номер провадження справи 27/259/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 Справа № 908/3365/24

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Вуглепромтранс (вул. Соборна, 51, м. Мирноград, Донецька область, 85326, ідентифікаційний код юридичної особи 00179192)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будновація (вул. Глісерна, 21, офіс 11, м. Запоріжжя, 69002, ідентифікаційний код юридичної особи 41312919)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 159 390 грн 50 коп.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Вуглепромтранс звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Будновація про стягнення 113 282 грн 78 коп. інфляційних втрат, 46 107 грн 72 коп. 3 % річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2024 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3365/24 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

26.12.2024 позивач сформував в системі Електронний суд клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

Згідно із приписами ч. 1, 2 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до ст. 50 ГПК України, суд залучив до участі у справі ОСОБА_1 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3365/24, присвоєно справі номер провадження 27/259/24. Визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 250 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами загального або спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторонами заявлено не було.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.12.2024 відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 23.01.2025., третій особі, відповідно до ст. 179 ГПК України, у строк до 23.01.2025 запропоновано подати до суду письмові пояснення щодо позову.

Відзив та письмові пояснення третьої особи на адресу суду від відповідача та третьої особи у встановлений процесуальний строк для подачі відзиву та письмових почснень не надійшли, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача та третьої особи не надходило.

Ухвалу суду від 30.12.2024 було надіслані до електронних кабінетів відповідача та третьої особи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 30.12.2024о 16:33 год.

Також враховано, що про хід розгляду справи, дату, час і місце проведення судового засідання у даній справі сторони могли дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України Єдиний державний реєстр судових рішень: //reyestr. court. gov. ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/3365/24.

Виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною права на суд, адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач та третя особа мали право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на викладене, повідомлення відповідача та третьої особи через оголошення на сайті Господарського суду Запорізької області з дотриманням встановлених строків вважається належним повідомленням відповідача та третю особу про час та місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 03.03.2025.

Розглянувши матеріали справи та фактичні обставини справи, суд

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2023 Товариство з обмеженою Вуглепромтранс звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Будновація за участю третьої особи ОСОБА_1 про стягнення 1033065,69 грн. безпідставно набутих грошових коштів.

Позов обґрунтовано ст.ст. 615, 1212 ЦК України, умовами договору підряду № 10487/21-П від 22.07.2021.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.02.2024, у даній справі, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будновація" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглепромтранс" суму в розмірі 1 033 065 грн. 69 коп. та 15495 грн. 99 коп. судового збору.

Не погодившись з зазначеним рішенням, через систему Електронний суд представник Товариства з обмеженою відповідальністю Будновація, звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції; постановити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.07.2024 по справі № 908/3187/23 апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будновація" залишена без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 08.02.2024 без змін.

Вищезазначеним рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 908/3187/23 встановлено наступне.

22.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Вуглепромтранс (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Будновація (Підярдник) було укладено договір підряду № 10487/21-П.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець за дорученням замовника зобов`язався на свій ризик, у порядку та на умовах даного договору, виконати роботи по капітальному ремонту крівлі будівлі тепловозовагонного депо станції Новатор ТОВ Вуглепромтранс у с. Рівне , провулок Шахтний, № 1а Донецької області в об`ємі, передбаченому договірною ціною (далі роботи).

Строки виконання робіт по даному договору, а також їх окремих об`ємів (об`єктів, етапів, видів) визначаються Графіком виконання робіт, який оформлюється у вигляді додатку № 2 та є невід`ємною частиною цього договору. Строк виконання робіт по даному договору починається відраховуватися з дати фактичної передачі будівельного майданчика (фронту робіт) та виплати авансу. Передача будівельного майданчика здійснюється по акту приймання-передачі (п. 2.1).

Згідно п. 2.3, фактичний строк закінчення робіт по окремим об`єктам (об`ємам, етапам, видам робіт) визначається датою підписання замовником акта приймання виконаних підрядних робіт форми № КБ-2в з додатками, підтвердженого довідкою про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3. При цьому підрядник зобов`язаний передати замовнику комплект виконавчої документації на будівельно-монтажні роботи згідно переліку, визначеному нормативними документами, документи, підтверджуючі відповідність використаних матеріалів, конструкцій, виробів та обладнання встановленим вимогам нормативних документів.

Згідно п. 3.1, договірна ціна по даному договору становить 3720000,00 грн. з ПДВ.

У розділі 4 договору сторони визначили умови розрахунків та платежів. Згідно п. 4.1, передплата складає 30% від договірної ціни 930000,00 грн. та сплачується замовником на протязі 5 банківських днів з дати укладення договору.

Оплата замовником виконаних робіт проводиться поетапно (щомісячно), протягом 45 календарних днів від дати підписання замовником актів КБ-2в з додатками до актів КБ-2в, підтверджених довідками КБ-3, на підставі наданих підрядником рахунків з урахуванням отриманих авансів у розмірі 30% від суми акта виконаних робіт, здійснюється в розмірі 60% від суми акта виконаних робіт (п. 4.2).

Кінцевий розрахунок за виконані роботи з підрядником проводяться у розмірі 10% вартості актів КБ-2в та довідок КБ-3, протягом 45 календарних днів від дати підписання замовником актів (п. 4.3).

За умовами п. 4.5, якщо при прийманні робіт будуть виявлені недоліки, що виникли з вини підрядника, сторонами оформлюється дефектний акт, в якому зазначається перелік недоліків та строки їх усунення. Замовник не підписує акт КБ-2в, затримує оплату неякісно виконаних робіт підряднику до усунення дефектів, а також має право вимагати повернення раніше оплачених підряднику сум, компенсації вартості використаних підрядником матеріалів замовника, які підрядник зобов`язаний повернути/компенсувати протягом 3 банківських днів з моменту отримання вимоги замовника. Виконання неякісних робіт проводиться підрядником за свій рахунок, у строки та на умовах, обумовлених сторонами в дефектному акті.

Підрядник зобов`язався перерахувати грошові кошти, надлишково отримані від замовника, на поточний рахунок замовника негайно, але не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги замовника (п. 4.8).

Згідно п. 5.1, строк виконання робіт протягом 60 робочих днів з моменту виплати авансу згідно Графіку виконання робіт.

Не пізніше 1 робочого дня з моменту закінчення виконання всіх робіт по даному договору чи по окремим об`ємам (об`єктам, етапам, видам) підрядник надсилає замовнику повідомлення в письмовій формі про їх закінчення (п. 8.1). Зобов`язання по складенню та оформленню актів форми КБ-2в з додатками чи довідок КБ-3 покладається на підрядника (п. 8.4).

Згідно пп. 7.4.5 п. 7.4 договору, замовник має право в будь-який час до здачі йому результатів усіх робіт чи частини робіт, відмовитися від їх виконання підрядником, шляхом надіслання підряднику відповідного повідомлення з переліком робіт, від виконання яких підрядник відмовляється. З моменту надіслання замовником підряднику повідомлення про відмову від виконання всіх чи частини робіт, цей договір втрачає силу в частині, що стосується робіт, зазначених у повідомленні, але зберігає силу в частині робіт, не зазначених у повідомленні. Замовник у загальному порядку, встановленому цим договором, виплачує підряднику плату за виконану частину роботи. Підрядник зобов`язаний негайно, але не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги замовника, перерахувати на поточний рахунок замовника грошові кошти, раніше отримані від замовника за роботи, від виконання яких підрядником відмовився замовник.

За умовами п. 15.5, цей договір діє до 30.12.2021. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов`язань (у тому числі гарантійних) по цьому договору.

Сторонами підписано (укладено) до договору додаток № 2 Графік виконання робіт та додаток № 3 Договірна ціна.

03.08.2021 підписано акт приймання-передачі будівельного майданчика до підрядника (відповідача).

Позивач перерахував на рахунок відповідача 1116000,00 грн., згідно з платіжною інструкцією № 491041 від 22.07.2021 з призначенням платежу: Оплата 30% на роб. по кап. ремонту покрівлі будівлі ТДВ ст. Новатор по дог. № 10487/21-п від 19.07.2021.

Між сторонами договору підписано акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 (форма № КБ-в) на суму 207335,75 грн.

Позивач перерахував на рахунок відповідача 124401,44 грн., згідно з платіжною інструкцією № 552122 від 18.10.2021 з призначенням платежу: Оплата роботи з кап. ремонту покрівлі будівлі ТДВ ст. Новатор за серпень 2021 по дог. № 10487/21-п від 20.07.2021.

Сторони підписали додаткову угоду № 1 від 30.11.2021 до договору № 10487/21-п від 20.07.2021, якою визначили наступне: невиконання робіт на суму 2388221,23 грн., неякісне виконання робіт на суму 1103781,43 грн.; визначили відповідачу строк для усунення недоліків робіт - до 01.06.2022; продовжили строк дії договору до 31.12.2022.

30.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Будновація (боржник, відповідач), Товариством з обмеженою відповідальністю Вуглепромтранс (кредитор, позивач) та громадянином ОСОБА_1 (поручитель, третя особа в справі) укладено договір поруки.

За умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником всіх своїх зобов`язань, що випливають з договору № 10487/21-п від 20.07.2021, укладеного між боржником та ТОВ Вуглепромтранс на виконання робіт з капітального ремонту покрівлі будівлі тепловозовагонного депо станції Новатор ТОВ Вуглепромтранс у с. Рівне , провулок Шахтний, № 1а Донецької області (п. 1). За умовами п. 4 цього договору, поручитель несе солідарну з боржником відповідальність перед кредитором за виконання зобов`язань боржника за основним зобов`язанням.

14.12.2021 представниками сторін договору № 10487/21-П складено акт консервації крівлі будівлі ТДВ ст. Новатор, розташованої за адресою: с. Рівне, провулок Шахтний, № 1а Донецької області, згідно якого роботи виконані згідно п. 1.4 додаткової угоди № 1 до договору № 10487/21-П силами та за рахунок ТОВ Будновація.

Листом вих. № 300 від 10.05.2022 позивач повідомив відповідача про сплив терміну робіт згідно додаткової угоди № 1 від 30.11.2021, просив повідомити наміри щодо продовження робіт з капітального ремонту покрівлі.

Позивач надіслав відповідачу лист вих. № 437 від 19.07.2022, в якому зазначив, що в зв`язку з веденням бойових дій ТОВ Вуглепромтранс не може гарантувати ТОВ Будновація безпеку для співробітників, які мали б виконувати роботи на об`єкті покрівлі, та забезпечити збереження матеріалів для виконання робіт за договором 10487/21-П, внаслідок чого вважає умови для виконання робіт вкрай несприятливими.

У відповідь на вказаний лист, відповідач листом вих. № 20/07-1 від 20.07.2022 погодився щодо несприятливих умов для виконання робіт, пропонував пролонгувати додаткову угоду з зрозумілими маркерами, просив укласти додаткову угоду про перенесення термінів виконання робіт. Проект додаткової угоди до даного листа відповідачем не додавався.

Позивач надіслав відповідачу повідомлення-вимогу вих. № 618 від 16.06.2023, в якому, враховуючи військові дії на території Донецької області, оскільки недоліки робіт, визначених у п. 1.2 додаткової угоди № 1 від 30.11.2021, не були усунуті в погоджений строк, вважає їх подальше виконання недоцільним, та на підставі п. 7.4.5 договору повідомив про відмову від виконання підрядником робіт за договором, які були виконані з недоліками, що не були усунуті в установлені договором строки. Вимагав повернення замовнику грошових коштів у сумі 1033065,69 грн. на вказаний поточний рахунок.

Позивач надіслав відповідачу повідомлення-вимогу вих. № 619 від 16.06.2023, в якому, враховуючи військові дії на території Донецької області, вважає недоцільним виконання робіт за договором № 10487/21-П та на підставі п. 7.4.5 договору повідомив про відмову від виконання підрядником робіт за договором, які не були виконані у встановлений договором строк і перелік яких вказаний у п. 1.1 додаткової угоди № 1 від 30.11.2021. Вимагав повернення замовнику грошових коштів у сумі 1033065,69 грн. на вказаний поточний рахунок.

Відповіді на вимогу від 16.06.2023 щодо повернення коштів, відповідач не надав, кошти не повернув, що стало підставою для звернення позивача з позовом до Господарського суду Запорізької області.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.02.2024 у справі № 908/3187/23 встановлено, що відповідач мав виконати роботи за договором у строк до 26.10.2021 включно.

Роботи останнім у повному обсязі виконані не були, що зафіксовано сторонами в додатковій угоді № 1 від 30.11.2021. Так, сторонами було узгоджено, що відповідачем не виконані роботи, згідно наведеного переліку, на загальну суму 2388221,23 грн.; частина робіт, згідно наведеного переліку, на загальну суму 1103781,43 грн. була виконана відповідачем з недоліками (неякісно).

Між сторонами договору без зауважень та заперечень підписано акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 (форма № КБ-2в) на суму 207335,75 грн.

Відтак, відповідачем виконані роботи за договором підряду № 10487/21-П на суму 207335,75 грн., що підтверджується матеріалами.

Роботи на суму 1103781,43 грн. були виконані відповідачем з недоліками (неякісно), строк для усунення яких встановлено сторонами договору до 01.06.2022.

Матеріалами справи не підтверджено виконання відповідачем робіт на суму 1650454,72 грн., про що стверджувалося відповідачем. Доказів передання відповідачем на підпис позивача актів форми № КБ-2в та довідок форми № КБ-3 за жовтень та грудень 2021 в 2021 році одразу після виконання робіт, чи в 2022 році відповідачем не надано. Вказана документація була надіслана позивачу лише після звернення позивача до суду з позовом в цій справі. Проте, суд критично поставився до акту та довідки за жовтень 2021 на суму 818906,50 грн., оскільки 30.11.2021 сторонами вже було укладено додаткову угоду № 1, в якій сторонами не було відображено виконання відповідачем робіт на дану суму.

Пунктом 1.4 додаткової угоди № 1 від 30.11.2021 сторони погодили виконання підрядником зі своїх матеріалів та за свій рахунок заходів та робіт з тимчасової консервації об`єктів робіт за договором. Встановили, що зазначені роботи та матеріали, що використані під час цих робіт, не є для замовника оплачуваним результатом підрядних робіт за договором, та не підлягають компенсації або відшкодуванню підряднику.

Позивач листами вих. №№ 618, 619 від 16.06.2023 відмовився від подальшого виконання відповідачем зобов`язань за договором підряду.

Судом у справі № 908/3187/23 встановлено відмову позивача від виконання зобов`язань за договором підряду № 10487/21-П від 22.07.2021 та його припинення в зв`язку з цим. Відтак, між сторонами відсутні договірні відносини.

Позивачем було сплачено на користь відповідача загальну суму 1240401,44 грн. Відповідач виконав роботи за договором на суму 207335,75 грн.

Відповідачем не доведено належними та допустимими в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України доказами виконання ним робіт на суму 1033065,69 грн. та правомірне утримання цієї суми.

Враховуючи наведене вище, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 1033065,69 грн. задоволена. 06.08.2024 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 08.02.2024 було видано відповідний наказ.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярехою П.В. від 25.09.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76134380.

Позивач зазначив, що станом на дату звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглепромтранс" до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Будновація про стягнення 113 282 грн 78 коп. інфляційних втрат, 46 107 грн 72 коп. 3 % річних, рішення Господарського суду Запорізької області від 08.02.2024 у справі № 908/3187/23 не виконано.

Враховуючи невиконання відповідачем рішення Господарського суду Запорізької області від 08.02.2024 у справі № 908/3187/23, у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем, розмір якого підтверджується, зокрема, відповідними доказами, а також судовими рішеннями у справі № 908/3187/23, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 113 282 грн 78 коп. інфляційних втрат та 46 107 грн 72 коп. 3 % річних.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524, 533 535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, застосування ст. 625 ЦК України після винесення рішення суду, спонукає боржника виконати таке рішення, адже сума коштів, що підлягає до стягнення продовжує зростати до моменту фактичного виконання рішення суду і може бути стягнена за бажанням стягувача (кредитора).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов`язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов`язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов`язання.

3% річних за своїми ознаками є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою є самостійним способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 24.01.2018 по справі № 910/24266/16, відповідно до якої вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Правомірність застосування приписів ст. 1212 ЦК України встановлена Господарським судом Запорізької області та підтверджена під час апеляційного провадження постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.07.2024 у справі № 908/3187/23.

Правовідношення, в якому виникло зобов`язання повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти (у зв`язку з розірванням договору підряду № 10487/21-П від 22.07.2021 ), є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

Тобто, у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем, розмір якого підтверджується, зокрема, відповідними доказами, а також судовими рішеннями у справі № 908/3187/23.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17. Так, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Враховуючи правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, ключовим у застосуванні норм ч. 2 ст. 615 ЦК України є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто настає прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач, визначаючи строк прострочення виконання грошового зобов`язання, вважає що повернути кошти за правилами ч. 2 ст. 530 ЦК України відповідач повинен був у строк до 29.06.2023, оскільки вимоги позивача про повернення грошових коштів, сплачених в якості авансу за договором підряду № 10487/21-П від 23.07.2021 були надіслана на адресу відповідача 16.06.2023 (3 дні на поштовий обіг + семиденний строк від дня пред`явлення вимоги).

Обґрунтовуючи позовні вимог позивач зазначив, що прострочення є триваючим правопорушенням, отже право на позов про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (враховуючи, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14- 254цс19).

Разом з тим, Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 року доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 129 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Таким чином, згаданим Законом продовжений строк позовної давності на строк дії карантину.

Згідно з пунктом 19 Розділу "Прикінцеві та Перехідні положення" Цивільного кодексу України, зазначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Строк воєнного стану продовжується на час звернення позивача до суду.

Керуючись вищезазначеними правовими нормами та враховуючи обставини виникнення заборгованості за договором, позивач здійснив нарахування відповідачу за період з 29.06.2023 по 23.12.2024.

Отже, здійснивши власний перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за визначені позивачем періоди, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично вірними, позивач має право на стягнення із відповідача: 113 282 грн 78 коп. інфляційних втрат та 46 107 грн 72 коп. 3 % річних.

Суд зазначає, що норми ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

З огляду на зазначене, 3% річних та інфляційні втрати не відносяться до неустойки, а тому до цих компенсаційних виплат не застосовуються положення ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України.

Крім того, вимагати сплату суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу і є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити такі інтереси, а отже відповідні компенсаційні виплати нараховуються незалежно від вини боржника.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Статтею 3 ЦК України закріплено, що одним із основних принципів цивільного права є принцип добросовісності, розумності та справедливості.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Вуглепромтранс до Товариства з обмеженою відповідальністю Будновація задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будновація (вул. Глісерна, 21, офіс 11, м. Запоріжжя, 69002, ідентифікаційний код юридичної особи 41312919) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вуглепромтранс (вул. Соборна, 51, м. Мирноград, Донецька область, 85326, ідентифікаційний код юридичної особи 00179192) 113 282 (сто тринадцять тисяч двісті вісімдесят дві) грн 78 коп. інфляційних втрат, 46 107 (сорок шість тисяч сто сім) грн 72 коп. 3 % річних, 2 422 (дві тисяч чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення оформлено і підписано 05.03.2025.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.