СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Харків Справа № 922/1558/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Пуль О.А.,

за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури (вх. №219Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 07.01.2025 та додаткове рішення від 30.01.2025 (рішення ухвалено суддею Погореловою О.В. в приміщенні Господарського суду Харківської області 07.01.2025 о 09:37 год., повний текст складено 17.01.2025, додаткове рішення ухвалено суддею Погореловою О.В. в приміщенні Господарського суду Харківської області 30.01.2025 о 09:44 год., повний текст складено 05.02.2025) у справі №922/1558/24

за позовом керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави, в особі Харківської міської ради, м. Харків

до фізичної особи Сердюкової Аделі Хас`янівни, м. Харків

про розірвання договору та зобов`язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Керівник Салтівської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи Сердюкової Аделі Хас`янівни, в якому просить:

- розірвати договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 26.08.2005 між Харківською міською радою () та ФОП Сердюковою А.Х. (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга №4) від 26.08.2005 за № 75201/05;

- зобов`язати Сердюкову Адель Хас`янівну (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,0185 га з кадастровим номером :07:047:0047, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.01.2025 у справі №922/1558/24 (суддя Погорелова О.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 30.01.2025 у справі №922/1558/24 заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу задоволено; стягнуто з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 23152,00 грн. судових витрат, понесених відповідачкою на надання правничої допомоги.

Харківська обласна прокуратура звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.01.2025 у справі № 922/1558/24 про відмову в задоволенні позовних вимог прокурора та ухвалити нове рішення про задоволення позову прокурора в повному обсязі; скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.01.2025 у справі № 922/1558/24, яким задоволено заяву від 09.01.2025 вх. №617/25 представника відповідача адвоката Шафоростова В.О. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Харківської обласної прокуратури на користь Сердюкової А.Х. судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції в сумі 23152,00 грн та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви від 09.01.2025 вх. № 617/25 у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, суд першої інстанції не надав оцінки доводам прокурора щодо порушення орендарем істотних умов спірного договору оренди землі, натомість основною підставою для відмови у задоволенні позову стали безпідставні висновки суду про дострокове припинення дії вказаного договору.

Так, прокурор зазначає, що ФОП Сердюкова А.Х, будучи обізнаною як з умовами договору оренди землі в частині існування у неї обов`язку закінчити забудову земельної ділянки у строки, встановлені у п. 8 договору, так і з настанням наслідків у разі його невиконання дострокове розірвання договору (п. 7), взятих на себе зобов`язань щодо забудови спірної земельної ділянки з визначеною метою не виконала як у визначені договором строки, так і в подальшому не приступила до виконання такого обов`язку. До спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України та з`ясуванню суттєві обставини цієї справи щодо наявності факту порушення орендарем умов договору в частині недотримання строку забудови земельної ділянки, що за умовами договору має правовим наслідком його дострокове розірвання на вимогу орендодавця, у тому числі за рішенням суду. В свою чергу, у разі припинення або розірвання договору оренди землі зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. При цьому, законодавцем передбачено, що саме умовами договору оренди має встановлюватися порядок повернення орендодавцеві земельної ділянки, а також відповідальність за невиконання орендарем умов такого договору. Враховуючи, що передача об`єкта оренди відповідача за актом приймання передачі відповідно до умов договору, зумовлює і повернення цього об`єкту в тому ж порядку.

Проте, прокурор вважає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що спірна земельна ділянка не була належним чином повернута Харківській територіальній громаді в особі Харківської міської ради в порядку, визначеному приписами Закону України «Про оренду землі» та самим спірним договором оренди.

Прокурор стверджує, що право Сердюкової А.Х. на користування та володіння земельною ділянкою на теперішній час не припинено, оскільки дія договору оренди не припинена у встановленому законодавством порядку. Проте, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку щодо преюдиційності висновків, які викладені в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі №520/37790/23. На думку прокурора постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024у справі №520/37790/23 не відповідає критеріям преюдиційності з огляду на те, що у ході судового розгляду в адміністративному суді вирішувалося саме питання правомірності чи протиправності прийняття ГУ ДПС у Харківській області податкових повідомлень-рішень про визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати, а не питання, що стосуються припинення договору оренди землі та повернення Сердюковою А.Х. земельної ділянки на користь Харківської міської ради у встановленому законом та договором порядку. З огляду на це, враховуючи приписи ст. 75 ГПК України, не є обов`язковими для Господарського суду Харківської області під час розгляду даної справи №922/1558/24 мотиви судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі №520/37790/23 та правова оцінка, надана судом певним фактам при розгляді вказаної адміністративної справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу в частині ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Харківської обласної прокуратури судових витрат на професійну правничу допомогу, прокурор зазначав що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвокатів на загальну суму 23152,00 грн не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт; стягнення судових витрат на користь відповідача не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості. Крім того, прокурор посилається на безпідставність покладення на Харківську обласну прокуратуру витрат зі сплати адвокатом єдиного податку та військового збору у сумі 1152,00 гр. та витрат з підготовки адвокатом заяви про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1200,00 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської обласної прокуратури (вх. №219Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 07.01.2025 та додаткове рішення від 30.01.2025 у справі №922/1558/24; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 04.03.2025.

03.03.2025 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Рішенням Харківської міської ради від 27.04.2005 № 78/05 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів» СПД ФО Сердюковій Аделі Хас`янівні надано в оренду земельну ділянку по вул. Академіка Павлова, 130 загальною площею 0,0185 га в оренду для будівництва магазину до 01.12.2007 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації цього об`єкту строком до 01.12.2030.

26.08.2005 між Харківською міською радою (орендодавець) та ФОП Сердюковою А.Х. (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець на підставі рішення ХХХV сесії Харківської міської ради IV скликання від 27.04.2005 №78/05 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів» надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 130.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0185 га (п. 2 договору). Недоліків, які могли б перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням не виявлено (п. 6 договору). У випадку не здачі об`єкту до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також неотримання дозволу на виконання будівельних робіт зазначене рішення втрачає чинність і договір оренди земельної ділянки підлягає розірванню у встановленому порядку (п. 7 договору). Договір укладено строком: на період будівництва до 01.12.2007 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації), на період експлуатації до 01.12.2030 (п. 8 договору).

Земельна ділянка передається в оренду для будівництва магазину (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації цього об`єкту (п. 15 договору).

Договір зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) від 26.08.2005 № 75201/05.

26.08.2005 між Управлінням земельних відносин та СПДФО Сердюковою А.Х. підписаний акт приймання-передачі земельної ділянки.

Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Харківській області від 13.01.2023 згідно з договором оренди від 26.08.2005 №75201/05, зареєстрованим в реєстрі речових прав, Харківською міською радою передано в строкове платне користування земельну ділянку за вищевказаною адресою та площею ФОП Сердюковій А.Х. для будівництва та експлуатації магазину.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 26.04.2024 право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження земельної ділянки з кадастровим номером :07:047:0047 будь-якими фізичними або юридичними особами не зареєстровані.

Також, відоповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 26.04.2024 право власності на будівлі та споруди за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 130 за ФОП Сердюковою А.Х. не зареєстроване.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 15.02.2024) державну реєстрацію підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Сердюкової А.Х. припинено 28.02.2017.

Відповідно до витягу з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва інформація щодо дозвільних документів, де використано кадастровий номер :07:047:0047, відсутня.

Згідно з актом обстежень земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 130 з кадастровим номером :07:047:0047 виїздом на місцевість головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:047:0047, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 130, не огороджена, вільна від будівель та споруд, не використовується. Будівельні роботи не проводяться.

У листі ДПС України ГУ ДПС у Харківській області від 29.02.2024 зазначено, що відповідно до комунікаційно-інформаційних ресурсів, які є у розпорядженні ГУ ДПС, з 2010 ФОП Сердюковою А.Х. податкові декларації по платі за землю не надавалися. У зв`язку із припиненням реєстрації як фізичної особи - підприємця з 28.02.2017 громадянка Сердюкова А.Х. зареєстрована платником орендної плати за земельну ділянку площею 0,0185 га, що розташована по вул. Академіка Павлова, 130, у м. Харкові, з кадастровим номером :07:047:0047. Платнику нарахована орендна плата за 2019 рік - 37486,56 грн., за 2020 рік - 37486,56 грн., за 2021 рік - 37486,56 грн, за 2023 рік - 41235,20 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор звертає увагу на те, що у зв`язку з використанням відповідачем земельної ділянки з грубим порушенням істотних умов договору оренди землі, а саме: невиконання відповідачем умов договору в частині будівництва, з урахуванням необхідності розробки, погодження проекту, отримання необхідних висновків та дозволів, проведення самих будівельних робіт, недодержання відповідачем вимог щодо благоустрою та утримання земельної ділянки в належному стані, не сплата відповідачем орендної плати за земельну ділянку, а також припинення Сердюковою А.Х. підприємницької діяльності, що нівелює необхідність подальшого будівництва та експлуатації магазину на земельній ділянці, порушуються інтереси власника земельної ділянки - Харківської міської ради, що є підставою для розірвання судом договору оренди землі з подальшим поверненням земельної ділянки у користування територіальної громади м. Харкова.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначав, що рішенням Харківської міської ради 5 скликання №8/07 «Про скасування рішень Харківської міської ради» від 21.02.2007 скасовано п. 173 додатку 1 до рішення Харківської міської ради від 27.04.2005 №78/05, яким надано СПД ФО Сердюковій А.Х. земельну ділянку для будівництва магазину та для подальшої експлуатації цього об`єкту. Отже, за твердженням відповідача, договір оренди є припиненим з 01.12.2007 у зв`язку із спливом строку, на який було надано право користування. Обставини припинення договору оренди також встановлені постановою Другого апеляційного адміністративного суду у справі №520/37790/23 від 22.10.2024. Враховуючи обставини припинення дії договору оренди землі від 26.08.2005 є неможливим задоволення позову про розірвання договору оренди землі від 26.08.2005 на підставі судового рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що об`єкт будівництва на спірній земельній ділянці відповідачкою збудований не був, що виключає його експлуатацію. Відтак, 01.12.2007 закінчився строк дії договору, що є підставою для припинення його дії, передбаченою п.п. «а» п. 37 договору оренди землі від 26.08.2005 та згідно з приписами ст. 31 Закону України «Про оренду землі». При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2007 рішенням Харківської міської ради 11 сесії Харківської міської ради 5 скликання № 8/07 «Про скасування рішень Харківської міської ради» скасовано пункт 173 додатку № 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 4 скликання № 78/05 Харківської міської ради від 27.04.2005, яким відповідачу надано вказану земельну ділянку в оренду. Таким чином, договір оренди землі від 26.08.2005 є припиненим з 01.12.2007. Крім того, Другим апеляційним адміністративним судом у справі №520/37790/23 від 22.10.2024 встановлено обставини припинення договору оренди землі від 26.08.2005. Вказані обставини місцевим господарським судом визнано преюдиційними відповідно до ст. 75 ГПК України. Тому вимоги прокурора про розірвання вказаного договору оренди землі у зв`язку із істотними порушеннями відповідачем його умов з подальшим поверненням земельної ділянки до територіальної громади є необґрунтованими.

Надаючи власну правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Стаття 11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ст. 3 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на час укладання договору) передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Згідно положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. 20 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється протягом десяти днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання передачі. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (п. 21 договору).

Згідно з п. 37 договору дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря. Дія договору припиняється також шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п. 38 договору). Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є: несплата розміру орендної плати протягом більш ніж три місяці; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; передача в суборенду земельної ділянки без письмової згоди орендодавця (п. 39 договору).

Як вже було встановлено, рішенням Харківської міської ради від 27.04.2005 №78/05 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів» СПД ФО Сердюковій Аделі Хас`янівні надано в оренду земельну ділянку по вул. Академіка Павлова, 130 загальною площею 0,0185 га в оренду для будівництва магазину до 01.12.2007 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації цього об`єкту строком до 01.12.2030.

Спірна земельна ділянка згідно договору оренди землі від 26.08.2005 № 75201/05 передана СПДФО Сердюковій А.Х. за актом приймання-передачі земельної ділянки від 26.08.2005.

Сторонами не заперечується, що об`єкт будівництва на вказаній ділянці відповідачкою збудований не був. Вказані обставини виключають його експлуатацію.

В свою чергу, рішенням Харківської міської ради 11 сесії Харківської міської ради 5 скликання № 8/07 «Про скасування рішень Харківської міської ради» від 21.02.2007 у зв`язку з порушенням норм ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» щодо необхідності врахування думки мешканців будинків, що оточують місце будівництва та скаргами членів територіальної громади м. Харкова, вирішено скасувати п. 173 додатку 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 27.04.2005 №78/05 наступного змісту: « 173. СПД ФО Сердюковій Аделі Хас`янівні надати земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0185 га в оренду для будівництва магазину до 01.12.2007 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації цього об`єкту строком до 01.12.2030».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що 01.12.2007 закінчився строк дії договору, що є підставою для припинення його дії, передбаченої п. 37 договору оренди землі від 26.08.2005 та згідно з приписами ст. 31 Закону України «Про оренду землі». Таким чином, договір оренди землі від 26.08.2005 є припиненим з 01.12.2007.

Крім того, зі змісту постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі №520/37790/23 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Харківській області, третя особа Харківська міська рада, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень вбачається, що Сердюкова А.Х. звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019, 2020, 2021 та 2023 роки. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що договір оренди землі є припиненим з 01.12.2007 через закінчення строку дії оренди, а тому у неї відсутній об`єкт оподаткування орендною платою такий, як земельна ділянка з кадастровим номером: :07:047:0047, у зв`язку з чим у Сердюкової А.Х. не виникає податковий обов`язок. Окрім того, з 21.02.2007 відсутня сама по собі підстава укладення договору оренди з позивачем внаслідок скасування відповідного рішення Харківської міської ради, яке скасовано рішенням 11 сесії Харківської міської ради 5 скликання № 8/07 «Про скасування рішень Харківської міської ради».

Скасовуючи рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 по справі № 520/37790/23, яким було відмовлено у задоволенні позову Сердюковій А.Х., апеляційний адміністративний суд звернув увагу, що підставою для нарахування вказаного податку став договір оренди землі від 26.08.2005, укладений між Харківською міською радою та позивачем, відповідно до якого останньому передано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0185 га, кадастровий номер: :07:047:0047, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 130, на підставі рішення 35 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 27.04.2005 № 78/05 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів».

Водночас, апеляційним адміністративним судом встановлено, що 01.12.2007 закінчився строк дії договору, що є підставою для припинення його дії, передбаченою п.п. «а» п. 37 договору оренди землі від 26.08.2005, згідно з приписами ст. 31 Закону України «Про оренду землі». При цьому, суд зазначив, що, як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2007 рішенням Харківської міської ради 11 сесії Харківської міської ради 5 скликання № 8/07 «Про скасування рішень Харківської міської ради» скасовано пункт 173 додатку №1 рішення № 78/0 ХМР, яким позивачу надано вказану земельну ділянку в оренду.

Таким чином, договір оренди землі від 26.08.2005 є припиненим, як через закінчення строку дії договору оренди, так і у зв`язку з прийняттям рішення Харківської міської ради від 21.02.2007 № 8/07 «Про скасування рішень Харківської міської ради», яким скасовано пункт 173 додатку № 1 рішення № 78/0 ХМР, яким позивачу надано вказану земельну ділянку в оренду.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що договір оренди землі від 26.08.2005 припинив свою дію (з терміном дії до 01.12.2007), колегія суддів апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що з урахуванням положень ст. 288 Податкового кодексу України відсутні підстави для нарахування Сердюковій А.Х. сум податку з орендної плати з фізичних осіб за спірний період.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, Другим апеляційним адміністративним судом у постанові від 22.10.2024 у справі №520/37790/23 встановлені обставини припинення 01.12.2007 договору оренди землі від 26.08.2005 як через закінчення строку дії договору оренди, так і у зв`язку з прийняттям рішення Харківської міської ради від 21.02.2007 № 8/07 «Про скасування рішень Харківської міської ради», яким скасовано пункт 173 додатку № 1 рішення № 78/0 ХМР, яким позивачці надано вказану земельну ділянку в оренду.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній як станом на час укладання договору, так і станом на час звернення з даним позовом) у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки, орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Водночас, ні умовами договору оренди землі, ні положеннями як чинного законодавства, так і законодавства, діючого станом на час припинення договору оренди, не передбачений порядок повернення орендованої земельної ділянки у зв`язку з припиненням договору оренди землі. У зв`язку з чим, доводи прокурора щодо обов`язку відповідача передати земельну ділянку територіальній громаді за актом приймання-передачі є необґрунтованими.

Посилання прокурора на положення ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору, і з цього моменту договір найму припиняється, колегія суддів не вважає доречними, враховуючи те, що вказана норма міститься у статті з назвою «Передання будівлі або іншої капітальної споруди у найм», що відноситься до § 4 «Найм будівлі або іншої капітальної споруди» Глави 58 «Найм (оренда)» Цивільного кодексу України.

Крім того, у даному випадку прокурор наполягає на тому, що спірний договір оренди земельної ділянки є діючим та просить суд розірвати його у зв`язку з істотним порушенням відповідачем його умов з подальшим поверненням земельної ділянки до територіальної громади. Тобто вимога про повернення земельної ділянки є похідною від вимоги про розірвання договору оренди землі. Проте, враховуючи, що судом встановлено, що договір оренди землі є припиненим ще 01.12.2007, вказані обставини виключають задоволення вимог про розірвання договору та відповідно задоволення позовної вимоги про повернення земельної ділянки у зв`язку з його розірванням.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Щодо вимог апеляційної скарги про скасування додаткового рішення, яким стягнуто з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 23152,00 грн судових витрат, понесених відповідачкою за надання правничої допомоги, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено види адвокатської діяльності, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Складання та подання стороною документів, які пов`язані із представництвом інтересів у суді, без наявності відомостей щодо їх явної безпідставності, може бути предметом розподілу витрат за результатом розгляду справи, з огляду на те, що такі дії в повній мірі слугуватимуть можливості надати правничу допомогу (відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.10.2022 у справі № 910/19650/20).

Тож, вибір форми та суб`єкта надання правової допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Згідно із частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 цього Кодексу).

Частина 5 статті 129 ГПК України передбачає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлену правову позицію, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Колегія суддів також враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статі 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Як свідчать матеріали справи, після ухвалення рішення від 07.01.2025 від представника відповідача надійшла заява про стягнення з прокуратури витрат на правничу допомогу у розмірі 23152,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником надані такі докази: договір про надання правової (правничої) допомоги від 14.09.2023; додаткову угоду до договору про надання правової (правничої) допомоги від 05.12.2024; акти виконаних робіт №INV 000017 від 24.12.2024 та №INV 000030 від 07.01.2025 до договору від 14.09.2023; детальний опис наданих послуг (правової допомоги) в порядку ч. 4 ст. 134 КАС України від 07.01.2025; рахунки INV 000017 та №INV 000030; платіжні інструкції, а також рішення Ради адвокатів Харківської області №13/1/7 від 21.07.2021 «Про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару.

Судом встанволено, що інтереси відповідача в суді першої інстанції представляв адвокат Шафоростов В.О. на підставі ордеру про надання правничої допомоги серія АХ №1224908 від 05.12.2024, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 14.09.2023.

14.09.2023 між Сердюковою А.Х. (клієнт) та Адвокатським бюро «Валентина Шафоростова» (Бюро) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до умов якого клієнт доручає, а Бюро зобов`язується за дорученням клієнта надати йому правову допомогу (п. 1.1 договору). Для виконання доручення Бюро надаються всі права, зокрема, позивача, відповідача, третьої особи, боржника (п. 1.3 договору).За виконання Бюро доручення сплачується гонорар у строки та розмірі визначені Актом наданих послуг ( правової допомоги). Факт сплати гонорару є свідченням згоди клієнта з обсягом та якістю надання правової допомоги. Бюро має право сплачувати від імені та/або в інтересах клієнта судовий збір та інші судові витрати, збори, платежі з наступним відшкодуванням таких витрат на користь Бюро або без їх відшкодування (пункти 2.1 та 2.2 договору).Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до його припинення у порядку встановленому законодавством України. (п. 3.1 договору). Додаткові угоди та додатки до цього договору є невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані двома сторонами (п. 3.2 договору).

05.12.2024 між Сердюковою А.Х. та Бюро укладено додаткову угоду до договору про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до умов якої клієнт надав, а Бюро прийняло до виконання доручення клієнта про представництво інтересів та інших видів правової допомоги при розгляді господарськими судами всіх інстанцій судової справи під №922/1558/24, у тому числі здійснення попереднього ознайомлення з документами наданими клієнтом, аналіз положень законодавства, аналіз актуальної судової практики у подібних правовідносинах, формування правової позиції, підготовку процесуальних документів, у тому числі заяв, клопотань, заяв по суті справи, заяв з процесуальних питань у справі №922/1558/24, підготовку справи (провадження) до розгляду, участь у судових засіданнях, збір доказів, збір документів, подавати виконавчі документи до примусового виконання, інші необхідні види правової допомоги, а також перед органами державної виконавчої служби, державними виконавцями та/або приватними виконавцями, при розгляді судами всіх інстанцій та юрисдикцій справ по оскарженню рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби (п. 1 додаткової угоди). Сторони погодили, що гонорар Бюро у справі №922/1558/24 розраховується виходячи з погодинної ставки 1200 грн/год (п. 1.3 додаткової угоди).

24.12.2024 між АБ «Валентина Шафоростова» (виконавець) та ОСОБА_1 (клієнт) був складений акт виконаних робіт №INV 000017, відповідно до якого виконавцем надані такі послуги:

- 13.12.2024: представництво інтересів (підготовка та подання відзиву на позовну заяву у справі №922/1558/24, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та збір доказів), кількість год 9, ставка/год 1200,00 грн., сума 10800,00 грн.;

- 30.12.2024: представництво інтересів (підготовка та подання заперечень на відповідь на відзив прокурора по справі №922/1558/24 у строк до 30.12.2024), кількість год.- 5, ставка/год 1200,00 грн, сума 6000,00 грн.

Разом послуги - 16800,00; загальний підрахунок: разом послуги - 16800,00 грн., Єдиний податок 5% - 840,00 грн., разом до сплати 17640,00 грн.

07.01.2025 між АБ «Валентина Шафоростова» (виконавець) та ОСОБА_1 (клієнт) був складений акт виконаних робіт №INV-000030, відповідно до якого виконавцем надані такі послуги:

- 07.01.2025: представництво інтересів (участь у судовому засіданні 07.01.2025 по справі №922/1558/24 в Господарському суді Харківської області), кількість год 1, ставка/год 4000,00 грн., сума 4000,00 грн.;

- 07.01.2025: представництво інтересів (підготовка та подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу у справі №922/1558/24), кількість год.- 1, ставка/год 1200,00 грн, сума 1200,00 грн.

Разом послуги - 5200,00; загальний підрахунок: разом послуги -5200,00 грн., Єдиний податок 5% - 260,00 грн., військовий збір 1% - 52,00 грн., разом до сплати 5512,00 грн.

В матеріалах справи також міститься складений Бюро детальний опис наданих послуг в порядку ч. 4 ст. 134 КАС України від 07.01.2025, відповідно до якого Бюро повідомляло Господарський суд Харківської області, що станом на 07.01.2025 надано на виконання доручення клієнта правову допомогу у вигляді представництва інтересів та інших видів правової допомоги при розгляді Господарським судом Харківської області справи №922/1558/24, а саме: підготовка та подання відзиву на позовну заяву у справі №922/1558/24, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та збір доказів; підготовка та подання заперечень на відповідь на відзив прокурора по справі №922/1558/24 в строк до 30.12.2024; участь у судовому засіданні 07.01.2025 по справі №922/1558/24 в Господарському суді Харківської області; підготовка та подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу у справі №922/1558/24.

Також матеріали справи містять платіжні інструкції про сплату 18000,00 грн та 5152,00 грн.

Прокурор надав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на не співмірність заявленою до стягнення суми витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаними роботами. Прокурор зазначав, що відповідачем не доведено належним чином розумності, реальності та співмірності розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які були заявлені, у зв`язку з чим просив відмовити повністю у задоволенні відповідної заяви.

Суд першої інстанції враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг, беручи до уваги критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, дійшов висновку, що 23152,00 грн відповідних витрат становлять співмірні і розумні витрати відповідачки на професійну правничу допомогу у даній справі.

Проте, колегія суддів не у повній мірі погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, враховуючи таке.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. У той же час, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Колегія суддів враховує, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15.04.2021 у справі №910/7540/19, відповідно до яких від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Колегія суддів зазначає, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що не вбачає підстав для здійснення відшкодування за рахунок прокуратури витрат відповідача на оплату такої послуги адвоката, як: «підготовка та подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу у справі №922/1558/24», з огляду на таке.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (пункти 6.26 - 6.28).

Тому, колегія суддів відмовляє у відшкодуванні витрат відповідача у сумі 1200,00 грн на підготовку відповідної заяви.

Стосовно стягнення витрат на правничу допомогу, до складу якої включено витрати на участь адвоката у судовому засіданні, колегія суддів зазначає таке.

Як вже зазначалось, згідно з актом виконаних робіт від 07.01.2025 відповідачем визначено вартість послуги за участь у судовому засіданні 07.01.2025 по справі №922/1558/24 в Господарському суді Харківської області у розмірі 4000,00 грн. за одну годину, виходячи зі ставки/год 4000,00 грн.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що сторонами у додатковій угоді від 05.12.2024 погоджено погодинну ставку у розмірі 1200,00 грн.

Отже, колегія суддів вважає, що обґрунтованою до стягнення є сума витрат за участь адвоката у судовому засіданні Господарського суду Харківської області від 07.01.2025 у розмірі 1200,00 грн.

Крім того, до складу витрат на правничу допомогу відповідачем включено Єдиний податок 5% та військовий збір 1%.

Проте, колегія суддів зазначає, що законодавець пов`язує визначення розміру витрат на правничу допомогу з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у кожному конкретному випадку, а не з податками, зборами та обов`язковими платежами і всіма необхідними витратами для здійснення своєї професійної діяльності.

При цьому, колегія суддів зауважує, що стягнення витрат на правничу допомогу з урахуванням податку має бути передбачено умовами договору про надання правової допомоги. Проте, в даному випадку таких умов договір не містить.

Зазначеним спростовуються доводи відповідача про те, що розмір сплачених податків входить у розмір гонорару, оскільки в силу приписів статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Окрім того, Адвокатське бюро як юридична особа є суб`єктом оподаткування, відповідно обов`язок Бюро зі сплати податків не може покладатися на іншу сторону у справі.

За наведених обставин, колегія суддів вважає безпідставним включення до складу витрат на правничу допомогу сум єдиного податку та військового збору.

Отже, враховуючи положення статей 86, 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, дослідивши докази, надані відповідачем на підтвердження судових витрат, зважаючи на фактичний об`єм послуг, наданих АБ «Валентина Шафоростова», заперечення прокурора на заяву відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 18000,00 грн., у зв`язку з чим додаткова постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

На підставі викладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку часткове задоволення апеляційної скарги, залишення без змін рішення суду першої інстанції та зміну додаткового рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 07.01.2025 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.01.2025 у справі №922/1558/24 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 07.01.2025 у справі №922/1558/24 залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.01.2025 у справі №922/1558/24 змінити, виклавши його резолютивну частину у такій редакції:

«Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) 18000,00 грн. судових витрат, понесених відповідачкою на надання правничої допомоги.

В іншій частині заяви відмовити.».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 10.03.2025.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.А. Пуль