ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Харків Справа № 13/13б/2011(913/566/24)
Провадження №5/913/566/24
про стягнення 952 000 грн 00 коп.
Суддя Вінніков С.В.
Секретар судового засідання Марченко А.Є.
У засіданні брали участь:
від позивача: Дикань О.М. у порядку самопредставництва (у режимі відеоконференції);
від відповідача: представник не прибув.
С У Т Ь С П О Р У:
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024 справа передана на розгляд судді Віннікову С.В.
Ухвалою від 30.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.01.2025.
Ухвалою від 20.01.2025 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 05.02.2025.
Ухвалою від 05.02.2025 закрите підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 28.02.2025.
У судове засідання 28.02.2025 представник відповідача не прибув, причин неявки суду не повідомив.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином шляхом розміщення відповідних повідомлень на сайті судової влади, що підтверджується роздруківками.
Відповідно до ч.2 ст.121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.
Суд бере до уваги, що постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19.09.2024 №3984-IX перейменовано місто Сєвєродонецьк Сєвєродонецького району Луганської області на місто Сіверськодонецьк.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затверджений відповідний Перелік, відповідно до якого територія Сєвєродонецького району Луганської області з 13.05.2022 і по теперішній час належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.
Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.
Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд
Відповідно до ст.238 Господарського кодексу України (далі ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.
Статтею 239 ГК України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов`язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування на умовах та в порядку, визначених законом; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб`єкта господарювання; ліквідація суб`єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.
Під час розгляду справи адміністративною колегією Східного МТВ АМКУ встановлено наступне.
Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», «Офіційний вісник України», друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).
Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.
Отже, строк сплати штрафу, накладеного рішенням від 08.06.2021 №70/45-р/к у справі №4/01-130-20, закінчився 17.08.2021.
Згідно з ч.8 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення відповідно документи, що підтверджують сплату штрафу.
Станом на день розгляду спору штраф у загальному розмірі 476 000 грн 00 коп. відповідачем не сплачений, доказів протилежного суду не надано.
Отже, відповідач всупереч вимогам ч.2 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» ухилився від сплати у встановлений Законом термін накладеного на нього позивачем штрафу.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 476 000 грн 00 коп. та про її задоволення.
Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 18.08.2021 по 27.12.2024 у сумі 476 000 грн 00 коп. суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.
Суд, перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок пені, вважає його обґрунтованим, зробленим у відповідності до приписів ч.5 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та з урахуванням максимально можливого розміру пені, з огляду на що вимога позивача про стягнення з відповідача пені за період з 18.08.2021 по 27.12.2024 у сумі 476 000 грн 00 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Суд наголошує, що відповідач позов не оспорив, доказів сплати штрафу та пені не подав.
Ураховуючи викладене позов підлягає задоволенню повністю.
Розв`язуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
При зверненні з позовом до суду позивачем за заявленими вимогами про стягнення штрафу та пені в загальній сумі 952 000 грн 00 коп. було сплачено судовий збір у сумі 14 280 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 24.10.2023 №356.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Суд зауважує, що в даному випадку позивач звернувся з позовом до суду через систему «Електронний суд», тобто в електронній формі, а тому підлягає застосуванню коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, у даному випадку підлягав сплаті судовий збір у сумі 11 424 грн 00 коп. Переплата складає 2 856 грн 00 коп.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Відтак, з огляду на сплату позивачем судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір у сумі 2 856 грн 00 коп. може бути повернутий платнику за його клопотанням.
Судовий збір у сумі 11 424 грн 00 коп. покладається на відповідача згідно зі ст.129 ГПК України.
Підстав для здійснення судового контролю, передбаченого ч.5 ст.3451 ГПК України, судом не встановлено.
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236 238 ГПК України, господарський суд
4. Учасники справи:
Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 05.03.2025.
Суддя Сергій ВІННІКОВ