ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.03.2025 Справа № 914/534/25

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна», м. Львів

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , Львівська область, місто Стрий 2252,22 грн заборгованості за договором №379 від 26.11.2021 про надання послуг з поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення та захоронення), з яких: 2033,30 грн - основна заборгованість, 20,30 грн - пеня, 138,56 грн - інфляційні втрати та 33,06 грн - 3% річних.

ВСТАНОВИВ:

27.02.2025 до Господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 2252,22 грн заборгованості за договором №379 від 26.11.2021 про надання послуг з поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення та захоронення), з яких: 2033,30 грн - основна заборгованість, 20,30 грн - пеня, 138,56 грн - інфляційні втрати та 33,06 грн - 3% річних.

Дослідивши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» покликається у своїй заяві про видачу судового наказу на те, що між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 26.11.2021 року було укладено договір №379 про надання послуг з поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення та захоронення). Заявник також наголосив на тому, що ФОП ОСОБА_1 на момент звернення до суду із цією заявою припинила свою підприємницьку діяльність, а відтак, на підставі висновків викладених у постановах Верховного Суду, зокрема від 04.09.2019 у справі №640/16902/18, про те, що спірні правовідносини виникли щодо виконання фізичною особою-підприємцем умов господарського договору, зобов`язанням за яким у відповідача з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинились, а відтак, фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Однак, заявник покликається на те, що станом на 21.02.2025, порушуючи умови цього договору, боржником не здійснено оплати за надані йому послуги відповідно до умов договору №379 від 26.11.2021 року.

З огляду на вище наведене, у заяві про видачу судового наказу Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» зазначає, що сума заборгованості боржника перед заявником станом на 21.02.2025 становить 2225,22 грн, що складається з: 2033,30 грн - заборгованість за надані послуги згідно договору, 20,30 грн - нарахована пеня, 138,56 грн - інфляційні втрати та 33,06 грн - 3% річних.

З вищенаведеного випливає, що боржником не виконані договірні зобов`язання - як суб`єктом господарювання, оскільки стороною у договорі такий виступав в якості фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Ці приписи законодавства є спеціальними, які підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом, для цілей визначення порядку правового регулювання при здійсненні стягнення на підставі судового наказу.

Положеннями ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Дослідивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про видачу судового наказу, суддею встановлено, що боржником у даному наказному провадженні зазначено ОСОБА_1 , яка втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.03.2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців є відкритою.

Згідно з приписами статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

У п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. (абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»)

Зі змісту Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 випливає, що у Єдиному державному реєстрі міститься інформація про припинення суб`єкта господарювання - ФОП ОСОБА_1 , дата запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця 12.03.2024; номер запису: 001013296; підстава: власне рішення.

Приписами ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

З викладеного випливає, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 втратила статус підприємця з 12.03.2024.

Господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17).

Разом з тим, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Як досліджено вище, у ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Звертаючись із заявою про видачу наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника саме фізичну особу, заявником не взято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно щодо суб`єктів господарювання, та наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.

Отже, звертаючись із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника саме фізичну особу, яка втратила статус фізичної особи-підприємця, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно щодо суб`єктів господарювання, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.

Враховуючи припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з 12.03.2024, заявлені вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 заборгованості за договором №379 від 26.11.2021 року про надання послуг з поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення та захоронення) не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

У п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України передбачена підстава - заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відтак, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України (п. 16 ч. 1 ст. 20, ч. 3 ст. 147) чітко визначене коло можливих учасників (заявника (стягувача) та боржника) в наказному провадженні і громадянин без статусу фізичної особи-підприємця не входить в таке коло осіб, то дана заява не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, а тому суддя відмовляє у видачі судового наказу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. (ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

Необхідно наголосити, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України, за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 147, 148, 150, 152, 153, 154, 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» у видачі судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 2252,22 грн заборгованості за договором №379 від 26.11.2021 про надання послуг з поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення та захоронення), з яких: 2033,30 грн - основна заборгованість, 20,30 грн - пеня, 138,56 грн - інфляційні втрати та 33,06 грн - 3% річних.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строки та в порядку, встановлені ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Інформацію про справу можна отримати за такою веб-адресою: https://lv.arbitr.gov.ua/sud5015/

Суддя Гоменюк З.П.