Києва 27.11.2024 у справі №910/9224/24 без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" - без задоволення.

Так, у відзиві позивач зазначає, що судом першої інстанції не встановлено підстав для зменшення пені. У своїй апеляційній скарзі відповідач не вказує на порушення місцевим господарським судом норм матеріального чи процесуального права, а також не вказує на наявність обставин, які не взяті до уваги судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

27.12.2022 між Приватним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" (орендодавець) від імені та в інтересах якого діє ДП "Чернігівнафтогазгеологія" (повірений) та ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" (орендар) укладено договір оренди майна №93-480/22, відповідно до пункту 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, повірений зобов`язується передати, а орендар - прийняти в строкове платне користування наступне майно:

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , 1990 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 1147);

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , 1987 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 926);

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний № НОМЕР_3 , 1989 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 1027);

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний № НОМЕР_4 , 1990 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 1144),

що знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Носівський шлях, 56, та щомісячно сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання повіреним та орендарем акта приймання-передачі майна. В акті обов`язково зазначається фізичний стан майна.

Згідно з пунктом 4.1 договору датою початку оренди майна вважається дата підписання сторонами акта приймання-передачі майна, а строк оренди майна встановлюється до 30.06.2023.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору орендна плата визначається за домовленістю сторін і є не нижчою від ринкової ціни у даному регіоні, та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (грудень 2022 року) 18 333,34 грн. Базовий місяць - це місяць проведення експертної оцінки майна, на основі якої розраховується орендна плата. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

За умовами пункту 5.3 договору орендна плата перераховується орендарем на рахунок повіреного не пізніше 15 числа поточного місяця.

Пунктом 5.4 договору встановлено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць. У разі дефляції (індекс інфляції не перевищує одиниці) індексація за даний місяць не проводиться.

Орендна плата нараховується починаючи з дати підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі майна. Орендна плата сплачується орендарем щомісячно по день фактичного повернення майна повіреному. Факт повернення майна підтверджується підписанням сторонами акта приймання-передачі (повернення) майна (пункт 5.7 договору).

Згідно з абзацом 1 пункту 5.8 договору орендар зобов`язується, крім орендної плати, перерахувати на поточний рахунок повіреного гарантійний платіж, який визначається у розмірі двохмісячної орендної плати, визначеної в абзаці 1 пункту 5.1 договору (з урахуванням ПДВ), і протягом усього терміну оренди гарантійний платіж повинен відповідати сумі орендної плати за 2 місяці строку оренди.

Пунктом 5.8.3 договору встановлено, що гарантійний платіж залишається в повіреного в якості забезпечення належного виконання орендарем зобов`язань за договором до припинення дії договору і підлягає використанню відповідно до пункту 5.8.4 договору.

Відповідно до пункту 5.8.4 договору гарантійний платіж забезпечує виконання наступних зобов`язань орендаря:

- по відшкодуванню збитків в повному обсязі, завданих орендарем орендодавцю/повіреному і/або його (їх) майну;

- зі сплати штрафних санкцій (неустойок), передбачених цим договором;

- зі сплати орендної плати, інших платежів та виконання інших зобов`язань орендаря за цим договором.

Орендодавець має право зараховувати з гарантійного платежу грошові суми в наступному порядку: в рахунок неустойок і штрафних санкцій, в рахунок відшкодування збитків, заподіяних повіреному/орендодавцю або його (їх) майну в результаті діяльності орендаря, а також в рахунок виконання зобов`язань зі сплати орендної плати, інших зобов`язань, передбачених цим договором та чинним законодавством.

Розділом 9 договору визначені обов`язки орендаря, зокрема:

- сплачувати своєчасно та в повному обсязі орендну плату за цим договором (пункт 9.12);

- підписувати акти надання послуг оренди майна за договором, на протязі 5 календарних днів з дати їх отримання. У разі, якщо орендар не підписав та не надав обґрунтованих заперечень щодо непідписання вищезазначених актів, вважається, що орендар отримав акти надання послуг оренди майна, а послуги надані повіреним належним чином (пункт 9.14);

- після закінчення строку дії цього договору (в т.ч. його розірвання), орендар зобов`язаний протягом 2 робочих днів з дати закінчення строку дії чи розірвання цього договору повернути на базу повіреного за власний рахунок за актом приймання-передачі (повернення) майна з оренди в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати повіреному збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (пункт 9.14);

- у випадку припинення або розірвання даного договору, орендар зобов`язаний повернути на базу повіреного орендоване майно разом з поліпшеннями, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, без компенсації вартості таких поліпшень з боку повіреного/орендодавця (пункт 9.16).

Згідно з пунктом 10.1 договору майно, що передане в оренду на умовах даного договору, підлягає поверненню повіреному після закінчення строку дії цього договору, досягнення мети з якою майно було взято в оренду або за письмовою вимогою повіреного, у випадку порушення орендарем умов експлуатації орендованого майна, правил і норм з охорони праці та правил безпеки чи його використання не за цільовим призначенням, а також не погодження в письмовому вигляді місця знаходження майна.

Повернення майна повіреному здійснюється за рахунок орендаря на адресу: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Носівський шлях, 56 (пункт 10.2 договору).

Пунктом 10.4. договору встановлено, що у випадку закінчення строку дії цього договору, орендар зобов`язаний протягом 2 робочих днів за власний рахунок повернути орендодавцю майно за актом приймання-передачі (повернення) майна на адресу: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Носівський шлях, 56. В акті приймання-передачі (повернення) майна обов`язково зазначається стан майна.

За умовами пункту 10.5 договору, у разі припинення договору з інших підстав, майно підлягає поверненню орендарем повіреному протягом 2 днів з дати укладення відповідної письмової угоди. Майно вважається поверненим повіреному з дати підписання повноважними представниками Сторін акта приймання-передачі (повернення) майна з оренди. Майно повертається на адресу: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Носівський шлях, 56.

Відповідно до пункту 10.9 договору підтвердженням факту повернення орендованого майна повіреному є відповідним чином складений та підписаний акт приймання-передачі (повернення) майна з оренди. До дати підписання сторонами такого акта, майно вважається таким, що знаходиться в користуванні орендаря та не повернуте орендодавцю.

Згідно з пунктом 11.6 договору за прострочення виконання орендарем грошових зобов`язань у встановлений цим договором строк, орендар сплачує на користь повіреного пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми зобов`язання, за кожний день прострочення, 25% річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

За прострочення виконання орендарем зобов`язань за договором, нарахування штрафних санкцій припиняється через п`ять років від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (пункт 11.13 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання орендарем та повіреним, скріплення їх підписів печатками за умови погодження правлінням ПрАТ "НАК "Надра України" і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором (в частині зобов`язань орендаря щодо сплати орендної плати - до проведення повного розрахунку з орендодавцем) (пункт 15.1 договору).

01.03.2023 між сторонами підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі майна, а саме:

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний №СВ 99-22 АА, 1990 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 1147);

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний №СВ 03-08 АЕ, 1987 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 926);

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний №СВ 72-04 BE, 1989 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 1027);

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний №СВ 15-25 АА, 1990 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 1144).

20.06.2023 між ПрАТ "НАК "Надра України" від імені якого діє ДП "Чернігівнафтогазгеологія" та ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" укладено додаткову угоду №1 до договору оренди майна від 27.12.2023 №93-480/22, якою продовжено строк оренди до 31.12.2023.

Вказана додаткова угода погоджена правлінням ПрАТ "НАК "Надра України" 31.07.2024.

17.11.2023 між сторонами підписано акт приймання-передачі (повернення) майна, а саме:

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний №СВ 72-04 BE, 1989 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 1027);

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний №СВ 15-25 АА, 1990 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 1144).

10.01.2024 між ПрАТ "НАК "Надра України" від імені та в інтересах якого діє ДП "Чернігівнафтогазгеологія" та ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" укладено додаткову угоду №2 до договору оренди майна від 27.12.2022 №93-480/22, пунктом 1 якої викладено пункт 1.1 договору в новій редакції: "у порядку та на умовах, визначених цим договором, повірений зобов`язується передати, а орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування наступне майно:

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , 1990 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 1147);

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , 1987 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 926);

що знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Носівський шлях, 56, та щомісячно сплачувати орендодавцеві орендну плату".

Пунктом 3 додаткової угоди №2 від 10.01.2024 пункт 5.1 договору оренди майна від 27.12.2022 №93-480/22 викладено у новій редакції: "орендна плата визначається за домовленістю сторін і є не нижчою від ринкової ціни у даному регіоні, та відповідно до протоколу погодження договірної ціни (додаток №1 до додаткової угоди №2, що є її невід`ємною частиною) становить з ПДВ за місяць оренди 30 000,00 грн".

Вказаною додатковою угодою продовжено строк оренди майна до 31.12.2024 (включно) та визнано таким, що втратив чинність, додаток №1 до договору "Розрахунок" (пункти 4, 5 додаткової угоди №2 від 10.01.2024).

Згідно з пунктом 8 додаткової угоди №2 від 10.01.2024 до договору оренди майна від 27.12.2022 №93-480/22 сторони, відповідно до частини 3 статті 631 ЦК України дійшли згоди про те, що дана додаткова угода вступає в силу з 01.12.2023 за умови її підписання орендарем і повіреним та погодженням правлінням ПрАТ "НАК "Надра України".

Вказана додаткова угода погоджена правлінням ПрАТ "НАК "Надра України" 01.02.2024.

Відповідно до додатку №1 (протокол погодження договірної ціни) до додаткової угоди №2 від 10.01.2024 до договору оренди майна від 27.12.2022 №93-480/22 розмір орендної плати за користування майном:

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний №СВ 99-22 АА, 1990 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 1147);

- цементувальний агрегат ЦА-320 (УНБ-1-160-40) КрАЗ-250, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , 1987 року випуску, укомплектований навісним обладнанням (інвентарний номер 926), встановлено у розмірі 30 000,00 грн (разом із ПДВ).

26.03.2024 між ДП "Чернігівнафтогазгеологія" та ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі (повернення) вищезазначеного майна з оренди.

26.03.2024 у зв`язку з поверненням майна ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" між сторонами укладено додаткову угоду №3, якою розірвано договір оренди майна від 27.12.2022 №93-480/22.

Вказана додаткова угода погоджена правлінням ПрАТ "НАК "Надра України" 06.05.2024.

На момент розірвання договору оренди майна від 27.12.2022 №93-480/22 загальна сума заборгованості з орендної плати становила 140 029,62 грн.

Гарантійний платіж, згідно з пунктом 5.8.3 договору, залишений у повіреного в якості забезпечення належного виконання орендарем зобов`язань за договором і використаний, відповідно до пункту 5.8.4 договору, 26.03.2024 в якості погашення боргу з орендної плати зарахований в сумі 46 333,19 грн.

30.05.2024 орендар сплатив частину заборгованості повіреному в сумі 28 109,00 грн. Відтак заборгованість ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" з орендної плати перед ДП "Чернігівнафтогазгеологія" за договором становила 65 587,43 грн.

З метою досудового врегулювання спору ДП "Чернігівнафтогазгеологія" звернулося до ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" з претензією від 18.07.2024 №19/139/398, в якій просило сплатити заборгованість за договором у розмірі 65 587,43 грн.

Вказана претензія залишена без відповіді та задоволення.

У зв`язку із несплатою ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" у повному обсязі орендної плати за користування майном за договором оренди майна від 27.12.2022 №93-480/22 (з урахуванням додаткових угод), ДП "Чернігівнафтогазгеологія" звернулося з даним позовом до суду першої інстанції.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Згідно зі статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України встановлено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Так, слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 65 587,43 грн основного боргу, 13 287,75 грн 25% річних, 2 193,62 грн інфляційних втрат, 15 226,13 грн пені. В цій частині рішення суду першої інстанції скаржником не оскаржується і, відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України, не переглядається судом апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі №910/9224/24 оскаржується відповідачем в частині відмови у задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій, а тому враховуючи вимоги частини 1 статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи та заперечення відповідача щодо відмови у задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій, суд за наслідками апеляційного розгляду, дійшов наступних висновків.

За приписами частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із положеннями статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20).

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного ступеню прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 17.05.2018 у справі №910/6046/16 та 27.02.2019 у справі №910/9765/18).

У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №916/2154/19 зазначено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19 також зазначено, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 ЦК України та статтею 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

При цьому, суд також враховує, що у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №916/2154/19 зазначено, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 ЦК України і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд, оцінюючи обставини справи враховує, що відповідно до статті 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Слід зауважити, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання).

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14.

Частиною 2 статті 218 ГК України та статтею 617 ЦК України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

За приписами статті 546, 549 ЦК України, статті 230 ГК України неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Як вбачається з встановлених обставин справи загальний розмір штрафних санкцій, заявлених до стягнення, не перевищує розміру основного боргу.

Також, місцевим господарським судом правомірно відхилені доводи відповідача про відсутність заподіяння позивачу збитків внаслідок несвоєчасного внесення орендних платежів, оскільки звертаючись з вимогою про стягнення пені за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Доводи відповідача про те, що стягнення пені буде надмірним тягарем для останнього також не містить жодного юридичного підґрунтя, а лише базуються на його власних бездоказових припущеннях.

Таким чином, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення пені, у зв`язку з чим у задоволенні вищезазначене клопотання скаржника не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі №910/9224/24 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Оіліндустрія ЛТД" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі №910/9224/24, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ТОВ "Оіліндустрія ЛТД".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіліндустрія ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі №910/9224/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі №910/9224/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Оіліндустрія ЛТД".

4. Матеріали справи №910/9224/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов