СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Харків Справа №922/3961/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

позивача Квартенко О.Р. (адвокат), ордер серія ВІ№1159666 від 31.01.2025 року, свідоцтво №3247 від 14.01.2020 року;

відповідача Шемаєв В.В. (адвокат), довіреність №01-23/25/ від 26.12.2024 року, свідоцтво №ЗП002173 від 16.05.2019 року;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Квіцинська А.І., довіреність №01-17/9097 від 18.12.2024 року, свідоцтво №2145 від 27.09.2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерного товариства «Харківобленерго» (вх.№18Х/1) та апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (вх.№40Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2024 року у справі №922/3961/23,

за позовом Фізичної особи-підприємця Неходи Віталія Миколайовича, м. Ізюм,

до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Харківобленерго», м. Харків,

про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець Нехода Віталій Миколайович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про визнання дій Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» щодо стягнення заборгованості за поставлену у період з квітня по червень 2023 року електроенергію за договором №61-120 від 24.03.2023 року у загальній сумі 33743,82 грн протиправними.

В обґрунтування вимог позивач послався на те, що відповідач безпідставно здійснив нарахування йому заборгованості за поставлену електричну енергію у розмірі 35540,17 грн за період з квітня по червень 2023 року та безпідставно направив позивачу претензію №32 від 21.07.2023 року про стягнення цієї заборгованості, оскільки позивач своєчасно та в повному обсязі оплатив усі спожиті ним за зазначений період обсяги електричної енергії, відповідач не виставляв позивачу жодних рахунків на оплату цієї заборгованості, сума заборгованості була нарахована відповідачем за обсяги енергоспоживання, які відповідачем позивачу за договором про постачання електричної енергії №61-120 від 24.03.2023 року не поставлялися та позивачем не споживалися, а були фактично спожиті в період окупації міста Ізюм Харківської області збройними силами Російської Федерації, підрозділи яких самовільно розташовувалися у належних позивачу приміщеннях.

Рішенням Господарського суд Харківської області від 20.11.2023 року у справі №922/3961/23, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 року, позов задоволено повністю. Визнано дії Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» щодо стягнення заборгованості за поставлену електроенергію за договором №61-120 від 24.03.2023 року у період з квітня по червень 2023 року у загальній сумі 33743,82 грн протиправними. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на користь фізичної особи-підприємця Неходи Віталія Миколайовича 2684,00 грн судового збору.

Постановою Верховного суду від 09.05.2024 року рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 року у справі №922/3961/23 скасовано, а справу №922/3961/23 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.11.2024 року у справі №922/3961/23 (повний текст складено 02.12.2024 року, суддя Шатерніков М.І.) позов задоволено повністю.

Визнано дії Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (61037, м.Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ) щодо стягнення заборгованості за поставлену електроенергію за договором №61-120 від 24.03.2023 року у період з квітня по червень 2023 року у загальній сумі 33743,82 грн протиправними.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (61037, м.Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ) на користь Фізичної особи - підприємця Неходи Віталія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2684,00 грн судового збору.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ «Харківобленерго» з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася та звернулася до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2024 року у справі №922/3961/23 скасувати;

- прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги відмовити в повному обсязі;

- судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що АТ «Харківобленерго» (оператор системи розподілу) забезпечує комерційний облік електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), а дані, отримані від АТ «Харківобленерго» в подальшому враховуються відповідачем ПрАТ «Харківенергозбут» для визначення конкретних сум грошових зобов`язань споживача за певний період споживання. 20.11.2024 року реалізовуючи свій процесуальний обов`язок відповідач через особистий кабінет в системі Електронний суд звернувся з клопотанням про долученням доказів, в якому просив суд, окрім іншого долучити до матеріалів справи №922/3961/23 лист АТ «Харківобленерго» від 09.10.2024 року №56к-01/04-3605 та, в подальшому прийняти рішення по справі з урахуванням цих доказів. У зазначеному листі від 09.10.2024 року №56к-01/04-3605 повідомлено, що АТ «Харківобленерго» проведено коригування даних комерційного обліку по споживачу ФОП Нехода В.М (ЄДРПОУ 269640l877) за квітень 2023 року у бік зменшення на 6059 кВт/год., які, після відновлення доступу товариства до платформи Датахаб, будуть завантажені до неї. Отже, за таких обставин ще до постановлення рішення по справі №922/3961/23 її матеріали містили письмові докази, які підтверджували що третьою особою на боці відповідача АТ «Харківобленерго» (як оператором системи розподілу) було проведено коригування даних комерційного обліку позивача в бік зменшення і станом 21.11.2024 року правовідносини що становили предмет спору не мали фактичних підстав.

Апелянт наполягає на тому, що з боку суду першої інстанції мало місце порушення процесуального законодавства, що виявилось у не врахуванні обставини того, що предмет спору припинив існувати до ухвалення рішення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Акціонерного товариства «Харківобленерго» на рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2024 року у справі №922/3961/23. Встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3961/24.

Вказана ухвала була направлена та доставлена зареєстрованим учасникам через підсистему Електронний суд до електронного кабінету користувача 07.01.2025 року.

Відповідач також з вищевказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2024 року у справі №922/3961/23 скасувати;

- прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги відмовити в повному обсязі;

- здійснити розподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що поставка та розрахунок спожитої електричної енергії за адресою м.Ізюм, просп. Незалежності, буд. 50 мали проводитись виключно згідно лічильника №46099, а за адресою м.Ізюм, вул. Соснова, буд. 1-Г виключно згідно лічильника №81514. Акт №766/125 прийому-здачі виконаних робіт (надання послуг) від 24.04.2023 року, на який посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні лише підтверджує факт заміни засобу обліку електричної енергії. При цьому ніяких доказів відсутності факту розподілу та споживання електричної енергії до заміни засобу обліку електричної енергії зазначений акт не містить.

Скаржник вказує, що має місце невірне визначення відповідача, тобто відповідач є неналежним, що є самостійною підставою для відмови в позові. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на помилковість висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не протирічить правовідносинам що склались між сторонами. Необґрунтовано не взято до уваги і не надано оцінку листу АТ «Харківобленерго» від 09.10.2024 року №56к-01/04-3605.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2025 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2024 року у справі №922/3961/23. Встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку.

Вказана ухвала була направлена та доставлена зареєстрованим учасникам через підсистему Електронний суд до електронного кабінету користувача 09.01.2025 року.

Враховуючи, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Харківобленерго» та апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» подані на одне і те ж рішення, їх об`єднано в одне апеляційне провадження.

10.01.2025 року матеріали справи №922/3961/24 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

У судовому засіданні 03.02.2025 року протокольно оголошено перерву до 20.02.2025 року.

20.02.2025 року судове засідання продовжено та представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та відповідача підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг. Представник позивача проти позиції апелянтів заперечував.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Так, Верховний Суд скасовуючи судові рішення суду першої та апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд вказав, що суди попередніх інстанцій під час вирішення спору у цій справі не встановили, яке порушене право та / або законний інтерес позивача є об`єктом судового захисту у цій справі. Суди попередніх інстанцій розглянули позовні вимоги та вирішили спір по суті справи, однак судові рішення у цій справі не містять висновків щодо належності та ефективності такого обраного позивачем способу захисту порушеного права та / або інтересу, як визнання дій Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» щодо стягнення заборгованості за поставлену у період з квітня по червень 2023 року електроенергію за договором №61-120 від 24.03.2023 року у загальній сумі 33743,82 грн протиправними. Суди не застосували при вирішенні спору у цій справі норми статей 15, 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України; не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права та не з`ясували, чи має місце порушення, невизнання або оспорювання відповідачем прав та / або законних інтересів позивача, а якщо порушене право та / або інтерес позивача існує, то в чому воно полягає та чи підлягає воно захисту в обраний позивачем спосіб відповідно до викладеної в позові вимоги, чи буде такий захист ефективним. Суди не встановили, чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором, зокрема чинним законодавством, що регулює відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії, та / або укладеним між сторонами договором про постачання електричної енергії споживачу, чи є обраний позивачем спосіб захисту ефективним для захисту та відновлення його порушеного права та / або інтересу у спірних правовідносинах, у тому числі і за тих обставин, що склалися у цій конкретній справі.

Враховуючи вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.05.2024 року по справі №922/3961/23, суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 13 Господарського процесуального кодексу України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено у тому числі змагальність сторін, яка по суті виключається, якщо під час розгляду справи представлена позиція лише однієї сторони (учасника справи).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Відповідно до положень ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач, звертаючись до суду за захистом своїх не визнаних та порушених прав, та обираючи спосіб захисту своїх прав у правовідносинах, що склались між ФОП Неходою В.М. з однієї сторони та ПрАТ «Харківенергозбут» з іншої, виходив з того, що ПрАТ «Харківенергозбут» в рахунок за квітень 2023 року в межах дії договору №61-120 від 24.03.2023 року, неправомірно включено обсяг електричної енергії згідно показів лічильника №024298 (за адресою м. Ізюм, вул. Соснова, буд. 1-Г), яка не була спожита ФОП Неходою В.М., оскільки до укладання договору №61-120 від 24.03.2023 року будь-яких дій з боку як оператора так і постачальника електричної енергії на відновлення лінії електропередач та заміни лічильника зроблено не було.

Одночасно, відповідач у спірних правовідносинах - ПрАТ «Харківенергозбут», висловлював незгоду щодо здійснення нарахування вартості спожитої електричної енергії лише відповідно до показів лічильників №046099 (за адресою м. Ізюм, просп. Незалежності, буд. 50) та №081514 (за адресою м. Ізюм, вул. Соснова, буд. 1-Г). При цьому, відповідач з посиланням на наявну заборгованість за поставлену електричну енергію згідно показів лічильника №024298 (невизнану позивачем, як споживачем) повідомляв позивача, як споживача, про припинення електропостачання за договором №61-120 від 24.03.2023 року.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючі передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Таким чином, враховуючи наявні правовідносини, що склались між учасниками спору, не визнання наявної заборгованості позивачем, здійснені відповідачем повідомлення позивача про припинення електропостачання за договором №61-120 від 24.03.2023 року та реальна можливість вчинення таких дій з боку відповідача, можна зробити висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не протирічить правовідносинам що склались між сторонами.

При цьому істотним є те, що ПрАТ «Харківенергозбут» не зверталося до суду з вимогою про стягнення заборгованості, що б дозволило відповідачу здійснити захист своїх прав в межах такої справи про стягнення заборгованості.

Натомість, за твердженнями позивача права ФОП Неходи В.М. могли були порушені у разі припинення електропостачання з посиланням на нараховану заборгованість за квітень 2023 року у загальній сумі 33743,82 грн, яка не визнана позивачем. В свою чергу відповідач розпочав процедуру відключення позивача від постачання електричної енергії направивши попередження про припинення постачання електричної енергії від 22.08.2023 року, у зв`язку з чим ФОП Нехода В.М. і звернувся до суду з позовом про визнання таких дій протиправними.

Колегія суддів вважає, що наразі обраний позивачем спосіб захисту права (очікування безперебійного отримання та споживання електричної енергії) шляхом визнання дій постачальника по нарахуванню заборгованості, що зумовлює подальші дії по відключенню, є належним та ефективним. Правомірні очікування належності дій особи у правовідносинах також є правом, яке підлягає захисту.

Правовідносини щодо споживання позивачем електричної енергії мають довготривалий характер. Так фізична особа-підприємець Нехода Віталій Миколайович приєднався до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії №61-120 від 01.06.2004 року за особовим рахунком №61120 бази даних абонентів постачальника за регульованими тарифами.

Відповідно до додатку до заяви-приєднання, розподіл електричної енергії відбувався до об`єктів позивача, що розташовані за адресою: 1) м.Ізюм, пр. Незалежності, б. 50, номер приладу обліку - 046099, EIC код точки комерційного обліку за об`єктом споживача - 62Z873; 2) м.Ізюм, вул. Соснова, номер приладу обліку - 024298, EIC код точки комерційного обліку за об`єктом споживача - 62Z381.

Починаючи з 24.02.2022 року регулярні війська Російської Федерації, перетнувши лінію державного кордону України, розпочали масштабну військову агресію проти України. У місті Ізюм Харківської області були активні бойові дії з 24.02.2022 року по 11.09.2022 року, а починаючи з 01.04.2022 року по 08.09.2022 року місто знаходилось під окупацією агресора. Крім того, після деокупації міста, до листопада/грудня 2022 року не було вільного доступу до міста, у зв`язку з проведення розмінування та інших військових заходів. Дані обставини є загальновідомим, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Як вказав позивач і встановив суд першої інстанції, фізична особа-підприємець Нехода В.М. після деокупації міста Ізюм, Харківської області з березня 2023 року відновлює свою господарську діяльність у даному місті.

24.03.2023 року з метою забезпечення електропостачання належних заявнику об`єктів нерухомості між Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» (постачальник) та фізичною особою-підприємцем Неходою В.М. (споживач) укладено договір №61-120 про постачання електричної енергії.

ФОП Нехода В.М. зазначив, що до укладання договору №61-120 від 24.03.2023 року з ПрАТ «Харківенергозбут» не було жодних правовідносин, оскільки постачальником електричної енергії був YASNO.

Відповідно до умов договору Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» з квітня 2023 року здійснює постачання електричної енергії на два об`єкти у місті Ізюм Харківської області за наступними адресами:

- м. Ізюм, просп. Незалежності, буд. 50;

- м. Ізюм, вул. Соснова, буд. 1-Г.

Так, на об`єкті позивача за адресою м.Ізюм, вул. Соснова, буд. 1-Г, в результаті бойових дій та окупації з боку країни агресора, підрозділи якого фактично самовільно розташовувалися за вищевказаною адресою у належних заявнику приміщеннях, завдаючи власнику прямої матеріальної та моральної шкоди, були пошкоджені у тому числі лінії електропередач та лічильник обліку електроенергії. Отже, фізична особа-підприємець Нехода В.М. звернувся до Ізюмського РРЕ АТ «Харківобленерго» із заявою від 11.04.2023 року щодо відновлення електропостачання на зазначений об`єкт.

Акціонерним товариством «Харківобленерго» було відновлено лінії електропередач та замінено лічильник обліку за адресою м.Ізюм, вул. Соснова, буд. 1-Г, про що складено акт технічної перевірки та заміни розрахункових засобів обліку до 1 кВ від 24.04.2023 року та акт №766/125 прийому-здачі виконаних робіт (надання послуг) від 24.04.2023 року. Зокрема, було замінено пошкоджений в результаті бойових дій та окупації міста Ізюм з боку країни агресора лічильник обліку електричної енергії №024298 на новий №081514 та відновлено лінію електропередач до об`єкту позивача за адресою м.Ізюм, вул. Соснова, буд. 1-Г.

Вказане свідчить, що Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» за договором №61-120 від 24.03.2023 року поставляв фізичній особі-підприємцю Неході В.М. електричну енергію на дві точки розподілу, де було по одному засобу вимірювання, а саме: за адресою м. Ізюм, просп. Незалежності, буд. 50 показники обсягу спожитої енергії розраховувались згідно лічильника №46099; за адресою м. Ізюм, вул. Соснова, буд. 1-Г показники обсягу спожитої енергії розраховувались згідно лічильника №81514.

У липні 2023 року позивачем було отримано від Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» претензію №32 від 21.07.2023 року, у якій зазначено, що станом на 21.07.2023 року сума боргу складає 35540,17 грн, з яких заборгованість за поставлену електроенергію за період квітня-червень 2023 року становить 33743,82 грн, 3% річних за період травень-червень 2023 року становить 101,75 грн та пеня за період травень-червень 2023 року становить 1694,60 грн.

Фізична особа-підприємець Нехода Віталій Миколайович повністю не згоден з даною заборгованістю, вважає її такою, що утворилась за рахунок безпідставного включення Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» до обсягів нібито поставленої ним електричної енергії тих обсягів енергоспоживання, що були фактично використані в період окупації м.Ізюм Харківської області збройними силами країни-агресора.

Так, позивач до липня 2023 року не знав про існуючу заборгованість у загальному розмірі 33743,82 грн, жодних рахунків за електричну енергію та актів приймання-передачі електричної енергії на таку суму не отримував.

Крім того, позивач просить врахувати те, що за договором №61-120 від 24.03.2023 року було спожито за період квітень-серпень 2023 року загалом 561,8 кВт., а саме: згідно з лічильником №46099 за адресою м.Ізюм, просп. Незалежності, буд. 50 було спожито 510 кВт., а згідно з лічильником №81514 за адресою м.Ізюм, вул. Соснова, буд. 1-Г було спожито 51,8 кВт.

Зазначені об`єми спожитої електричної енергії були своєчасно оплачені, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями, а саме: платіжна інструкція №69 від 22.05.2023 року, платіжна інструкція №70 від 22.05.2023 року, платіжна інструкція №82 від 21.06.2023 року, платіжна інструкція №101 від 13.07.2023 року, платіжна інструкція №124 від 14.08.2023 року.

У відповідності до ч. 7 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312, договір про постачання електричної енергії споживачу це домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

Так, Акціонерне товариство «Харківобленерго» є оператором системи розподілу електричної енергії, а Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» є постачальником електричної енергії щодо споживачів на території Харківської області.

Договір про постачання електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії споживачам постачальником та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього договору. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 року №312, та є однаковими для всіх споживачів (п. 1.1., 1.2. договору).

Відповідно до заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії №61-120 від 24.03.2023 року постачання електроенергії відбувалось на об`єкти ФОП Неходи В.М., а саме: м-н «Вікторія» за адресою м. Ізюм, просп. Незалежності, буд. 50; на склад за адресою м.Ізюм, вул. Соснова, буд. 1-Г.

Згідно з п. 2.1 договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору (п. 5.1 договору).

За умовами п. 3.3. договору постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору.

Спосіб визначення ціни за електричну енергію, відповідно до п. 5.2. договору, зазначається в комерційній пропозиції постачальника.

Відповідно до п. 5.4. договору передбачено, що ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника, із зазначенням обраного способу оплати в комерційній пропозиції. При виставленні рахунку за спожиту електричну енергію споживачу постачальник зобов`язаний окремо вказувати оплату за послугу з розподілу електричної енергії та оплату вартості електричної енергії (п. 5.10. договору).

При цьому, постачальник зобов`язується, зокрема обчислювати і виставляти рахунки споживачу відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором; надавати пояснення щодо виставлених рахунків і, у випадку незгоди споживача з порядком розрахунків або розрахованою сумою, організувати та провести звіряння (за необхідності із залученням постачальника послуг комерційного обліку та/або оператора системи) розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та чинним законодавством порядку; забезпечити наявність різних комерційних пропозицій з постачання електричної енергії для споживача; публікувати на офіційному веб-сайті (і в передбачених чинним законодавством випадках - в засобах масової інформації) детальну інформацію про зміну ціни на електричну енергію за 20 днів до дати введення її у дію; видавати споживачеві безоплатно платіжні документи; приймати оплату наданих за цим договором послуг будь-яким способом, що передбачений цим договором (пп. 2-4, 6-8 п.7.2. договору).

Згідно з п. 9.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2023 року Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» було розраховано спожиту електричну енергії за трьома засобами вимірювання №081514, №046099 та №024298.

Разом з тим, відповідно до договору №61-120 від 24.03.2023 року поставка електричної енергії здійснювалась на дві точки розподілу, де було по одному засобу вимірювання, а саме: за адресою м. Ізюм, просп. Незалежності, буд. 50 - показники обсягу спожитої енергії розраховувались згідно лічильника №46099; за адресою м. Ізюм, вул. Соснова, буд. 1-Г - показники обсягу спожитої енергії розраховувались згідно лічильника №81514.

Тобто, лічильник №024298 не входить до об`єктів споживання позивача, що підтверджується додатком до заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу №61-120 від 24.03.2023 року.

Встановленою є обставина, що лічильник №024298 разом з лінією електропередач був пошкоджений під час окупації м.Ізюм Харківської області, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Як вже зазначалось, 11.04.2023 року ФОП Нехода В.М. звернувся до Ізюмського РРЕ АТ «Харківобленерго» із заявою, в якій повідомив, що у зв`язку з воєнними діями у м.Ізюм та захваті російськими військами його підприємства за адресою м.Ізюм, вул. Соснова, буд. 1-Г (склади) були пошкоджені лінії електропередач та лічильники обліку електроенергії, у зв`язку з чим просив відновити лінію електропередач та лічильники обліку. 24.04.2023 року Акціонерним товариством «Харківобленерго» було відновлено лінії електропередач та замінено лічильник обліку №024298 на новий №081514

Фактично, Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» було розраховано та виставлено споживачу до оплати в акті приймання-передачі електричної енергії за квітень 2023 року вартість електроенергії, крім лічильників №081514, №046099, виходячи із показників лічильника обліку електроенергії №024298.

Разом з тим такий розрахунок вартості спожитої електроенергії Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» є безпідставним, оскільки такий лічильник та приєднана до нього лінія електропередач до 24.04.2023 року були пошкоджені та не функціонували. При цьому з матеріалів справи неможливо встановити, коли саме було зафіксовано попередній показник цього лічильника; а також не доведено, що позивач мав можливість спожити кількість електроенергії, з якої виходив відповідач, нараховуючи розмір заборгованості за квітень 2023 року, враховуючи, що у наступних місяцях позивачем було спожито та оплачено електроенергію за тими самими двома точками розподілу у значно менших обсягах та сплачено значно меншу вартість за електроенергію.

Більш того, відповідачем не доведено, що розрахунок зроблений за електроенергію спожиту саме за спірним договором, укладеним між сторонами спору 24.03.2023 року.

Вказані обставини спростовують доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі.

Згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України зокрема передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування (ст. 79 ГПК України) необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Законодавством покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено більш вірогідними доказами порушення прав останнього з боку відповідача у межах правововідносин за договором про постачання електроенергії №61-120 від 24.03.2023 року, у зв`язку з чим позовні вимоги обґрунтовано задоволено у спосіб обраний позивачем.

Щодо посилань на лист АТ «Харківобленерго» від 09.10.2024 року №56к-01/04-3605, колегія суддів зазначає, що дійсно такий документ (доказ) було надано 20.11.2024 року та долучено до матеріалів справи. При цьому, відповідний документ є доказом, який було надано до суду з порушенням строків подання доказів. Предметом позовних вимог є визнання дій щодо стягнення заборгованості за поставлену у період з квітня по червень 2023 року електроенергію за договором №61-120 від 24.03.2023 року у загальній сумі 33743,82 грн протиправними, а зі змісту листа вбачається, що провадиться коригування у бік зменшення, що не призводить до відсутності предмету спору.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що апелянтами по даній справі всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження своєї позиції по справі, а доводи вчинені при довільному тлумеченні норм права та наявних між сторонами правовідносин, зокрема в частині неналежного відповідача та порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів звертає увагу, що аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржене рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Хаджинастасиу проти Греції»).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарги в зв`язку з їх юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційних скарг не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційні скарги Акціонерного товариства «Харківобленерго» та Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» не підлягають задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2024 року у справі №922/3961/23 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційних скарг, судові витрати понесені заявниками апеляційних скарг, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 126, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2024 року у справі №922/3961/23 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 04.03.2025 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук