ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. Справа №910/8103/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024

у справі №910/8103/24 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 229 775,39 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (далі - ПрАТ "Харківенергозбут") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго") 113 817,84 грн інфляційних втрат та 115 957,55 грн трьох процентів річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, в частині оплати рахунків-фактур від 01.12.2023 №613 та від 21.12.2023 №379 за договором про врегулювання небалансів електричної енергії від 03.04.2019 №0099-01021, у зв`язку з чим позивачем нараховано до стягнення з відповідача 113 817,84 грн інфляційних втрат та 115 957,55 грн трьох процентів річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі №910/8103/24 позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ПрАТ "Харківенергозбут" 113 817,84 грн інфляційних втрат, 115 957,55 грн трьох процентів річних та 2 757,30 грн витрат по сплаті судового збору.

Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач, в порушення норм Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та умов договору, допустив прострочення виконання свого зобов`язання. При цьому, суд першої інстанції, перевіривши розрахунки трьох процентів річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вищенаведених компенсаційних виплат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ПрАТ "НЕК "Укренерго" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі №910/8103/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не надав доказів виконання вимог Податкового кодексу України, в частині реєстрації податкової накладної, в розумінні вимог статті 201 Податкового кодексу України, на суму зобов`язання по рахункам, які стали предметом позову від позивача, що підтверджує факт того, що відповідач не вчиняв прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, апелянт вказує, що для оплати за надані послуги використовується рахунок-фактура, який прив`язаний до рахунку зі спеціальним режимом використання, але такий рахунок повинен бути виставлений боржнику, згідно з вимогами Правил ринку та направлений електронною поштою, чого зроблено не було та доказів таких дій суду не надано.

Крім того, беручи до уваги, що ОСП не є гарантом і не несе відповідальність за порушення іншими учасниками балансуючого ринку своїх фінансових зобов`язань перед ОСП, враховуючи вжиття ОСП усіх можливих заходів щодо належного виконання зобов`язань з оплати небалансів електричної енергії, відповідач наголошує, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" є невинуватою особою, в розумінні статті 614 ЦК України.

Також, скаржник зазначає, що позивачем не доведено факт наявності в діях відповідача повного складу господарського правопорушення та не підтверджено правильність та об`єктивність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, так як позивач не довів суду наявність у відповідача суми основного боргу, тому ці нарахування не є законними та обґрунтованими та підлягають скасуванню.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2024 апеляційну скаргу ПрАТ "НЕК "Укренерго" у справі №910/8103/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2024 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

24.12.2024, через систему "Електронний суд", скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Суддя Сітайло Л.Г. перебувала у відпустці з 25.12.2024 до 03.01.2025. Суддя Буравльов С.І. перебував у відпустці з 06.01.2025 до 08.01.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "НЕК "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі №910/8103/24. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8103/24. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 09.02.2025.

16.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/8103/24.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач, у порядку статті 263 ГПК України скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі №910/8103/24 без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ "НЕК "Укренерго" - без задоволення.

Так, позивач вважає, що ним виконано свої зобов`язання, відповідно до процедур та графіків щодо належного та своєчасного виставлення рахунків у системі управління ринком, передбачених Правилами ринку та умовами договору, своєчасно та в повному обсязі. Натомість відповідачем порушено процедуру та графік оплати, передбачений Правилами ринку та умовами договору, а саме: оплата за рахунком від 01.12.2023 №613 прострочена на 27 днів; оплата за рахунком від 21.12.2023 №379 прострочена на 39 днів. Отже, ПрАТ "НЕК "Укренерго" своєчасно не виконало умови договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 03.04.2019 №0099-01021 щодо своєчасності виконання своїх зобов`язань зі сплати вищезазначених рахунків.

ПрАТ "Харківенергозбут" також зазначає, що положення договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання та, відповідно, умови про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку та/або за умови наявності коштів на такому рахунку.

Крім того, на переконання позивача, твердження відповідача щодо того, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" міг здійснити оплату лише на підставі зареєстрованої податкової накладної на суму грошового зобов`язання, є хибними та необґрунтованими, оскільки ПрАТ "Харківенергозбут" керується касовим методом та не пізніше останнього дня місяця, в якому отримує кошти, складає зведені податкові накладні на кожного платника податку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

ПрАТ "Харківенергозбут" (СВБ) направлено відповідачу заяву про приєднання до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

ПрАТ "НЕК "Укренерго" (ОСП) повідомленням від 05.04.2019 №01/12447 підтвердило приєднання позивача до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії та долучення до реєстру учасників ринку (ідентифікатор договору від 03.04.2019 №0099-01021).

Отже, між сторонами укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії від 03.04.2019 №099-01021.

Умови вказаного договору затверджені відповідачем наказом від 03.04.2019 №204 "Про затвердження умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії" з подальшими змінами в редакції відповідних наказів ПрАТ "НЕК "Укренерго", зокрема від 09.06.2022 №236.

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови урегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання, у розумінні статті 634 ЦК України, умови якого мають бути прийняті стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому (пункт 1.1 договору).

На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ (пункт 1.2 договору).

За цим договором СВБ урегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи (пункт 1.3 договору).

Відповідно до пункту 1.4 договору ОСП урегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №307

Пунктом 1.5 договору визначено, що врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів, відповідно до Правил ринку.

Вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби, відповідно до Правил ринку. Оплата платежів, відповідно до цього договору, здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством (пункт 2.1 договору).

Згідно з пунктом 2.2 договору порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

При невиконанні або неналежному виконанні умов цього договору сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором, Правилами ринку, Кодексом системи передачі, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №309, Законом України "Про ринок електричної енергії" та чинним законодавством України (пункт 3.1 договору).

За умовами пункту 3.4 договору СВБ має право, зокрема, отримувати плату за електричну енергію, продану ОСП за результатом врегулювання небалансів на ринку електричної енергії та за результатом інших платежів, передбачених Правилами ринку.

Тоді як у силу пункту 3.3 договору, ОСП зобов`язаний, зокрема, проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку.

Пунктами 5.1, 5.6 договору встановлено, що виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору. Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

Як стверджує позивач, 01.12.2023 та 21.12.2023 ним виставлені відповідачу рахунки за небаланси електричної енергії, згідно з якими останній зобов`язаний протягом чотирьох банківських днів, з моменту їх відправлення, сплатити за куповану електричну енергію з метою врегулювання небалансів. Однак ПрАТ "НЕК "Укренерго" своєчасно не виконало умови договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 03.04.2019 №0099-01021, а саме - свої зобов`язання щодо сплати зазначених рахунків.

Наведені обставини і стали підставою для нарахування до стягнення з відповідача 113 817,84 грн інфляційних втрат і 115 957,55 грн трьох процентів річних та звернення позивача до суду першої інстанції з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив таке.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У силу приписів статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

За приписами статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, умовами пункту 3.3 договору сторони погодили, що ОСП зобов`язаний проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку.

За умовами пункту 5.1 договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору.

Згідно з пунктом 5.6 договору подання платіжних документів здійснюється сторонами, відповідно до Правил ринку.

Пунктом 1.1.2 Правил ринку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що система управління ринком - це програмно-інформаційний комплекс, що складається з окремих систем та підсистем, які забезпечують автоматичне управління даними та процесами, а також виконання розрахунків, передбачених цими Правилами, з урахуванням інтеграції з іншими програмно-інформаційними комплексами, які забезпечують необхідні функції.

У пункті 1.1.4 Правил ринку викладено значення скорочень, що застосовуються в цих Правилах, зокрема: АР - адміністратор розрахунків; СВБ - сторона, відповідальна за баланс; ОСП - оператор системи передачі.

Відповідно до пункту 1.11.1 Правил ринку за допомогою СУР здійснюється управління процесами, зокрема проведенням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів діяльності на ринку електричної енергії згідно з цими Правилами.

СУР забезпечує:

1) прогнозування загального навантаження;

2) проведення аукціонів на придбання ДП;

3) повідомлення результатів аукціонів на ДП;

4) адміністрування графіків виробництва/споживання;

5) подання пропозицій на балансуючу електричну енергію;

6) проведення розрахунків за небаланси електричної енергії;

7) видачу ОСП команд з балансування в режимі реального часу ППБ;

8) проведення розрахунків на ринку (виконання всіх розрахункових процесів), включаючи адміністрування остаточних позицій СВБ та розрахунку розмірів дебетів/кредитів облікових рахунків учасників ринку;

9) обмін інформацією з учасниками ринку і функціонування необхідних баз даних;

10) ведення реєстрів учасників ринку з можливістю зазначення відповідних ролей;

11) інтерфейс і зв`язок з програмним забезпеченням РДН і ВДР, якими управляє ОР;

12) інтерфейс і зв`язок з системою прогнозування виробництва електричної енергії з ВДЕ, що продають електричну енергію гарантованому покупцю за "зеленим" тарифом, що працює в режимі, близькому до реального часу, управління якою здійснює гарантований покупець;

13) інтерфейс з системою диспетчерського управління і збору даних (SCADA);

14) інтерфейс та зв`язок з платформою моніторингу Регулятора;

15) інтерфейс та зв`язок з платформою прозорості ENTSO-E;

16) формування даних для актів купівлі-продажу.

Згідно з пунктом 1.11.8 Правил ринку АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком. Авторизація користувачів системи відбувається із застосуванням особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).

Відповідно до пункту 7.7.1 Правил ринку платіжні документи для декади надаються відповідним учасникам ринку не пізніше четвертого робочого дня після останнього дня цієї декади.

Пунктом 7.7.2 Правил ринку встановлено, що платіжні документи для торгового дня надаються відповідним учасникам ринку на другий робочий день після цього дня, а платіжні документи для торгового місяця (стосовно оплати наданих ДП) надаються відповідним учасникам ринку на восьмий робочий день після останнього дня місяця.

Оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа (пункт 7.7.3 Правил ринку).

Згідно з пунктом 7.7.4 Правил Ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох банківських днів з дати направлення рахунка.

Таким чином, у розумінні положень Правил ринку, обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку (в даному випадку ОСП та СВБ) в Системі наділений саме адміністратор розрахунків. Направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється АР через систему управління ринком, зокрема, систему розрахунків за небаланси електричної енергії.

Тобто, враховуючи пункт 7.7.4 Правил ринку, оплата платіжного документа повинна бути здійснена у строк протягом чотирьох робочих днів саме з дати направлення рахунків АР у Системі, позаяк ані Правилами, ані умовами договору іншого порядку та способу направлення рахунків не передбачено.

Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01.06.2022 у справі №910/11109/21, від 25.05.2023 у справі №910/8901/20.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2023 та 21.12.2023 позивачем виставлені відповідачу рахунки за небаланси електричної енергії, згідно з якими відповідач зобов`язаний протягом чотирьох банківських днів, з моменту їх відправлення, сплатити за куповану електричну енергію з метою врегулювання небалансів.

В свою чергу, рахунок від 01.12.2023 №613 на суму 5 412 487,74 грн (розрахунковий період з 01.11.2022 до 30.11.2022) направлений електронною поштою на адресу відповідача 01.12.2023. Відповідно до Правил ринку останній мав бути сплачений 07.12.2023, сплачений частково 28.02.2024 на суму - 552 202,54 грн (платіжна інструкція №1077) та на суму - 4 860 285,20 грн (платіжна інструкція №1078).

Рахунок від 21.12.2023 №379 на суму 32 526 793,45 грн (розрахунковий період з 01.12.2022 до 31.12.2022) направлений електронною поштою на адресу відповідача 21.12.2023. Відповідно до Правил ринку мав бути сплачений 27.12.2023, сплачений частково 11.03.2024 на суму - 6 737 519,11 грн (платіжна інструкція №1023) та на суму - 25 789 274,34 грн (платіжна інструкція №1024).

При цьому, відповідачем у платіжних інструкціях №1077, №1078, у призначенні платежу, здійснено посилання на рахунок №613, а у платіжних інструкціях №1023 та №1024 - на рахунок №379.

Вказаний факт спростовує твердження відповідача про те, що ним не отримано вказаних рахунків.

Місцевий господарський слушно зауважив, що дані дії, зі сторони відповідача, визначаються як конклюдентні, оскільки відповідач свій обов`язок зі сплати вартості наданих послуг з врегулювання небалансів виконував без заперечень чим погоджував надані позивачем послуги.

За приписами частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував (з урахуванням конкретних обставин справи) на необхідності врахування поведінки учасників спору з точку зору з її відповідності принципу добросовісності.

Так, Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №390/34/17 зазначив, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується на давньоримській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі цієї доктрини є принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно на них покладається.

Отже, твердження відповідача суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, а його поведінка не відповідає попередній поведінці.

Частинами 1, 2 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач, в порушення вищезазначених норм ЦК України та умов договору, допустив прострочення виконання свого зобов`язання.

За змістом частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

З огляду на те, що відповідач допустив прострочення виконання свого грошового зобов`язання, позивач просить стягнути три проценти річних в сумі 115 957,55 грн та інфляційні втрати у розмірі 113 817,84 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Перевіривши розрахунок вищенаведених компенсаційних виплат колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що до стягнення з відповідача підлягають 115 957,55 грн трьох процентів річних та 113 817,84 грн інфляційних втрат.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Посилання відповідача на рахунок зі спеціальним режимом використання не беруться судовою колегією до уваги, оскільки як вірно зауважив позивач, положення договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання та, відповідно, умови про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку та/або за умови наявності коштів на такому рахунку.

Крім того, твердження відповідача, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" могло здійснити оплату лише на підставі зареєстрованої податкової накладної на суму грошового зобов`язання, не заслуговують на увагу з огляду на те, що умовами договору також не передбачено складання податкових накладних на момент виставлення рахунку через систему управління ринком.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі №910/8103/24 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПрАТ "НЕК "Укренерго" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі №910/8103/24, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі №910/8103/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі №910/8103/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".

4. Матеріали справи №910/8103/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран