ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2025 р. Справа№ 910/10821/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

від позивача: Масловська О.Є.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: Глущенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 (повний текст складено 20.11.2024)

у справі № 910/10821/24 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Югнефтепродукт"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Головне управління Національної поліції у м. Києві

про стягнення 333 869,04 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У вересні 2024 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі -Регіональне відділення, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Югнефтепродукт" (далі - ТОВ "Югнефтепродукт", відповідач) про стягнення 275 441,03 грн заборгованості з орендної плати, 44 859,20 грн пені, 13 568,81 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обгрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди №9153 від 26.10.2022 нерухомого майна, що належить до державної власності, в частині своєчасного внесення орендних платежів, у зв`язку з чим, за твердженням позивача, він має право вимагати як стягнення заборгованості з орендної плати, так і понесених інфляційних втрат та нарахованих штрафних санкцій.

Ухвалою від 17.10.2024 судом першої інстанції залучено до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Головне управління Національної поліції у м.Києві (далі -ГУНП у м. Києві, третя особа).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/10821/24 відмовлено повністю в задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Югнефтепродукт" про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 275 441,03 грн, пені в розмірі 44 859,20 грн, інфляційних втрат в сумі 13 568,81 грн.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про дострокове припинення з 17.05.2023 (дати направлення позивачем відповідачу повідомлення №30-06/3164 від 12.05.2023) Договору №9153 від 26.10.2022, а отже і відсутності підстав для стягнення орендних платежів після вказаної дати, тому відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з орендної плати.

Позовні вимоги про стягнення пені та інфляційних втрат залишені судом першої інстанції без задоволення як похідні вимоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Регіональне відділення 10.12.2024 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/10821/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене судом першої інстанції з порушенням вимог статті 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Так, зокрема, скаржник наголошує, що суд першої інстанції не врахував, що факт не отримання відповідачем листа-повідомлення Регіонального відділення №30-06/3164 від 12.05.2023, який повернуто останньому у зв`язку із закінченням строку зберігання у поштовому відділенні, свідчить про суб`єктивну поведінку відповідача щодо вибіркового отримання поштової кореспонденції за своїм місцезнаходженням.

За твердженням скаржника, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, що оскільки лист-повідомлення про відмову від Договору не був отриманий відповідачем, Договір оренди №9153 від 26.10.2022 не можна вважати розірваним у розумінні статті 782 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Зазначені факти в подальшому не позбавляли сторін права достроково припинити цей Договір за взаємною згодою шляхом укладення Договору №9153/01 від 21.05.2024, що спростовує висновок суду першої інстанції про наявність ознак суперечливої поведінки позивача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2024 справу № 910/10821/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Хрипун О.О., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10821/24; відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Регіонального відділення на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/10821/24 до надходження до суду матеріалів справи.

09.01.2025 матеріали справи № 910/10821/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/10821/24, розгляд справи призначено на 13.02.2025 о 13 год 40 хв, запропоновано учасникам справи вчинити процесуальні дії в установлені судом апеляційної інстанції строки.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з участю у нараді судді Хрипуна О.О. 13.02.2025.

Згідно з Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2025 справу № 910/10821/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Скрипки І.М. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 вказаною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Регіонального відділення на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/10821/24, зазначено, що розгляд справи відбудеться у призначені дату та час - 13.02.2024 о 13 год 40 хв.

Позиція інших учасників справи.

03.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу позивача відхилити, рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 13 500,00 грн.

Заперечуючи проти апеляційної скарги позивача, відповідач вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, а доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, такими, що не спростовують підставних та мотивованих висновків суду першої інстанції.

Узагальнені заперечення відповідача зводяться до такого:

-посилання представника позивача у клопотанні про перенесення слухання справи на наявність судового засідання в тому ж самому суді в інший час та в іншій залі не є поважною причиною для неявки у призначене судове засідання у даній справі або ж для перенесення слухання цієї справи;

-лист-повідомлення позивача про односторонню відмову від Договору оренди №9153 було отримано відповідачем засобами електронного зв`язку, тому вся подальша поведінка відповідача вибудовувалася на впевненості щодо припинення спірного Договору (передання ключів, невикористання об`єкту оренди у своїй господарській діяльності, визнання та сплата орендної плати по дату припинення Договору (травень 2023 року));

-саме поведінка позивача у даному випадку містить ознаки суперечливості, оскільки останнім спочатку було заявлено про дострокове припинення Договору, а через рік висунуто вимоги за Договором як чинним.

Явка представників сторін.

У судове засідання 13.02.2025 з`явилися представники позивача та третьої особи.

Відповідач не забезпечив участь у судовому засіданні свого повноважного представника, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, із заявами до суду про відкладення розгляду справи з зазначенням будь-яких поважних причин неможливості явки представника у судове засідання не звертався.

Враховуючи наведене, висновки Європейського суду з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представника відповідача.

Присутній у судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник третьої особи просить апеляційну скаргу Регіонального відділення задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, 26.10.2022 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Югнефтепродукт" (орендар) та Головним управлінням національної поліції у м. Києві (балансоутримувач) було укладено Договір оренди № 9153 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір), за умовами пункту 1.1 розділу ІІ ("Незмінювані умови договору") якого орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов.

Згідно з пунктом 4 Умов (розділу І Договору "Змінювані умови договору") об`єктом оренди за цим Договором є державне нерухоме майно - нежитлові будівлі загальною площею 126, 0 кв. м (будівля площею 113,6 кв. м (інв. № 101310024) та будівля площею 12,4 кв. м (інв. №101310022)) за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська,15.

Вартість майна відповідно до пункту 6 Умов (розділу І Договору "Змінювані умови Договору") визначена на підставі фінансової звітності балансоутримувача станом на 31.08.2022 і становить 102 800,00грн (без ПДВ).

Відповідно до пункту 1.2 розділу ІІ Договору майно передається в оренду для використання згідно з пунктом 7 Умов, за якими зазначене майно може бути використане орендарем за будь-яким цільовим призначенням.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується між орендарем і балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору. Акт приймання-передачі майна в оренду та акт повернення майна з оренди складаються за формою, що розробляється Фондом державного майна і оприлюднюється на його офіційному веб-сайті.

За умовами пункту 3.1 розділу ІІ Договору орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору.

Відповідно до пункту 9.1 Умов (розділу І Договору "Змінювані умови договору") місячна орендна плата, визначена за результатами аукціону, становить 35001 грн (без ПДВ).

У пункті 3.2 розділу ІІ Договору встановлено, якщо орендна плата визначена за результатами аукціону, орендна плата за січень - грудень року оренди, що настає за роком, на який припадає перший місяць оренди, визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць оренди на річний індекс інфляції року, на який припадає перший місяць оренди. Орендна плата за січень - грудень третього року оренди і кожного наступного календарного року оренди визначається шляхом коригування місячної орендної плати, що сплачувалась у попередньому році, на річний індекс інфляції такого року.

Пунктом 3.3 розділу ІІ Договору сторонами узгоджено, що орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 16 Умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця - до 15 числа поточного місяця оренди - для орендарів, які отримали майно в оренду за результатами аукціону.

У пункті 16 Умов (розділу І Договору "Змінювані умови договору") визначено співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладання Договору: балансоутримувачу 50% суми орендної плати та державному бюджету 50% суми орендної плати.

Згідно з пунктом 3.4 розділу ІІ Договору орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків балансоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок балансоутримувача, і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Податок на додану вартість нараховується. на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати. Балансоутримувач надсилає орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди балансоутримувач передає орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації орендаря платником податку на додану вартість.

За приписами пункту 3.7 розділу ІІ Договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується орендодавцем (в частині, належній державному бюджету) та/або балансоутримувачем (в частині, належній балансоутримувачу). Орендодавець і балансоутримувач можуть за домовленістю звернутися із позовом про стягнення орендної плати та інших платежів за цим договором, за якими у орендаря є заборгованість, в інтересах відповідної сторони цього договору. Сторона, в інтересах якої подається позов, може компенсувати іншій стороні судові і інші витрати, пов`язані з поданням позову.

Згідно з пунктом 3.8 розділу ІІ Договору сторони погодили, що на суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

За умовами пункту 4.1 розділу ІІ Договору встановлено, що у разі припинення договору орендар зобов`язаний:

звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно від належних орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна в тому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт, - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом;

сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті повернення майна з оренди, пеню (за наявності), оплатити балансоутримувачу платежі за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, нараховану до дати, що передує даті повернення майна з оренди;

відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погірення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря(і в межах сум, що перевищують суму страхового відшкодування, якщо воно поширюється на випадки погіршення стану або втрати орендованого майна), або в разі демонтажу чи іншого вилучення невід`ємних поліпшень/капітального ремонту.

Відповідно до пункту 4.2 розділу ІІ Договору протягом трьох робочих днів з моменту припинення цього договору балансоутримувач зобов`язаний оглянути майно і зафіксувати його поточний стан, а також стан розрахунків за цим договором і за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю в акті повернення з оренди орендованого майна. Балансоутримувач складає акт повернення з оренди орендованого майна у трьох оригінальних примірниках і надає підписані балансоутримувачем примірники орендарю. Орендар зобов`язаний: підписати три примірники акта повернення з оренди орендованого майна не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з моменту їх отримання від балансоутримувача і одночасно повернути балансоутримувачу два примірники підписаних орендарем актів разом із ключами від об`єкта оренди (у разі, коли доступ до об`єкта оренди забезпечується ключами); звільнити майно одночасно із поверненням підписаних орендарем актів. Не пізніше ніж на четвертий робочий день після припинення договору балансоутримувач зобов`язаний надати орендодавцю примірник підписаного акта повернення з оренди орендованого майна або письмово повідомити орендодавцю про відмову орендаря від підписання акта та/або створення перешкод орендарем у доступі до орендованого майна з метою його огляду, та/або про неповернення підписаних орендарем примірників акта.

У пункті 4.3 розділу ІІ Договору встановлено, що майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання балансоутримувачем та орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.

За умовами пункту 4.4 розділу ІІ Договору, якщо орендар не повертає майно після отримання від балансоутримувача примірників акта повернення з оренди орендованого майна, орендар сплачує до державного бюджету неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном після дати припинення цього договору.

Пунктом 12.1 розділу ІІ Договору передбачено, що цей договір укладено на строк, визначений у пункті 12 Умов. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами. Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору.

Згідно з пунктом 12 Умов (частини 1 Договору "Змінювати умови договору") строк дії договору визначено на період дії воєнного стану та 12 місяців після припинення чи скасування воєнного стану з дати набрання чинності цим договором.

Відповідно до умов пункту 12.7 розділу ІІ Договору цей договір може бути достроково припинений на вимогу орендодавця, якщо орендар:

12.7.1. допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці;

12.7.2. використовує майно не за цільовим призначенням, визначеним у пункті 7.1 Умов;

12.7.3. передає майно, його частину у користування іншій особі;

12.7.4. перешкоджає співробітникам орендодавця та/або балансоутримувача здійснювати контроль за використанням майна, виконанням умов цього договору.

В силу пункту 12.8 розділу ІІ Договору сторони погодили, що про наявність однієї з підстав для дострокового припинення договору з ініціативи орендодавця, передбачених пунктом 12.7 цього договору, орендодавець повідомляє орендареві та іншій стороні договору листом. У листі повинен міститись опис порушення і вимогу про його усунення в строк не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати реєстрації листа (у строк п`яти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні орендодавцем або балансоутримувачем контролю за використанням майна). Лист пересилається на адресу електронної пошти орендаря і поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладання за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна.

Якщо протягом встановленого у приписі часу орендар не усунув порушення, орендодавець надсилає орендарю лист, у якому повідомляє орендареві про дострокове припинення договору на вимогу орендодавця. У листі зазначається підстава припинення припинення договору, посилання на вимогу про усунення порушення, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення.

Договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після надіслання орендодавцем орендарю листа про дострокове припинення цього договору. Орендодавець надсилає орендарю лист про дострокове припинення цього договору електронною поштою, а також поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна. Дата дострокового припинення цього договору на вимогу орендодавця встановлюється на підставі штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні орендодавця.

У пункті 3.2 Умов (розділу І Договору "Змінювані умови договору") визначено адресу місцезнаходження орендаря: вул. Космонавтів, 126/1, кв.26, м.Миколаїв, 54055, та адресу електронної пошти, на яку надсилаються офіційні повідомлення за цим договором: ; .

Як свідчать матеріали справи, 26.10.2022 Регіональним відділенням, ТОВ "Югнефтепродукт" та ГУНП у м. Києві було складено та підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності.

Орендодавцем на адресу орендаря та балансоутримувача було направлено лист №30-06/1081 від 13.02.2023 про порядок нарахування орендної плати, в якому вказано про наявність у орендаря заборгованості станом на 08.02.2023 в розмірі 20887,70 грн.

Як вказує позивач в позовній заяві, ним 17.05.2023 було направлено на електронні та поштові адреси ТОВ "Югнефтепродукт" та ГУНП у м. Києві повідомлення №30-06/3164 від 12.05.2023 про відмову від Договору оренди нерухомого майна №9153 від 26.10.2022. У вказаному повідомленні вказано, що станом на 03.05.2023 у орендаря існує заборгованість в сумі 87 354,62 грн, а отже, орендодавець керуючись пунктом 12.7.1 Договору повідомляє про одностороннє його припинення. Направлення вказаного повідомлення на адресу орендаря підтверджується поштовим повідомленням №772. При цьому, як вказує позивач, повідомлення направлене засобами поштового зв`язку повернулось відправнику.

21.05.2024 між Регіональним відділенням (орендодавець), ТОВ "Югнефтепродукт" (орендар) та ГУНП у м. Києві (балансоутримувач) було підписано Договір №9153/01 про припинення договору №9153 від 26.10.2022 (далі - Договір про припинення), згідно з пунктом 1 якого чинність Договору оренди № 9153 нерухомого майна, що належить до державної власності, яке розташоване за адресою: вул. Голосїївська, 15, м. Київ, загальною площею 126,0 кв. м, що перебуває на балансі ГУНП у м. Києві, достроково припинено за взаємною згодою сторін.

Договір оренди вважається припиненим з моменту підписання акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (пункт 2 Договору про припинення).

21.05.2024 між балансоутримувачем та орендарем складено та підписано Акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, за Договором оренди №9153 від 26.10.2022 (Акт повернення).

Згідно з пунктом 1 зазначено Акта повернення передбачено, що за цим Актом орендар передає, а балансоутримувач приймає із строкового платного користування нерухоме майно, що належить до державної власності, а саме:

місцезнаходження - м. Київ, вул. Голосіївська,15;

назва - нежитлові будівлі загальною пложею 126, 0 кв. м (будівля площею 113,6 кв. м (інв. № 101310024) та будівля площею 12,4 кв. м (інв. №101310022));

загальна площа (кв.м) - 126,0;

корисна площа (кв. м) - 126,0;

ключ об`єкта, під яким об`єкт включено до Переліку відповідного типу - ключ 50327.

Відповідно до пункту 2 Акта повернення визначено, що цим Актом балансоутримувач засвідчує, що отримав від орендаря комплект ключів від майна у кількості 1 штук.

Інформація про стан майна, розрахунків за Договором оренди і за договором про відшкодування витрат додаються (пункт 3 Акта повернення).

Зазначений Акт підписано представниками орендаря і балансоутримувача, підписи яких скріплені печатками. При цьому з боку орендаря Акт підписано із застереженням такого змісту: "З датою повернення та датою припинення Договору оренди не згоден. Майно та ключі від нього повернуті 10.05.2023 балансоутримувачу".

В Інформації про стан майна, розрахунків за Договором оренди і за договором про відшкодування, яка є додатком да Акта повернення, зазначена сума заборгованості орендаря з орендної плати в частині, яка підлягає сплаті балансоутримувачу і становить 553 940,52 грн (з ПДВ). Як убачається зі змісту вказаної Інформації представник орендаря при її підписанні визнав заборгованість за договором станом на 15.05.2023 в сумі 168 323,03 грн (з ПДВ).

Регіональне відділення звернулось до відповідача з претензією за №30-13/2848 від 22.05.2024, в якій викладено вимогу про сплату заборгованості до державного бюджету з орендної плати за Договором, яка станом на 23.05.2024 складає 275 441,03 грн, а також пені у розмірі 39 457, 68грн та штрафних санкцій у розмірі 2 212,53 грн.

У відповідь на претензію листом №28-06-1 від 28.06.2024 ТОВ "Югнефтепродукт" повідомило позивача про відсутність підстав для її задоволення. Мотивуючи свою позицію, відповідач послався на те, що листом №30-06/3164 від 12.05.2023 орендодавець скористався правом на дострокове припинення договору оренди на підставі статті 782 ЦК України. Також у листі відповідачем вказано, що додаткова угода про припинення, а також акт повернення містять помилку, а саме неправильно визначений рік їх підписання, з урахуванням того, що Договір та користування об`єктом оренди припинились ще у 2023 році.

Вважаючи, що відповідачем не здійснено погашення заборгованості за Договором в частині внесення орендної плати до державного бюджету за період з травня (частина суми) 2023 року по 21.05.2024, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Заперечуючи заявлені позовні вимоги, відповідач наголосив на таких доводах:

-позивач реалізував своє право на дострокове розірвання Договору шляхом направлення відповідачу повідомлення від 12.05.2023, яке отримане відповідачем електронною поштою, що є підставою вважати цей Договір таким, що припинив свою дію;

- у зв`язку з відмовою позивача (орендодавця) від Договору, балансоутримувач (якому також направлявся лист -повідомлення від 12.05.2023 про відмову від Договору) 10.05.2023 прийняв від представника відповідача (орендаря) ключі від орендованих приміщень, що підтверджується листом ГУНП у м. Києві (третя особа);

-після отримання від позивача повідомлення від 12.05.2023 відповідач не використовував нерухоме майно, яке було об`єктом оренди за спірним Договором, у своїй господарській діяльності, що підтверджується звітом про періодичний комплексний огляд об`єкта оренди, складеним 19.07.2023 працівниками позивача;

-твердження позивача про те, що відповідач не отримав повідомлення від 12.05.2023, оскільки рекомендований лист повернувся на адресу відправника у зв`язку із закінченням строку зберігання, спростовується такими фактами: 1) відповідач отримав зазначений лист на свою електронну адресу; 2) посилання на цей лист міститься у відповіді на претензію позивача, що свідчить про обізнаність відповідача та визнання ним листа як такого, який має юридичну силу та на підставі якого була здіснена передача ключів балансоутримувачу; 3) у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2016 у справі № 800/547/17 зазначено, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним;

-подані позивачем до позовної заяви документи свідчать, що представник відповідача власноручно вніс запис, яким підтверджується його незгода із датою повернення майна та визнання суми заборгованості за період фактичного користування орендованим майном до травня 2023 року, яку було повністю погашено (платіжні інструкції №602 та №603);

-у відповіді на претензію відповідач звертав увагу на допущену технічну помилку у підписаних документах (додатковій угоді про принення Договору та акті повернення майна), замість "2024" має бути вказано "2023", оскільки Договір припинив свою дію з моменту подання повідомлення про відмову від Договору та фактичного припинення користування об`єктом оренди.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Укладений між сторонами у справі договір є договором оренди державного майна, а тому підпадає під правове регулювання глави 58 ЦК України та параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з частинами 1, 2 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

За приписами частини 3 статті 283 ГК України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди формується на підставі примірного договору оренди, що затверджується: Кабінетом Міністрів України - щодо майна державної власності; представницькими органами місцевого самоврядування - щодо майна комунальної власності. Якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив примірний договір оренди комунального майна, застосовується примірний договір оренди державного майна. Договір оренди може відрізнятися від примірного договору оренди, якщо об`єкт оренди передається в оренду з додатковими умовами. Рішенням Кабінету Міністрів України (представницького органу місцевого самоврядування - для комунального майна) можуть бути передбачені особливості договору оренди майна, що передається в оренду з додатковими умовами.

Спірними питаннями у вирішенні даного спору є дата та підстави припинення Договору оренди нерухомого майна державної власності, укладеного сторонами за результатами аукціону.

Перевіряючи та надаючи оцінку доводам скаржника та запереченням відповідача щодо вказаних вище підстав апеляційного оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з такого.

Відповідно до положень статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частина 1 статті 615 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (частина 1 стаття 188 ГК України).

Відповідно до частин 2-4 статті 214 ЦК України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін.

Частина 3 статті 651 ЦК України визначає, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; укладення з орендарем договору концесії такого майна; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); припинення юридичної особи - орендаря або юридичної особи - орендодавця (за відсутності правонаступника); смерті фізичної особи - орендаря; визнання орендаря банкрутом; знищення об`єкта оренди або значне пошкодження об`єкта оренди.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Статтею 782 Цивільного кодексу України унормовано, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

У справі, що розглядається, умовами пункту 12.6 розділу ІІ Договору сторонами погоджено підстави з яких припиняється цей Договір. Серед них, зокрема, передбачено, що Договір припиняється:

на вимогу орендодавця з підстав, передбачених пунктом 12.7 цього Договору, і при цьому Договір вважається припиненим в день, визначений відповідно до абзацу третього пункту 12.8 цього Договору (підпункт 12.6.4);

за згодою сторін на підставі договору про припинення з дати підписання акта про повернення майна з оренди (підпункт 12.6.6).

За приписами пункту 12.7 розділу ІІ Договору встановлено, що Договір може бути достроково припинений на вимогу орендодавця, якщо орендар:

допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці (підпункт 12.7.1);

використовує Майно не за цільовим призначенням, визначеним у пункті 7.1 Умов (підпункт 12.7.2);

передає майно, його частину у користування іншій особі (підпункт 12.7.3);

перешкоджає співробітникам орендодавця та/або балансоутримувача здійснювати контроль за використанням майна, виконанням умов цього договору (підпункт 12.7.4).

При цьому умовами Договору, зокрема пунктом 12.8 розділу ІІ, передбачено порядок припинення Договору з ініціативи орендодавця за наявності хоча б однієї із підстав, встановлених у пункті 12.7 розділу ІІ цього Договору.

Так, згідно з умовами пункту 12.8 частини ІІ Договору орендодавець має дотриматись відповідного порядку та послідовно вчинити такі дії:

- про наявність однієї з підстав для дострокового припинення Договору з ініціативи орендодавця, передбачених пунктом 12.7 цього Договору, повідомити орендаря та іншу сторону Договору листом;

- у листі повинен зазначити опис порушення і вимогу про його усунення в строк не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати реєстрації листа (у строк п`яти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні орендодавцем або балансоутримувачем контролю за використанням майна);

- надіслати (переслати) лист на адресу електронної пошти орендаря і поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладання за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна;

- якщо протягом встановленого у приписі часу орендар не усунув порушення, надсилає орендарю лист, у якому повідомляє орендареві про дострокове припинення договору на вимогу орендодавця;

- у листі зазначає підставу припинення, посилання на вимогу про усунення порушення, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення;

- лист про дострокове припинення цього Договору надсилається електронною поштою, а також поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна.

За змістом абзацу 3 пункту 12.8 розділу ІІ Договору сторони узгодили, що за вказаних підстав та при дотриманні орендодавцем встановленого в ньому порядку, Договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після надіслання орендодавцем орендарю листа про дострокове припинення цього Договору. Дата дострокового припинення цього Договору на вимогу орендодавця встановлюється на підставі штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні орендодавця. Тобто, день дострокового припинення Договору за ініціативою орендодавця з підстав, передбачених пунктом 12.7 розділу ІІ цього Договору, визначається на п`ятий робочий день з дати проставлення штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні орендодавця з листом про дострокове припинення цього Договору.

З наведеного убачається, що умовами спірного Договору передбачена можливість дострокового його припинення на вимогу орендодавця за наявності конкретно визначених підстав, що є тотожним односторонній відмові від договору та відповідає приписам частини 3 статті 651, статті 782 ЦК України.

При цьому для реалізації такого права орендодавцю не потрібно звертатися до суду, а достатньо дотриматися порядку, погодженого сторонами в Договорі, щодо його дострокового припинення з ініціативи орендодавця.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами Договору не заперечується, що зміст повідомлення Регіонального відділення про відмову від договору оренди нерухомого №9153, що належить до державної власності від 26.10.2022, за реєстраційним № 30-06/3164 від 12.05.2023 не містить посилання на вимогу про усунення допущеного орендарем порушення щодо сплати орендних платежів, яка направлялась орендарю попередньо, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення.

Сторонами не надано до матеріалів справи листа орендодавця, який мав передувати вищезазначеному повідомленню про відмову від Договору, про наявність однієї із підстав, передбачених пунктом 12.7 розділу ІІ Договору, про дострокове припинення Договору з описом цього порушення та вимогою його усунення із зазначенням строку для такого усунення.

Також наявні у справі докази свідчать, що орендодавцем не дотримано вимог, встановлених умовами пункту 12.8 розділу ІІ Договору, і в частині порядку надіслання листа - повідомлення про відмову від Договору № 30-06/3164 від 12.05.2023 орендарю.

Так, за умовами вказаного пункту Договору такий лист мав направлятися електронною поштою, а також поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за двома адресами: місцезнаходження орендаря та орендованого майна.

Позивачем до позовної заяви на підтвердження обставин щодо направлення відповідачу повідомлення про відмову від Договору №30-06/3164 від 12.05.2023, яке ним не отримано, додано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з штриховим кодовим ідентифікатором 8772, копію титульної (лицьової) сторони поштового конверта з позначенням аналогічного трек-номера та копію довідки про повернення/досилання (Ф.20). Проте, серед цих документів відсутній опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення.

Відомості, що внесені до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з штриховим кодовим ідентифікатором 8772, свідчать, що за видом та категорією зазнечене поштове відправлення є листом рекомендованим.

Згідно з положеннями пунктів 11 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів Укрїни від 05.03.2009 №270 (далі - Правила), поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

За приписами пункту 19 Правил для пересилання з описом вкладення можуть прийматися лише внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю.

У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися (пункт 61 Правил).

Відповідно до визначення, наведеного у пункті 2 Правил, під терміном "рекомендоване поштове відправлення" розуміється реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції констатує, що рекомендований лист з штриховим кодовим ідентифікатором 8772, яким позивач доводить факт надсилання на адресу відповідача повідомлення про відмову від Договору №30-06/3164 від 12.05.2023 та повернення його на адресу відправника без вручення адресату, не є належним доказом підтвердження обставин виконання ним умов пункту 12.8 розділу ІІ Договору в частині повідомлення відповідача про дострокове припинення спірного Договору.

Відсутність опису вкладення до поштового відправлення свідчить не лише про недотримання позивачем порядку надіслання відповідачу листа про дострокове припинення Договору, а й унеможливлює доведення позивачем того факту, що в даному поштовому відправленні пересилався саме лист-повідомлення за №30-06/3164 від 12.05.2023. Так, відповідно до приписів пункту 61 Правил відомості, які ідентифікують перелік документів, вкладених до цінного поштового відправлення, містяться тільки в описі, відповідність яких опису перевіряється працівником поштового зв`язку, посвідчується його підписом та відбитком календарного штемпеля, а також на примірнику опису, що видається відправникові, працівником поштового зв`язку зазначається номер поштового відправлення.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що відсутність доказу надіслання позивачем на адресу відповідача листа про дострокове припинення Договору поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення, на якому проставляється відбиток календарного штемпеля, позбавляє можливості визначити день дострокового припинення спірного Договору у відповідності до умов абзацу 3 пункту 12.8 розділу ІІ цього Договору.

Як вже зазначалося судом апеляційної інстанції, день дострокового припинення Договору за ініціативою орендодавця з підстав, передбачених пунктом 12.7 розділу ІІ цього Договору, визначається на п`ятий робочий день з дати проставлення штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні орендодавця з листом про дострокове припинення цього Договору. Отже, визначальною обставиною на підставі якої обліковується та встановлюється день припинення спірного Договору на вимогу орендодавця, є штемпель поштового відділення, відбиток якого міститься, зокрема, і на описі вкладення до цінного поштового відправлення, який у матеріалах справи відсутній.

Крім того, позивачем також не надано доказів надіслання відповідачу листа - повідомлення про відмову від Договору №30-06/3164 від 12.05.2023 поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендованого майна, як того вимагають умови абзацу 3 пункту 12.8 розділу ІІ Договору.

За таких обставин, оскільки позивачем не здійснено попереднього повідомлення відповідача про наявність однієї із підстав для дострокового припинення Договору за ініціативою орендодавця з вимогою про її усунення, не доведено належними доказами надіслання листа-повідомлення №30-06/3164 від 12.05.2023 поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за двома адресами, як за місцезнаходженням відповідача, так і за місцезнаходженням орендованого майна, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про фактичне здійснення позивачем волевиявлення про дострокове припинення Договору та дострокове припинення з 17.05.2023 (дата направлення повідомлення №30-06/3164 від 12.05.2023) спірного Договору.

Надіслання позивачем листа - повідомлення про відмову від Договору №30-06/3164 від 12.05.2023 на електронну пошту відповідача, який підтверджує його отримання 15.05.2023, не може слугувати достатньою підставою вважати, що позивачем дотримано порядку, встановленого пунктом 12.8 розділу ІІ Договору, щодо дострокового припинення Договору на його вимогу навіть при наявності заборгованості відповідача зі сплати орендних платежів станом на травень 2023 року, яка не заперечувалась сторонами.

При цьому суд апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до абзацу 3 пункту 12.8 розділу ІІ Договору сторони погодили умови, за яких Договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після надіслання орендодавцем орендарю листа про дострокове припинення цього Договору, який надсилається одночасно електронною поштою, поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря та за адресою орендованого майна. Доказів чого сторонами до матеріалів справи не надано.

Крім того, за датою надіслання листа - повідомлення про відмову від Договору №30-06/3164 від 12.05.2023 на електронну пошту відповідача не можливо встановити дату дострокового припинення Договору, визначення якої пов`язується саме з штемпелем поштового відділення на поштовому відправленні орендодавця.

Посилання відповідача на те, що ним 10.05.2023 повернуто ключі від орендованого приміщення балансоутримувачу, із зазначеного моменту нерухоме майно не використовується у його господарській діяльності, що підтверджується складеним робочою групою Регіонального відділення Звітом про періодичний комплексний огляд об`єкта оренди від 19.07.2023 та змістом листа балансоутримувача № 200776/ВУМ-2024 від 09.10.2024, не спростовує встановлених судом апеляційної інстанції обставин щодо відсутності в матеріалах справи доказів дострокового припинення за ініціативою позивача спірного Договору оренди з 17.05.2023.

Передача відповідачем ключів від орендованих приміщень (будівель) балансоутримувачу не є доказом дострокового припинення Договору, оскільки не входить в перелік підстав, передбачених пунктом 12.6 розділу ІІ Договору, до того ж за вимогою орендодавця.

Крім того, дата передачі ключів, як стверджує сам відповідач, здійснена ним 10.05.2023, тобто до дати виготовлення і реєстрації позивачем листа - повідомлення про відмову від Договору (12.05.2023) та дати отримання відповідачем цього листа електронною поштою (15.05.2023), що не може свідчити про те, що зазначені дії вчинені відповідачем на підставі листа -повідомлення від 12.05.2023.

При цьому передача ключів від орендованих будівель балансоутримувачу відповідно до змісту пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Договору не є тотожною поверненню майна з оренди, яке вважається повернутим з моменту підписання між балансоутримувачем та орендарем відповідного акта, що відповідач, який є стороною укладеного Договору, мав усвідомлювати та розуміти наслідки, які наступають для нього у разі не підписання такого акта.

Як убачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, 21.05.2024 між Регіональним відділенням (орендодавець), ТОВ "Югнефтепродукт" (орендар) та ГУНП у м. Києві (балансоутримувач) підписано Договір про припинення, за змістом якого чинність спірного Договору достроково припинено за взаємною згодою сторін.

Відповідно до пункту 2 Договору припинення Договір оренди вважається припиненим з моменту підписання акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Зазначений Договір про припинення підписаний сторонами без зауважень та застережень.

У цей же день, 21.05.2024, між балансоутримувачем та орендарем складено та підписано Акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, за Договором оренди №9153 від 26.10.2022, за яким орендар передав, а балансоутримувач прийняв із строкового платного користування нерухоме майно, що належить до державної власності нежитлові будівлі загальною пложею 126, 0 кв. м (будівля площею 113,6 кв. м (інв. № 101310024) та будівля площею 12,4 кв. м (інв. №101310022)), розташовані за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська,15. Одночасно цим Актом балансоутримувач засвідчив, що отримав від орендаря комплект ключів від майна у кількості 1 штук.

Зазначений Акт та Інформації про стан майна, розрахунків за Договором оренди і за договором про відшкодування, яка є додатком да Акта повернення, з боку орендаря підписано із застереженням щодо незгоди з датою повернення та датою припинення Договору, оскільки майно та ключі від нього повернуті балансоутримувачу 10.05.2023, а також з визнанням заборгованості за Договором станом на 15.05.2023 в сумі 168 323,03 грн (з ПДВ).

Зважаючи на дослідженні та встановлені обставини щодо відсутності належних та допустимих доказів про дострокове припинення спірного Договору за вимогою орендодавця на підставі листа - повідомлення №30-06/3164 від 12.05.2023, суд апеляційної інстанції відхиляє зазначені відповідачем в Акті повернення та додатку до нього застереження як необгрунтовані та безпідставні.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеними позивачем обставини стосовно того, що спірний Договір припинив свою дію за згодою сторін на підставі укладеного Договору про припинення з дати підписання Акта повернення з оренди майна, 21.05.2024.

Укладення зазначеного Договору про припинення відповідає вимогам чинного законодавства (частина 1 статі 651 ЦК України, частина 3 статті 291 ГК України, частина 2 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна") та умовам Договору (підпункт 12.6.6. пункту 12.6 розділу ІІ)

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що спірний Договір був чинним з моменту підписання сторонами цього Договору та акта приймання - передачі орендованого майна, 26.10.2022, до моменту припинення за згодою сторін і підписання акта про повернення майна з оренди, 21.05.2024.

У зв`язку з викладеним, у відповідача було наявним зобов`язання зі сплати орендної плати за Договором за весь час користування об`єктом оренди.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондуються положення частини 1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За приписами частини 4 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до пункту 9.1 розділу 1 Договору місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціну, становить 35 001,00 грн (без ПДВ).

Відповідно до пункту 3.3 розділу ІІ Договору орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному пунктом 16 розділу І цього Договору (балансоутримувачу - 50%, державному бюджету - 10%), щомісяця - до 15 числа поточного місяця оренди - для орендарів, які отримали майно в оренду за рузультатами аукціону.

Отже, зважаючи на положення статті 530 Цивільного кодексу України, враховуючи умови Договору, строк виконання грошового зобов`язання відповідача по сплаті орендних платежів за Договором на момент розгляду справи настав.

Заперечення відповідача щодо невиставлення балансоутримувачем рахунків на підставі, яких він мав сплачувати орендну плату, колегією суддів відхиляється, оскільки строк виконання орендарем зобов`язання зі сплати орендної плати конкретно встановлений у пункті 3.3 розділу ІІ Договору - до 15 числа поточного місяця оренди, його настання не пов`язується із виставленням чи не виставленням відповідних рахунків балансоутривачем. Банківські реквізити для сплати орендної плати передбачені у пункті 15 розділу І Договору, розмір та співвідношення розподілу орендної плати також визначені умовами Договору.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача з орендної плати до державного бюджету за період з 26.10.2022 по 21.05.2024 станом на 01.08.2024 становить 275 441,03 грн (413 172,26 грн - 17 500,50грн - 120 230,73 грн).

Відповідачем вказаного розрахунку та обставин, передбаченим законодавством способом не спростовано.

Пунктом 3.7 розділу ІІ Договору встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується орендодавцем (в частині, належній державному бюджету) та / або балансоутримувачем (в частині, належній балансоутримувачу).

Отже, колегія суддів вважає, що вимога позивача про стягнення орендної плати в розмірі 275 441,03 грн є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами пункту 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

З огляду на прострочення відповідачем строку оплати, позивачем, крім основної суми боргу, заявлено також позовні вимоги про стягнення 44 859,20 грн пені та 13 568,81 грн інфляційних втрат.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу положень статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (частина 2 статті 343 ГК України).

У пункті 3.8 розділу ІІ Договору сторони погодили, що на суму заборгованості орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо сплати орендної плати за Договором, позивач відповідно до умов Договору і положень чинного законодавства мав право нарахувати на прострочену суму грошових зобов`язань пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день просточення перерахування орендної плати та звернутися за її стягненням до господарського суду.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому умова Договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим Договором іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Перевіривши розрахунок пені, нарахованої на суму боргу зі сплати орендної плати за період з 02.02.2024 по 01.08.2024, колегія суддів вважає його арифметично правильним та обгрунтованим, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 44 859.20 грн є підставними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Стягнення інфляційних нарахувань здійснюється в силу норм законодавства незалежно від того чи передбачено вказані умови договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, зважаючи на вищезазначені вимоги щодо нарахування інфляційних втрат, колегія суддів встановила, що обгрунтованим розміром інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача, є заявлена позивачем сума - 13 568,81 грн.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Зважаючи на досліджені та встановлені у даній справі обставини, здійснивши їх оцінку у відповідності до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а тому наявні підстави для її задоволення, скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі з ухваленням нового про задоволення позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлені та досліджені у даній справі обставини в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача на рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає задоволенню. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/10821/24 слід скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з відповідним розподілом судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/10821/24 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/10821/24 скасувати.

3. Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву задовольнити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Югнефтепродукт" (57134, Миколаївська область, Миколаївський район, селище Весняне, вул. Молодіжне, 6, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 50-Г, ) заборгованість по орендній платі 275 441,03 грн (двісті сімдесят п`ять тисяч чотириста сорок одна гривня 03 копійки), пеню в розмірі 44 859,20 грн (сорок чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 20 копійок), інфляційні втрати в розмірі 13 568,81 грн (тринадцять тисяч п`ятсот шістдесят вісім гривень 81 копійка).

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Матеріали справи №910/10821/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

У зв`язку з відпусткою судді Скрипки І.М. з 24.02.2025 по 09.03.2025 повний текст постанови складено 10.03.2025.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

І.М. Скрипка