ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025м. ХарківСправа № 922/6/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Задорожний К.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10),
до Комунального підприємства "Харківводоканал" (61052, м. Харків, вул. Конторська, 90),
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Дмитрієва І.В.;

відповідача - Почуєв В.А.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", м. Харків, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 807УЗ від 14.03.2022 у розмірі 24 008, 83 грн. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/6/25. Розгляд справи № 922/6/25 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

20.01.2025 відповідачем надано до суду відзив на позов (вх. № 1556), в якому посилається на те, що у спірних правовідносинах позивач допустив прострочення кредитора відповідно до ст. 613 ЦК України, оскільки допустив бездіяльність, яка полягає у неприведенні ним своїх рахунків на оплату 3% річних та інфляційних у відповідність з умовами п. 7 комерційної пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору. Враховуючи порядок розрахунків, погоджений сторонами у пункті 7 додатку № 3 до договору, а також те, що: матеріали справи не містять належних доказів виконання позивачем зазначених договірних умов; строк виконання зобов`язання відповідачем з проведення оплати 3% річних та інфляційних є таким, що не настав.

24.01.2025 позивачем надано до суду відповідь на відзив на позов (вх. № 1978), в якій просить суд в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за електричну енергію у розмірі 18 151,19 грн - закрити провадження, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості 3 % річних та втрат від інфляції у загальному розмірі 5 857,64 грн - задовольнити в повному обсязі.

27.01.2025 відповідачем надано до суду заперечення на відповідь на відзив на позов (вх. № 2256), в яких вказує, що матеріали справи містять докази виставлення рахунків № 807 з нарахування 3 % річних та інфляційних за відповідні періоди за договором № 807УЗ від 18.11.2022. Договір № 807УЗ від 18.11.2022 був укладений 18.11.2022, є іншим окремим договором та має назву договір про постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 17.11.2022 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №807УЗ від 14.03.2022 зазначений договір є розірваний з 17 листопада 2022 року. За таких обставин наведені позивачем докази виставлення рахунків про сплату 3% річних та інфляційних за відповідні періоди за договором № 807УЗ від 18.11.2022 не відноситься до зобов`язань відповідача за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 807УЗ від 14.03.2022.

28.01.2025 позивачем надано до суду додаткові пояснення у справі (вх. № 2391).

30.01.2025 відповідачем надано до суду заяву про спростування обставин, викладених позивачем у додаткових поясненнях (вх. № 2675).

31.01.2025 позивачем надано до суду додаткові пояснення (вх. № 2781).

Ухвалою господарського суду від 31.01.2025 призначено справу № 922/6/25 до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін на 05.02.2025 о 15:30 год.

У судовому засіданні 05.02.2025 оголошувалась перерва до 19.02.2025 о 14:00 год.

07.02.2025 відповідачем надано до суду додаткові пояснення (вх. № 3460).

14.02.2025 позивачем надано до суду заперечення (вх. № 4458).

Надані сторонами додаткові докази в обґрунтування своїх правових позицій, долучені судом до матеріалів справи.

Судове засідання 19.02.2025 було перенесено на 04.03.2025 о 14:00 год., у зв`язку з перебуванням судді Аюпової Р.М. на лікарняному.

У судовому засіданні 04.03.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних та втрат від інфляції у загальному розмірі 5 857,64 грн, в частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 18 151,19 грн просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував в частині стягнення на користь позивача 3 % річних та втрат від інфляції у загальному розмірі 5 857,64 грн.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

У судовому засіданні 04.03.2025, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частину).

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017, з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.

ПрАТ Харківенергозбут, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до ст. 4 ЗУ Про ринок електричної енергії учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Згідно із ч. 4 ст. 63 ЗУ Про ринок електричної енергії договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Абз. 5 п. 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

На виконання п. 13 розд. XVII Закону під час здійснення заходів з відокремлення було створено електропостачальника ПрАТ Харківенергозбут, а АТ Харківобленерго виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі указів Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні та 69/2022 від 24.02.2022 Про загальну мобілізацію, Міністерством Енергетики України було видано наказ № 104 від 04.03.2022 (далі - наказ), відповідно до п. 1 якого, тимчасово на період дії воєнного стану в Україні та впродовж 30 днів після завершення воєнного стану споживачі електричної енергії, які станом на 01 березня 2022 року не перебували на постачанні постачальником останньої надії та яким припиняється постачання електричної енергії поточним постачальником, переводяться на постачання до електропостачальника, на якого покладено спеціальні обов`язки постачальника універсальних послуг. Також п. 2, 3 наказу передбачено, що електропостачальнику, на якого покладено спеціальні обов`язки постачальника універсальних послуг здійснювати постачання електричної енергії такому споживачу з дня наступного за днем припинення постачання попереднім постачальником. У межах території здійснення діяльності одного постачальника універсальних послуг не допускається здійснення діяльності іншими постачальниками універсальних послуг.

Відповідно до п. 4 наказу переведення споживача на постачальника універсальних послуг здійснює оператор системи розподілу шляхом зміни записів в реєстрах точок комерційного обліку постачальників електричної енергії.

Крім того, п. 5 наказу передбачено, що постачання електричної енергії, зазначеним у пункті 1 цього наказу споживачам (незалежно від величини договірної потужності їх електроустановок) здійснюється електропостачальником, на якого покладено спеціальні обов`язки постачальника універсальних послуг, за ціною, встановленою на рівні ціни універсальної послуги для малих непобутових споживачів.

31.03.2022 на електронну адресу постачальника універсальної послуги на території Харківської області - ПрАТ «Харківенергозбут», оператором системи розподілу - АТ «Укрзалізниця» в особі філії Енергозбут направлено повідомлення щодо переліку споживачів, яким було припинено постачання електричної енергії поточним постачальником, а тому за наказом Міністерства енергетики України від 04.03.2022 № 104 вони переводяться на постачальника універсальних послуг ПрАТ «Харківенергозбут», шляхом зміни записів в реєстрах точок комерційного обліку постачальників електричної енергії, зокрема 14.03.2022 КП Харківводоканал.

Відповідно до двостороннє підписаних актів приймання-предачі електричної енергії відповідачем за березень 2022 року спожито 3 400 кВт; за квітень 2022 року спожито 381 кВт.

Таким чином, враховуючи, що КП Харківводоканал було фактично спожито електричну енергію у березні 2022 та квітні 2022, то останнє приєдналося до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 807УЗ від 14.03.2022 (далі - договір № 807УЗ) на умовах комерційної пропозиції № 7 для комунальних підприємств, установ та організацій, що утримуються за рахунок власних коштів.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 5.8 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.9, 5.13 договору оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника із зазначенням обраного способу оплати в комерційній пропозиції.

П. 3 комерційної пропозиції № 7 визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем у формі попередньої оплати визначеної на основі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичний обсяг відпущеної електричної енергії якого за передній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу електричної енергії на наступний період.

Розрахунок суми попередньої оплати здійснюється споживачем шляхом множення чинної у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію, що включає в себе ціну на постачання електричної енергії і розподіл електричної енергії на фактичний обсяг відпущеної електроенергії за відповідний попередній період. Попередня оплата здійснюється споживачем самостійно до початку найближчого наступного розрахункового періоду. Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється відповідно до фактичного обсягу електричної енергії визначеного за показами рахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію в тому числі за послугу з розподілу електричної енергії.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності в платіжному документі в реквізиті Призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення. У разі зміни тарифу надлишок (передплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії, зараховується споживачу на його особовий рахунок, як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді.

П. 4 комерційної пропозиції № 7 передбачено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5-ти робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки - споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Згідно з п. 4.12, 4.13 розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п. 10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до п. 4.3 Правил, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено наступні рахунки за спожиту електричну енергію:

- за березень 2022 на суму разом з ПДВ 16 548, 60 грн за спожиту електричну енергію у розмірі 3400 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2022 було відправлено споживачу електронною поштою 14.04.2022. Строк оплати рахунку до 21.04.2022.

- за квітень 2022 року на суму разом з ПДВ 1 602,59 грн за спожиту електричну енергію у розмірі 381 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2022 було надано під підпис особисто споживачу помічнику генерального директора Барабан К.С. Строк оплати рахунку до 20.05.2022.

17 листопала 2022 між ПрАТ Харківенергозбут та КП Харківводоканал було укладено Додаткову угоду до договору № 807УЗ від 14.03.2022, відповідно до якої сторони домовились розірвати договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 807УЗ від 14.03.2022 за взаємною згодою сторін з 17 листопада 2022. Також, споживач гарантував постачальнику своєчасну оплату виставленнях рахунків за договором у строки, передбачені комерційної пропозицією до договору та визнав заборгованість перед постачальником за спожиту електричну енергію, станом на 01.11.2022 за договором у сумі 18 151,19 грн та зобов`язався здійснити оплату згідно рахунків постачальника за споживання електричної енергії у період з 01.11.2022 по 17.11.2022. Сторони домовились вважати 17 листопада 2022 року останнім днем постачання електричної енергії постачальником споживачу.

Отже, ПрАТ Харківенергозбут, як постачальник, виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, проте відповідачем умови договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки не виконано, внаслідок чого відповідачу нараховано 3 % річних та інфляційні втрати, які станом на 01.10.2024 становлять 5 857,64 грн, з яких:

- 1 326,80 грн 3% річних;

- 4 530,84 грн інфляційні втрати,

що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду за захистом свого порушеного права.

В процесі розгляду даного спору, відповідачем було повністю сплачено основну заборгованість за договором № 807УЗ від 14.03.2022, в розмірі 18 151,19 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій № 302 та 303 від 20.01.2025.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи сплату відповідачем в процесі розгляду даного спору суми основної заборгованості у розмірі 18 151,19 грн, провадження у справі цій частині підлягає закриттю, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, господарський суд виходить з наступного.

Ст. 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Ч. 3 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ч. 1 ст. 714 ЦК України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Ч. 2 ст. 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Ст. 525 ЦК України та ч. 7 ст. 193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1, 4 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За приписами ст. 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд наголошує, що в процесі розгляду даного спору, відповідач не тільки визнав факт споживання електроенергії у березні, квітні 2022 року, а й оплатив її вартість у повному обсязі.

Натомість заперечення відповідача щодо ненастання строку оплати 3 % річних та втрат від інфляції, у зв`язку з простроченням кредитора у відповідності до ст. 613 ЦК України, оскільки той допустив бездіяльність, яка полягає у не приведенні ним своїх рахунків на оплату 3 % річних та інфляційних втрат у відповідності до п. 7 комерційної пропозиції, яка є додаток 3 до договору № 807УЗ від 14.03.2022 не приймаються судом до уваги, оскільки матеріали справи містять докази належного направлення відповідних документів відповідачу.

При цьому, відповідачем доказів на підтвердження звернення до позивача із запереченнями щодо виставлення невірно оформлених рахунків на оплату 3 % річних та втрат від інфляції, суду надано не було. Також матеріали справи не містять будь-якого листування претензійного характеру між сторонами щодо надання споживачу пояснень з приводу оформлення та виставлення рахунку на оплату 3 % річних та втрат від інфляції до звернення позивача з позовом до суду.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з приписами ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 626 ЦК України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних нарахувань входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з п. 7 комерційної пропозиції, у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3 % річних, інфляційних втрат зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого розрахунку 3 % річних у розмірі 1 326,80 грн та втрат від інфляції у розмірі 4 530,84 грн, суд визнав його обґрунтованим та арифметично вірними, а відтак позовна вимога у відповідній частині визнається судом цілком обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ст. 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі та доречні питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З приводу інших аргументів, доводів та міркувань сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на сторін, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 2, 46, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 231, 236-238, 240, 241, 247-252, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за електричну енергію у розмірі 18 151,19 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61052, м. Харків, вул. Конторська, 90; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10; ) 3 % річних за період з квітня 2022 року по вересень 2024 року у сумі 1 326, 80 грн, інфляційні втрати за період з червня 2022 року по вересень 2024 року у сумі 4 530, 84 грн, судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10; );

Відповідач - Комунальне підприємство "Харківводоканал" (61052, м. Харків, вул. Конторська, 90; ).

Повне рішення складено 10.03.2025.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/6/25