ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. Справа№ 910/9399/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2024

у справі №910/9399/24 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокат»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне підприємство «Туран 53»

про стягнення 224 869, 68 грн

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокат» з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 210 875, 82 грн за договором № 241-0101-22-00002 добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора) від 21.09.2022, пені в розмірі 8 645, 91 грн, інфляційні втрати 4 639, 27 грн, 3 % річних 708, 68 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокат» зазначає, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» не в повному обсязі виплачено суму страхового відшкодування за понесений позивачем збиток під час перевезення вантажу, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокат» суму страхового відшкодування 210 875,82 грн, пеню 6 141,90 грн, інфляційні втрати 4 639,27 грн, 3 % річних 708,68 грн та судовий збір 3 335,49 грн; в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано обґрунтованістю та доведеністю правомірності заявленої суми страхового відшкодування за наслідками настання страхового випадку за договором.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено судом з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні першої інстанції, обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує на таке:

- рішення суду постановлено з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи;

- рішення є таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права;

- висновки, що викладені в рішенні суду, не відповідають дійсним обставинам справи, наслідком чого є рішення, яке винесено за неправильного застосування норм процесуального права.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» у справі №910/9399/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 у справі №910/9399/24; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено сторонам у справі строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

26.11.2024 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін. Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги позивач вказує на правомірність рішення суду першої інстанції, оскільки вказане рішення було ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним, об`єктивним дослідженням всіх обставин справи та перевіркою цих обставин на предмет їх доказування належними та допустимими доказами. В рішенні судом першої інстанції детально обґрунтовано встановлену суму страхового відшкодування, яка мала б бути виплачена позивачу, а також надано оцінку доводам обох сторін, як позивача так і відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, 21.09.2022 між ТОВ «Автокат» (Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» (Страховик) укладено Договір № 241-0101-22-00002 добровільного страхування відповідальності перевізника (експедитора) (Договір), відповідно до пункту 3.1 якого предметом договору є страхування майнових інтересів, що не суперечать чинному законодавству, пов`язаних з:

3.1.1 відшкодуванням шкоди, заподіяної Страхувальником або іншою особою, цивільна відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю, працездатності, майну Третіх осіб, включаючи власників вантажу та багажу (вантажобагажу), під час експлуатації будь-якого виду транспортного засобу та здійснення перевезень чи транспортного експедирування вантажу;

3.1.2 відшкодуванням додаткових витрат Страхувальника, що виникають внаслідок настання страхового випадку.

Відповідно до пункту 4.1 Договору страховий випадок - раптова, непередбачувана і ненавмисна для Страхувальника та потерпілої третьої особи подія, яка відбулася в процесі перевезення (експедирування) вантажу Страхувальником у строк дії цього Договору та на території страхування і з настанням якої виникає зобов`язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування за умови, що Страхувальником були пред`явлені претензія та /або позови від третіх осіб.

Строк дії Договору згідно пункту 1.8: з 01.10.2023 по 30.09.2023.

Територія страхування згідно пункту 1.4 Договору: Україна в міжнародному сполученні: Грузія, Азербайджан, Чехія, Польща, Данія, Казахстан, Німеччина, Нідерланди, Румунія, Словаччина.

Відповідно до пункту 4.1 та пунктів 1.2.1, 1.2.2, 1.2.3, 1.2.4, 1.2.5 Договору страхування, у Страховика виникає обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування за: «знищення (втрату) та/або пошкодження вантажу, «фінансові збитки»;«Відповідальність перед Третіми особами»;«Додаткові витрати» згідно пункту 4.2.4.4 частини 2 Договору.

16.08.2023 Позивачем подано Страховику Заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування щодо настання події, яка мала місце 15.08.2023, а саме: з метою уникнення зіткнення з іншим автомобілем, автомобіль, що перевозив вантаж зійшов в кювет. Вантаж гуманітарна допомога (консерви) пошкоджено.

Факт дорожньо-транспортної пригоди вбачається із довідки НП України № 423872 від 31.08.2023 № 48-1469.

Згідно доводів Позивача, зазначена страхова подія відбулася при виконанні ним зобов`язань за договором ЗЕД (Request for Quotations, Reference: WFP/UKR/RFQ/Inland/02-2023 (оферта)) та листа Award for Inland transport RFQ. Ref: WFP/UKR/RFQ/Inland/02-2023 (акцепта), укладеного з World Food Program (Всесвітня Продовольча Програма) (далі - Замовник), за яким здійснювалося перевезення вантажу SOK Chicken Luncheon Meat 6x300g (консервне м`ясо) 56 784 банок / 9 464 лотки / 26 піддони (палети).

Згідно Акту огляду пошкодженого майна, складеного Остапковичем П.П. на замовлення Страхової компанія «УСГ» за результатами візуального огляду вантажу зафіксовано наступні пошкодження вантажу:

1. Наскрізне пошкодження банки - 45 шт;

2. Вздуті банки - 4 960 шт;

3. Незначна деформація - 150 шт;

4. Деформація бортиків та бокової поверхні - 10 880 шт.

Всього пошкоджено 16 035 шт, а непошкоджений груз розставлено по стелажам на території складу, на палетах по 2 496 шт, 1 800 шт та 323 шт.

Контроль проводився вибірково, по 20 % вантажу у зв`язку з тим, що непошкоджений вантаж запакований та розподілений по складу хаотично, що унеможливлювало підрахунок.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем надано звіт № про пошкоджений товар з фото.

Перевезення вантажу здійснювалося Приватним підприємством «Туран 53» (Перевізник або Виконавець) на підставі Договору № 204-37-2-ЧС про надання послуг з організації та перевезення вантажів по Україні від 14.08.2023, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокат» виступало як Експедитор/Замовник.

Згідно доводів Позивача, за наслідками вищезазначеного страхового випадку ним було надано Страховику всі необхідні документи для встановлення обставин страхової події та прийняття рішення про виплату страхового відшкодування відповідно до умов Договору страхування, з урахуванням положень міжнародного законодавства та Request for Quotations, Reference: WFP/UKR/RFQ/Inland/02-2023 (в перекладі з англійської: Запит на цінову пропозицію), нотаріальна копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 12.3 Reference: WFP/UKR/RFQ/Inland/02-2023, за яких здійснювалося перевезення вантажу, усі відсутні або пошкоджені товари, а також будь-які розливи або втрати протягом періоду, що перебуває під відповідальністю Контрактника, будуть списані за транспортними рахунками-фактурами, виходячи з прибуткової вартості товару, або їх ринкової вартості в місці призначення, залежно від того, яка з цих сум є більшою. Вартість товару в пункті призначення розраховується шляхом додавання всіх транспортних і пов`язаних з ними витрат до закупівельної (первісної) вартості товарів.

27.09.2023, у відповідності до зазначеного вище пункту, World Food Program (Bсесвітня Продовольча Програма) надіслала Позивачу кредит-ноту на суму 19 208,42 USD / 710 711,54 грн. та списало зазначену суму коштів за транспортними рахунками-фактурами, виходячи з прибуткової вартості товару, оскільки умовами договору ЗЕД передбачено, що списання грошових коштів не потребує узгодження з Позивачем чи іншими суб`єктами.

Згідно доводів Позивача, відповідно до Payment advice № від 05.10.2023 Позивач мав отримати від World Food Program (Всесвітня Продовольча Програма) оплату за надані транспорті послуги згідно інвойсів: № 2274-266 400,00 грн, № 2343-27 972,00 грн, № 2344-24 420,00 грн, № 2345-4400,00 грн, № 2353-188 256,00 грн, № 2369-222 000,00 грн, № 2373-359 196,00 грн та № 2375-13 320,00 грн., що в загальному становить 1 145 964,00 грн.

Відповідно до пункту 12.3 Request for Quotations, Reference: WFP/UKR/RFQ/Inland/02-2023 World Food Program (Всесвітня Продовольча Програма) утримано суму збитку в розмірі 710 711,54 грн у зв`язку з чим Позивач отримав оплату транспортних послуг не в повному об`ємі, тобто з виключенням збитків: 1 145 964,00 грн. - 710 711,54 грн. = 435 252,46 грн., що відображається у вхідній платіжній інструкції № 051023-01 від 05.10.2023 року.

Посилаючись на вказаний вище пункт Request for Quotations, Reference: WFP/UKR/RFQ/Inland/02-2023 Позивачем було зазначено, що сума матеріального збитку визначається на основі прибуткової вартості товару/непродовольчих товарів або їх надійної ринкової вартості в пункті призначення, залежно від того, що більше.

Відповідно до SUPPORT OT PAYMENT REPORT World Food Program (Всесвітня Продовольча Програма) сума матеріально збитку склала 16 007,02 долл. США + 20% ПДВ 19 208,42 долл. США з ПДВ.

Курс ООН згідно інформації на сайті: https://treasury.un.org/operationalrates/Operational Rates.php станом на серпень 2023 становив - 37,00 грн/долл. США.

Так, Позивачем зазначено, що сума матеріального збитку в гривнях становить 710 711,54 грн., а вартість прибуття товару в пункті призначення розраховується шляхом додавання всіх транспортних i товарів/непродовольчих товарів у джерелі.

Вартість товару у джерелі (куплено в Римі, Італія) вказана в документах на закупівлю товару, а саме у інвойсі № - 47 613, 38 дол. США, і до цієї вартості додано всі транспорті і супутні товари, що становить прибуту вартість товару (до Дніпра, вул. Кринична, 30) і яка відрізняється від інвойсної вартості.

Позивач посилається на положення пункту 12.4.1 Договору та зазначає, що розмір страхового відшкодування визначається у розмірі вартості витрат на відновлення або придбання подібного за функціональними та вартісними характеристиками майнового об`єкта, що корелюється з умовами договору з World Food Program (Всесвітня Продовольча Програма), де збитки можуть визначатися за ринковою вартість товару в пункті призначення.

Згідно листа Відповідача від 05.02.2024 вих. № 03/0500 вбачається, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» розглянуто надані Позивачем документи по вказаній вище події, що надані 16.01.2024 року та 24.01.2024, а саме: Звіт про огляд пошкоджень, Credit note № 10, Супровід до платіжного звіту-службова записка для фінансування від 21.09.2023, Супровід до звіту про оплату від 21.09.2023, ТТН на перевезення вантажу, Акт надання послуг № 2189 від 28.09.2023, ТТН на перевезення вантажу для його утилізації, 2 Рахунки № 2349 від 27.09.2023, Запит на отримання цінової пропозиції на Посилання:WFP/UKR/RFQ/Inland/02-2023, INVOICE №2329 на сегрегацію банок, CMR №20230725/4, Пакувальний лист №1772/2023, Документ про якість продукції №1772/2023 та Invoice № .

Під час розгляду вищезазначених документів Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» встановлено, що в Invoice № вартість товару розраховувалась в кілограмах, а не за вартістю його 1-ї штуки.

В даному Invoicе зазначено, що вартість товару вагою 10 кг коштує 27,95 USD, a отже вартість 1 кг товару становить 2,79 USD.

Також, в даному Invoice та в інших наданих документах зазначено, що вага 1 штуки товару складає 300 гр.

Відповідно до Credit note № 10 та Претензії ТОВ «АВТОКАТ» вих. № 2177 від 27.09.2023 р., розмір матеріального збитку становить 710 711, 54 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на пункт 12.4.1 Договору зазначає, що розмір матеріального збитку з урахуванням інвойсної вартості вантажу становить: 499 835, 72 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що Відповідач звертався до World Food Program (Bсесвітня Продовольча Програма) з офіційним запитом щодо надання наступних документів: претензії від ООН World Food Program до ТОВ «Автокат» щодо відшкодування нанесеного розміру матеріального збитку; розрахунок суми збитку на суму 710 711, 54 грн; документ (чек, платіжка), що підтверджує оплату утилізації товару.

Листом від 23.02.2024 року World Food Program (Bсесвітня Продовольча Програма) у відповідь на лист Відповідача повідомила, наступне:

«Дійсно, 15.08.2023, відповідно до контракту WFP/UKR/RFQ/Inland/02-2023 та LTI , ВПП ООН зобов`язала транспортну компанію ТОВ «АВТОКАТ» перевезти м`ясні консерви зі складу ВПП ООН, розташованого в с. Івано-Франкове Львівської області, на склад ВПП ООН в м Дніпро. У вантажівку DAF НОМЕР_2 завантажено 17,035 нетто-метрів (300гр.*56784 банки). Перевезення здійснював водій ОСОБА_1 , водійське посвідчення № НОМЕР_1 .

Щодо питань, піднятих у Вашому листі, ми хотіли б надати Вам деяку інформацію та копії наступних документів:

- ВПП не подавала претензії до ТОВ «АВТОКАТ», однак є електронне звернення до ТОВ «АВТОКАТ» від 27.08.2013 з проханням надіслати кредит-ноту на суму 19 208,42 доларів США з ПДВ до інвойсу 2274. Курс обміну валют у ньому становить 37 грн./дол;

- кредит-нота від ТОВ «АВТОКАТ» на суму 19 208,42 доларів США/ 710 711,54 гривень. Супровідний платіжний звіт, який відображає суму збитків у розмірі 16 007 доларів США без ПДВ;

- платіжне повідомлення /05.10.2023, згідно з балансом рахунків, ТОВ «АВТОКАТ» недоотримало (зафіксовано збитки) у розмірі 710 711, 54 грн.;

- акт обстеження пошкоджень № 23-0947, згідно з яким 16 035 банок є дефектними та підлягають утилізації;

- заявка на утилізацію товару до ТОВ «УТИЛЬВТОРПРОМ» від 26.09.2023;

- підтвердження до платіжного звіту службова записка до фінансового відділу від 21.09.2023;

- рахунок № 2349 від 27.09.23 від ТОВ «Утильвторпром» за утилізацію прострочених та неякісних продуктів харчування;

- платіжне доручення № /17.10.2023 оплата рахунку № 2349 від 27.09.2023 від ТОВ «Утильвторпром».

Вартість матеріальних збитків у розмірі 710 711,54 грн розрахована відповідно до документів та правил, прийнятих ВПП ООН, а саме:

- ціна товару на складі постачальника;

- транспортні послуги від постачальника до кінцевого пункту призначення, включаючи проміжні склади;

- зберігання товарів на складах, у тому числі проміжних та надання логістичних послуг на складах;

- робота інспекційної компанії на складі в Дніпрі;

- робота постачальника послуг по сортуванню консервів з цієї фури;

- утилізація пошкодження товару.»

Крім того, у вказаному листі ВПП підтвердила факт списання з ТОВ «Автокат» 710 711, 54 грн.

З листа Відповідача № 03/1107 від 18.03.2024 та № 03/1657 від 25.04.2024 вбачається, що доводи останнього зводяться до наступного:

- платіжна інструкція №051023-01 від 05.10.2023 підтверджує винагороду ТОВ «Автокат» згідно договору WFP/UKR/RFQ/Inland/02-202 від 22.12.2022 і не підтверджує витрат ТОВ «Автокат» перед ВПП, як сплату за претензією;

-advice № від 05.10.2023 не завізований документ, який містить незрозумілу інформацію, яка потребує додаткових пояснень/посилань/документів про значення, які там містяться;

-note № 10 від 27.09.2023 надана як претензія.

Так, як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем на підставі страхового акту №МН-2336 від 04.06.2024 прийнято рішення про виплату на користь ТОВ «Автокат» 484 8353, 72 грн (499 835, 72 грн - 15 000 грн франшизи за Договором).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що розмір матеріального збитку в розмірі 499 835, 72 грн розраховувався виходячи із вартості товару в кілограмах, в не за одиницю товару згідно інформації в Invoice № та згідно пункту 12.4.1 Договору.

При цьому, згідно матеріалів справи Відповідачем у вказаному листі визнається, що вартість матеріальної шкоди в розмірі 710 711, 51 грн, згідно пояснень ВПП від 23.02.2024, розрахована відповідно до документів та правил прийнятими WFP включаючи: ціну товару на складі постачальника, транспортні послуги, зберігання на логістичних складах, послуги з відбракування товару та його утилізація.

Однак, до вказаного листа не надано роз`яснень щодо вартості кожної з перелічених послуг та не надано підтверджуючих документів такої оплати вищезазначених послуг, що відповідно унеможливлює їх покриття без підтверджуючих документів.

Предметом перевезення була гуманітарна допомога, яка згідно доводів Відповідача є безоплатною в силу положень частини 2 статті 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», а відтак її вартість в місці призначення як ринкова, так і прибуткова відповідно дорівнює нулю.

Відтак, скаржник стверджує, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами витрат, стягнення яких ним заявляється.

Згідно доводів Позивача викладених в позовній заяві, Страховиком (Відповідачем) порушено умови Договору в частині нарахування та виплати суми страхового відшкодування у зв`язку з чим Позивачем нараховано пеню на підставі пункту 13.1 Договору, 3 % річних та інфляційні втрати за період з 15.06.2024 по 25.07.2024.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 2, 7, 13 ГПК України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 ГПК України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частиною другою статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з частиною першою статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною четвертою статті 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статтей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Суд проаналізувавши правовідносини сторін, дійшов висновку, що укладений між сторонами Договір є договором страхування.

Враховуючи дату укладання Договору та виникнення між сторонами спірних правовідносин, судом застосовується законодавство чинне станом на дату виникнення страхового випадку.

Відповідно до частини 1 статті 979 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 990 ЦК України передбачено умови та порядок здійснення страхової виплати. Так, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Так, страхування цивільної відповідальності, включаючи відповідальність перевізника (експедитора), є одним із видів добровільного страхування.

З огляду на викладене вище, укладений між сторонами Договір є добровільним договором страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора), тобто Позивача, а безпосереднім перевізником у спірних правовідносинах виступило ПП «Туран 53».

Враховуючи вище, наразі спірним питанням є з`ясування та встановлення суми страхового відшкодування, яка підлягає відшкодуванню за наслідком страхового випадку за Договором.

Суд зазначає, що пошкодження вантажу, яке відбулося о 19:07 15.08.2023 на автодорозі М-09-Тернопіль-Львів-Рава-Руська визнано Відповідачем страховим випадком, що вбачається з доводів Відповідача та у зв`язку з чим Відповідачем здійснено страхове відшкодування в розмірі 484 835, 72 грн на підставі страхового акту № МН-2336 від 04.06.2024.

Позивач зазначає, що вартість збитку, який він поніс у зв`язку із страховим випадком становить 710 711, 54 грн, а саме 19 208, 42 дол. США по курсу ООН 37 грн за 1 дол. США згідно інвойсу № 2274 від 27.09.2023.

Вказані кошти є збитком, оскільки недоотримані Позивачем, а беззаперечно списані World Food Program на підставі зовнішньоекономічного договору WFP/UKR/RFQ/Inland/02-2022, а саме пункту 12.3 останнього.

Факт списання 710 711, 54 грн також підтверджено World Food Program в листі від 23.02.2024.

Зазначене Відповідачем не спростовано.

При цьому із вказаного листа міжнародної організації вбачається, що вказана сума розрахована відповідно до документів та правил, прийнятих ВПП ООН, а саме: ціна товару на складі постачальника; транспортні послуги від постачальника до кінцевого пункту призначення, включаючи проміжні склади; зберігання товарів на складах, у тому числі проміжних та надання логістичних послуг на складах; робота інспекційної компанії на складі в Дніпрі; робота постачальника послуг по сортуванню консервів з цієї фури; утилізація пошкодження товару, а також в силу положень пункту 12.3 зовнішньоекономічного договору WFP/UKR/RFQ/Inland/02-2022.

З огляду на зазначене, Позивачем понесено витрати в розмірі утриманих коштів, що становить 710 711, 54 грн., на підтвердження чого ним надано докази, які досліджено та описано судом вище.

Водночас, Відповідач на спростування зазначеного надає власний розрахунок суми страхового відшкодування, яка розрахована виключно виходячи з вартості вантажу.

При цьому суд зазначає, що пунктом 12.4.1 пункту 12.4 Договору визначено, що у разі знищення (втрати) майна в т.ч. вантажу розмір страхового відшкодування визначається у розмірі вартості витрат на відтворення або придбання подібного за функціональними та вартісними характеристиками майнового об`єкта до знищеного (втраченого) майнового об`єкта за вирахуванням вартості залишків, придатних для подальшого використання або реалізації, але не більше розміру субліміту на один страховий випадок за ризиком «Відповідальність за знищення «втрату» та / або пошкодження вантажу або субліміту на один страховий випадок за ризиком «Відповідальність перед третіми особами», які зазначені у пункті 1.2.2 та пункті 1.2.4 частини 1 цього Договору.

При цьому, судом враховано, що відповідно до пункту 4.1 та пунктів 1.2.1, 1.2.2, 1.2.3, 1.2.4, 1.2.5 Договору страхування, у Страховика за Договором виник обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування за: «знищення (втрату) та/або пошкодження вантажу, «фінансові збитки»;«Відповідальність перед Третіми особами»; «Додаткові витрати» згідно пункту 4.2.4.4 частини 2 Договору.

Поняття добровільного майнового страхування розкривають положення статті 6 Закону України «Про страхування» та статей 979, 982 ЦК України. Добровільне страхування здійснюється на основі договору між страховиком і страхувальником, що в даному випадку і відбулося у правовідносинах позивача та його страховика.

Суд звертає увагу, що основним призначенням добровільного страхування є майновий захист інтересів страхувальника, що покликаний зменшити шкідливі для нього наслідки відповідальності, оскільки основний тягар відшкодування шкоди повинен нести страховик.

Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17.

Суд зазначає, що Позивачем надано всі залежні від нього та можливі документи, з яких вбачається за можливе встановити понесення заявленого збитку (фактично недоотриманий прибуток), натомість Відповідачем таку суму не спростовано, а здійснено розрахунок на власний розсуд, а визнання Відповідачем події 15.08.2023 страховим випадком, свідчить про достатність в нього документів Позивача, що відповідно спростовує заперечення Відповідача в цій частині.

Також при вирішенні даного спору судом враховано, що Позивачем на виконання умов Договору здійснювалися страхові платежі, які в свою чергу приймалися страховиком (Відповідачем), а відтак Позивач, діючи добросовісно і розумно мав достатньо обґрунтовані очікування про відшкодування йому збитків за перевезення 15.08.2024 та виконання Відповідачем умов Договору.

У спірних правовідносинах, на переконання суду, поведінка Відповідача є такою, що суперечить меті інституту добровільного страхування та є неприпустимою.

Суд зазначає, що сума відшкодування в розмірі 710 711, 54 грн розраховувалась не Позивачем, а відповідно третьою особою, що унеможливлює сторону страхувальника надати пояснення по суті здійснених розрахунків та якимось чином зменшити її суму, в силу кола визначених прав сторони за зовнішньоекономічним договором.

Гуманітарна складова спірного вантажу також жодним чином не впливає на порядок та походження збитків Позивача в результаті страхового випадку та не спростовує матеріальну відповідальність сторони.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

Як правильно встановив суд першої інстанції обґрунтованість заявлених Позивачем вимог, які не спростовані Відповідачем належними доказами так як і не доведено правомірності нарахування Відповідачем суми страхового відшкодування в меншому розмірі ніж то заявлялося Позивачем згідно наданих на страхову виплату документів.

Що стосується нарахованих Позивачем 3 %, інфляційних втрат та пені, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (частиною 3 статті 549 ЦК України).

Крім того, право Позивача нараховувати пеню закріплено пунктом 13.1 Договору згідно якого при порушенні строків здійснення виплати страхового відшкодування Страховик сплачує Страхувальнику пеню в розмірі 0, 1% від суми невиплаченого страхового відшкодування за кожну прострочену добу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, встановлений на кінцеву дату виплати страхового відшкодування.

Як правильно встановив суд першої інстанції, за прострочення виплати суми страхового відшкодування Відповідачем підлягає сплата на користь Позивача пеня - 6 141, 90 грн, 3 % річних - 708,68 грн та інфляційні втрати - 4 639, 27 грн.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що, що період нарахування є таким, що не порушує права Відповідача та відповідно є правомірним.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, слід зазначити, що іншим доводам апелянта оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 у справі №910/9399/24 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокат» просило суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано:

- договір про надання правничої допомоги №01-18/03-АО від 18.03.2024;

- додаткова угода №1 від 08.11.2024 до договору про надання правничої допомоги №01-18/03-АО від 18.03.2024;

- рахунок на оплату №45 від 14.11.2024 на суму 20 000 грн;

- платіжна інструкція№14342 від 14.11.2024 на суму 20 000,00 грн;

- акт надання послуг №44 від 19.11.2024;

- звіт про надання правової допомоги від 20.11.2024;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АІ№1745029 від 30.11.2024;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серіяКС №8530/10 від 28.11.2019 Курбака А.І.

До суду 29.11.2024 відповідачем подано клопотання про зменшення суми судових витрат позивача на професійну правову допомогу, згідно якого відповідач вказує, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу є завищеним, не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та співмірності відповідно до ціни позову.

Також відповідач стверджує, що спектр робіт, що був проведений адвокатом є надуманим задля збільшення свого гонорару.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши долучені позивачем до матеріалів справи докази понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення зазначеної заяви з огляду на наступне

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Так, на підставі долучених до матеріалів справи документів, Північним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

18.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокат» та адвокатським об`єднанням «Кубрак і партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №01-18/03-АО від 18.03.2024, відповідно до умов якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Пунктами 4.1 та 4.2 договору загальна вартість послуг / винагорода виконавця за надання правової (юридичної ) допомоги клієнту становить сукупність платежів, які зроблені клієнтом на підставі цього договору та додаткових угод до нього або відповідно до фактично наданого обсягу правової допомоги згідно з Актами наданих послуг.

Порядок обчислення вартості послуги (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру вартості послуг, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в Додаткових угодах до цього Договору, а за фактично надані послуги згідно з Актами наданих послуг, одразу після їх підписання.

З метою отримання правової допомоги в суді апеляційної інстанції 08.11.2024 між позивачем та адвокатським об`єднанням «Кубрак і партнери» було укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №01-18/03-АО від 18.03.2024.

Сторони узгодили вартість правової допомоги у розмірі 20 000 грн без прив`язки до обсягу наданих послуг (п. 5).

14.11.2024 позивачем було сплачено на користь адвоката Кубрака О.О. грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція

19.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокат» та адвокатським об`єднанням «Кубрак і партнери» складено акт надання послуг №44 на суму 20 000,00 грн.

Відповідно до акту, виконавцем були виконані наступні роботи (надані послуги): юридичні послуги із представництва інтересів клієнта в Північному апеляційному господарському суді у справі №910/9399/24.

Також в акті зазначено, що замовник претензій по об`єму, якості та строках виконання робіт (надання послуг) не має.

Північний апеляційний господарський суд зазначає про те, що наведена в акті інформація щодо наданих адвокатом позивачу послуг підтверджується матеріалами справи, зокрема, позивачем було подано зазначені процесуальні документи.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу адвокатом Кубраком О.О. зазначених в акті послуг.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Апеляційний суд, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також заперечення відповідача, вважає за можливе зменшити розмір таких витрат.

Так, проаналізувавши зміст відзиву на апеляційну скаргу подібними за змістом до позовної заяви. Тобто, правова позиція позивача не змінилася.

Ураховуючи обставини даної справи, предмет та підстави позовних вимог, заперечення відповідача проти розміру витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, що суперечить принципу розподілу витрат.

У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 у справі №910/9399/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 у справі №910/9399/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ».

4. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокат» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/9399/24 задовольнити частково.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (вул. Федорова Івана, буд. 32, літ. А, м. Київ, 03038; ідентифікаційний код 30859524) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокат» (проспект Степана Бандери, буд. 6, офіс 808, м. Київ, 04073; ідентифікаційний код 39120932) 10 000 (десять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволені решти вимог заяви відмовити.

6. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов