ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"06" березня 2025 р. Справа№ 873/19/25

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Євсіков О.О.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: Пересунько О.В.,

представники інших учасників справи не з`явились,

розглянувши у справі №873/19/25

заяву ОСОБА_1

про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 10.01.2025 у третейській справі №37/24 (третейський суддя Оберемко Р.А.)

за позовом ОСОБА_1

до 1) фізичної особи-підприємця Михайловського Андрія Максимовича,

2) ОСОБА_2 ,

3) ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за договорами позики,

в с т а н о в и в :

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків (далі - Третейський суд) від 10.01.2025 у справі №37/24 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця Михайловського Андрія Максимовича (далі - ФОП Михайловський А.М.), фізичної особи ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), фізичної особи ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) на користь фізичної особи ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) суму заборгованості за договором позики від 07.03.2023 №07/03/2023-309, договором позики від 26.06.2023 №26/06/2023-319 у розмірі 1 326 784,25 грн, яка складається з наступних сум: 416 900 грн - сума заборгованості за договором позики від 07.03.2023 №07/03/2023-309; 208 450 грн - сума заборгованості за договором позики від 26.06.2023 №26/06/2023-319; 531 547,50 грн - сума пені за період з 26.03.2024 по 05.12.2024, нарахованої згідно з п. 4.2 договору позики від 07.03.2023 №07/03 2023-309; 169 886,75 грн - сума пені за період з 26.06.2024 по 05.12.2024, нарахованої згідно з п. 4.2 договору позики від 26.06.2023 №26/06/2023-319. Стягнуто солідарно з ФОП Михайловського А.М., фізичної особи ОСОБА_2 , фізичної особи ОСОБА_3 на користь фізичної особи ОСОБА_1 13 667,84 грн. сплаченого третейського збору. В решті вимог відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із заявою, у якій просить видати наказ на примусове виконання рішення Третейського суду від 10.01.2025 у справі №37/24.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2025 вищевказану заяву передано на розгляд судді Євсікову О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 10.01.2025 у третейській справі №37/24. Розгляд заяви призначено на 20.02.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 відкладено судове засідання на 06.03.2025.

Як визначено ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про третейські суди» в Україні можуть утворюватися та діяти постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору (суди ad hoc). Сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів (за змістом ст. 14 цього Закону).

Згідно із ч. 1 ст. 45 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду приймається після дослідження усіх обставин справи третейським суддею, що одноособово розглядав справу, або більшістю голосів третейських суддів, які входять до складу третейського суду. Рішення оголошується у засіданні третейського суду.

Сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду (ст. 50 Закону України «Про третейські суди»).

Статтею 55 Закону України «Про третейські суди» визначено, що рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні, якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Водночас відповідно до ст. 56 Закону України «Про третейські суди» заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом, де компетентним є місцевий загальний суд чи місцевий господарський суд за місцем розгляду справи третейським судом (абзац 10 ст. 2 цього Закону).

З наведених положень Закону України «Про третейські суди» вбачається, що, вирішуючи питання про визначення компетентного суду в розумінні цього Закону, необхідно керуватися загальними правилами визначення юрисдикції (підвідомчості) кожного конкретного спору, який був предметом розгляду в третейському суді, встановленими відповідними нормами процесуального законодавства.

Отже, правильне визначення підвідомчості цієї справи залежить від установлення того, до суду якої юрисдикції належить спір у справі №37/24, що розглядався Третейським судом.

Згідно зі ст. 1 ГПК України ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 ГПК України).

Так, за ч. 2, 3 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду, та справи у спорах щодо продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо фінансових інструментів, зокрема щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами, клопотаннями органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України «Про третейські суди», якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець;

17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства;

18) справи у спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій, що виникають між адміністратором за випуском облігацій та емітентом облігацій та/або особами, які надають забезпечення за такими облігаціями;

19) справи у спорах щодо оскарження рішення зборів власників облігацій.

Терміни «особа, яка надає забезпечення», «збори власників облігацій» вживаються у цьому Кодексі у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".

20) справи у спорах між організацією водокористувачів та її членом або власником (користувачем) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, включеної до території обслуговування відповідної організації водокористувачів, щодо набуття чи припинення членства в такій організації водокористувачів, укладання, зміни, розірвання, виконання організацією водокористувачів договорів, додаткових угод та іншої документації, яка відповідно до умов договору є його невід`ємною частиною, умов надання послуг організацією водокористувачів, визнання недійсними правочинів, вчинених організацією водокористувачів, а також щодо визначення території обслуговування організації водокористувачів; справи у спорах між власниками меліоративних систем або мереж та водокористувачами щодо умов забору, доставки води та її відведення;

21) справи про ліквідацію страховика або кредитної спілки за позовом Національного банку України відповідно до ст. 110 ЦК України.

Натомість ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 8 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Суди розглядають справи про оскарження рішень третейських судів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, про оспорювання рішень міжнародного комерційного арбітражу, а також про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу, іноземного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу) (ч. 2 ст. 23 ЦПК України).

Предметом розгляду в Третейському суді у справі №37/24 були позовні вимоги фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ФОП Михайловського А.М. (позичальника) та фізичних осіб ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованості, а саме за укладеним ОСОБА_1 та ФОП Михайловським А.М. договором позики, а також про стягнення цієї заборгованості з поручителів - фізичних осіб ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за укладеними між ними і кредитором ОСОБА_1 відповідними договорами поруки.

При цьому, як вбачається зі змісту договорів позики та рішення третейського суду, будь-яких саме господарських правовідносин між позикодавцем і позичальником та поручителями не виникло, а склались суто цивільні правовідносини, що серед іншого підтверджується і п. 1.4 договорів, відповідно до яких позика, що надається за цими договорами, не є фінансовою послугою у розумінні чинного законодавства України. І навіть зазначення в договорах того, що позичальником є фізична особа - підприємець, яка зобов`язана використати отримані кошти виключно на розвиток власної господарської діяльності (п. 3.1.7), не змінюють суто цивільного характеру правовідносин.

А отже, оскільки вимога про стягнення заборгованості за зазначеним договором була заявлена у справі №37/24, яка розглядалася Третейським судом, до позичальника ФОП та, зокрема, до фізичних осіб - поручителей, які погодились розділити відповідальність з позичальником за наслідки невиконання останнім зобов`язання за договорами позики, то за суб`єктним складом сторін ця справа належить до юрисдикції загальних судів і підлягала б розгляду в порядку цивільного судочинства (за відсутності угоди сторін про передачу спору на вирішення третейським судом).

Відповідно, розгляд заяви ОСОБА_1 про видачу виконавчого документа на виконання рішення Третейського суду від 10.01.2025 у справі №37/24 також належить до юрисдикції загальних судів і не підвідомчий господарському суду.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі №910/22696/16.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. 129, 231, 234, 354 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 10.01.2025 у третейській справі №37/24 закрити.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 про право звернутись із заявою до компетентного суду в порядку Глави 4 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду сторонами в апеляційному порядку, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складений 12.03.2025.

Суддя О.О. Євсіков