ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 р. Справа№ 910/10992/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Троянчук Д.М.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агропродопт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024

у справі № 910/10992/24 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом Фермерського господарства "АВВО-93"

до Приватного підприємства "Агропродопт"

про стягнення 651 033,14 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У вересні 2024 року Фермерського господарства "АВВО-93" (далі - позивач, ФГ "АВВО-93") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Агропродопт" (далі - відповідач, ПП "Агропродопт") про стягнення заборгованості у розмірі 651 033,14 грн, з яких: 605 037,00 грн. заборгованості, 8 160,00 грн. 3% річних, 9 519,42 грн. інфляційних втрат та 28 316,72 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки сільськогосподарської продукції №260324СГ від 26.03.2024 та Договором на міжнародне перевезення ватажу №09/05-22 від 09.05.2022, в частині оплати поставленого позивачем товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/10992/24 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Приватного підприємства "Агропродопт" на користь Фермерського господарства "АВВО-93" 605 037,00 грн заборгованості, з яких: 200 037,00 грн за Договором перевезення та 405 000,00 грн за Договором поставки; 8 160,00 грн 3% річних, з яких: 3 129,00 грн за Договором поставки та 5 031,00 грн за Договором перевезення, 9 519,42 грн інфляційних втрат за Договором перевезення, 28 316,72 грн пені за Договором поставки та 9 765,50 грн судового збору.

Мотивуючи рішення про задоволення позову місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідач належним чином свої зобов`язання з оплати за вказаними Договорами не виконав та у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість в загальному розмірі 605 037,00 грн основної заборгованості, 8 160,00 грн 3% річних, 9 519,42 грн інфляційних втрат за Договором перевезення та 28 316,72 грн пені за Договором поставки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ПП "Агропродопт" 16.12.2024 звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі № 910/10992/24 в частині стягнення з Приватного підприємства "Агропродопт" 28 316,72 грн пені.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, ПП "Агропродопт" вважає оскаржуване рішення незаконним і необгрунтованим, прийнятим без з`ясування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права.

З твердженням скаржника, стягнення 8 160,00 грн 3% річних та 28 316,72 грн пені є подвійним стягненням пені за несвоєчасне виконання зобов`язання покупцем, що не узгоджується з приписами ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агропродопт" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі № 910/10992/24 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді - доповідача) Кравчука Г.А., суддів Хрипуна О.О., Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10992/24.

Відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Агропродопт" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі № 910/10992/24 до надходження до суду матеріалів справи.

06.01.2025 матеріали справи № 910/10992/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці з 01.01.2025 по 14.01.2025 включно, перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці з 10.01.2025 по 19.01.2025 включно, а також 20.01.2025, процесуальні дії по справі не здійснювались.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агропродопт" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі № 910/10992/24 залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Надано скаржнику десять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржником 30.01.2025 усунуто недоліки апеляційної скарги та надано суду докази сплати судового збору у розмірі 3 633,60 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Агропродопт" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/10992/24, розгляд справи № 910/10992/24 призначено до розгляду на "04" березня 2025 року о 14 год 15 хв.

Позиція інших учасників справи.

13.02.2025 ФГ " АВВО-93" через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що подана відповідачем апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, її аргументи та доводи базуються на неправильних твердженнях позивача щодо дійсних обставин справи та спростовуються положеннями діючого законодавства, викладено прохання залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Явка представників сторін.

У судове засідання 04.03.2025 з`явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання 04.03.2025 не з`явився, про поважність причин нез`явлення свого повноважного представника суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про місце, дату і час судового розгляду.

За приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 04.03.2025 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, оскаржуване рішення місцевого господарського суду просив залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів, 26.03.2024 між ФГ "АВВО-93" (постачальник) та ПП "Агропродопт" (покупець) укладено Договір №260324СГ поставки сільськогосподарської продукції (далі - Договір поставки), за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити зерно українського походження (далі - Товар), культура та клас товару зазначається в Специфікаціях до Договору, які є його невід`ємними частинами (Додаток № 1 до Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору поставки товар поставляється партіями. Кількість товару зазначається в Специфікаціях до Договору, які є його невід`ємними частинами. Одиницею виміру товару, що поставляється на умовах Договору, є метрична тонна.

Згідно з пунктом 4.1 та 4.2 Договору поставки вартість кожної партії товару за цим Договором встановлюється у відповідній Специфікації до цього Договору, на таку партію. Загальна вартість товару по даному Договору визначається як сума вартостей всіх партій товару, зафіксованих у підписаних сторонами видаткових накладних, що підтверджують передачу товару від постачальника покупцю.

Пунктом 5.3 Договору поставки визначено, що датою поставки товару є дата підписання сторонами видаткової накладної на відповідну партію товару. Під час передачі товару постачальник зобов`язаний передати покупцю оригінали рахунку-фактури, видаткову та податкову накладні на товар, а покупець зобов`язаний прийняти товар та підписати всі необхідні документи, що підтверджують передачу товару.

За змістом пункту 6.2 Договору поставки покупець здійснює оплату за товар в українських гривнях шляхом банківського переведення на розрахунковий рахунок продавця, в строки та в порядку визначені у Специфікації на відповідну партію товару.

У відповідності до пункту 8.3 Договору поставки у випадку порушення покупцем строків оплати товару визначених у відповідній Специфікації, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (чинної на момент прострочення) від несплаченої суми в обрахунку за кожен день прострочки.

Згідно з пунктом 11.1 Договору поставки останній набуває чинності з дати підписання, і діє 31.12.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по даному Договору.

Специфікацією № 1 від 26.03.2024 до Договору поставки сторони погодили, що загальна вартість товару за цією угодою складає 450 000,18 грн.

Також, 09.05.2022 між позивачем (перевізник) та відповідачем (замовник) укладено Договір на міжнародне перевезення ватажу № 09/05-22 (далі - Договір перевезення), за умовами пункту 1.1 якого перевізник зобов`язується доставляти надані йому замовником вантажі за заявками замовника на перевезення вантажу (далі - Заявка), до пункту призначення у встановлений у заявці термін передати його уповноваженій на отримання вантажу особі, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.3 Договору перевезення вартість та строк оплати кожного рейсу узгоджується сторонами у заявках та вказується у рахунках фактурах. Розрахунки за надані транспортно-експедиторські послуги здійснюються у порядку, що визначається цим розділом, здавання-приймання транспортно-експедиційних послуг підтверджується актом, підписаним сторонами, із зазначенням загальної вартості послуг перевізника.

Згідно з пунктом 4.1 Договору перевезення сторони погодились, що передані електронною поштою копії заявок у рамках цього Договору мають юридичну силу.

Пунктом 4.4 Договору перевезення визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом 3-х років з дня його підписання.

Згідно наданими позивачем видатковими накладними № 71 від 29.03.2024 року, № 75 від 03,04.2024, № 74 від 02.04.2024, товарно-транспортними накладними № Р74 від 02.04.2024 року, № Р71 від 29.03.2024 року, № Р75 від 03.04.2024, податковими накладними № 7 від 03.04.2024, № 4 від 02.04.2024, № 104 від 29.03.2024, рахунками на оплату № 357 від 02.04.2024, № 360 від 03.04.2024, № 354 від 29.03.2024, копії яких містяться в матеріалах справи, підтверджується факт того, що позивачем на виконання умов Договору поставки відвантажено товар на загальну суму 450 000,00 грн.

Відповідачем на виконання вимог умов Договору поставки лише частково оплачено товар на суму 45 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1366 від 18.04.2024, у зв`язку із чим, сума заборгованості за Договором поставки становить 405 000,00 грн.

Крім того, заявками № 22 від 01.08.2023, № 20 від 31.07.2023, № 18 від 26.07.2023, № 17 від 24.07.2024, актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1024 від 19.08.2023, № 1016 від 16.08.2023, № 1008 від 14.08.2023, № 977 від 07.08.2023, CMR № 001225 від 03.08.2023, № 001053 від 02.08.2023, № 001997 від 28.07.2023, № 001472 від 26.07.2023, податковими накладними № 81 від 19.08.2023, № 71 від 16.08.2023, № 62 від 14.08.2023, № 34 від 07.08.2023, рахунками на оплату № 1024 від 19.08.2023, № 1016 від 16.08.2023, № 1008 від 14.08.2023, № 977 від 07.08.2023, копії яких містяться в матеріалах справи, підтверджують факт того, що позивачем на виконання умов Договору перевезення надано послуги з перевезення на загальну суму 240 037,00 грн.

Відповідачем на виконання вимог умов Договору перевезення лише частково оплачено отримані послуги на суму 40 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 102 від 16.07.2024, у зв`язку із чим, сума заборгованості за Договором перевезення становить 200 037,00 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними Договорами, а відповідач належним чином свої зобов`язання з оплати за вказаними Договорами не виконав та на даний час має перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 605037,00 грн. (200037,00 грн. + 405000,00 грн.), з урахуванням часткових оплат за Договорами.

Доказів оплати поставленого товару у строк визначений умовами Договору поставки та оплати наданих послуг у строк визначений умовами Договору перевезення відповідачем суду не надано.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Суд апеляційної інстанції, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги відповідача, ним оскаржується рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення з нього 8 160,00 грн 3% річних, з яких: 3 129,00 грн за Договором поставки та 5 031,00 грн за Договором перевезення та 28 316,72 грн пені за Договором поставки, відповідно, висновки суду першої інстанції в іншій частині оскаржуваного рішення не є предметом апеляційного перегляду у цій справі.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 200 037,00 грн за Договором перевезення та 405 000,00 грн за Договором поставки; 8 160,00 грн 3% річних, з яких: 3 129,00 грн за Договором поставки та 5 031,00 грн за Договором перевезення, 9 519,42 грн інфляційних втрат за Договором перевезення, 28 316,72 грн пені за Договором поставки.

Як вже зазначалося, за результатами розгляду позову суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позовних вимог, стягнуто з ПП "Агропродопт" на користь ФГ "АВВО-93" 605 037,00 грн заборгованості, з яких: 200 037,00 грн за Договором перевезення та 405 000,00 грн за Договором поставки; 8 160,00 грн 3% річних, з яких: 3 129,00 грн за Договором поставки та 5 031,00 грн за Договором перевезення, 9 519,42 грн інфляційних втрат за Договором перевезення, 28 316,72 грн пені за Договором поставки та 9 765,50 грн судового збору.

Отже, спірним питанням у зазначеній справі, з огляду на природу та характер правовідносин, зміст заявлених вимог та доводів сторін, є питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості за Договором поставки та Договором перевезення, а також пені за Договором поставки.

Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За загальним правилом покупець проводить оплату після передачі продавцем товару, передбаченого договором купівлі-продажу (поставки). Проте сторони у договорі можуть встановити інший порядок оплати, зокрема передбачити попередню оплату товару.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, відповідно до видаткових накладних № 71 від 29.03.2024, № 75 від 03,04.2024, № 74 від 02.04.2024, товарно-транспортних накладних № Р74 від 02.04.2024, № Р71 від 29.03.2024, № Р75 від 03.04.2024, податкових накладних № 7 від 03.04.2024, № 4 від 02.04.2024, № 104 від 29.03.2024, рахунків на оплату № 357 від 02.04.2024, № 360 від 03.04.2024, № 354 від 29.03.2024, копії яких містяться в матеріалах справи, підтверджується факт того, що позивачем на виконання умов Договору поставки відвантажено товар на загальну суму 450 000,00 грн.

Відповідачем на виконання вимог умов Договору поставки частково оплачено товар на суму 45 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1366 від 18.04.2024, у зв`язку із чим, сума заборгованості за Договором поставки становить 405 000,00 грн.

Крім того, заявками № 22 від 01.08.2023, № 20 від 31.07.2023, № 18 від 26.07.2023, № 17 від 24.07.2024, актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1024 від 19.08.2023, № 1016 від 16.08.2023, № 1008 від 14.08.2023, № 977 від 07.08.2023, CMR № 001225 від 03.08.2023, № 001053 від 02.08.2023, № 001997 від 28.07.2023, № 001472 від 26.07.2023, податковими накладними № 81 від 19.08.2023, № 71 від 16.08.2023, № 62 від 14.08.2023, № 34 від 07.08.2023, рахунками на оплату № 1024 від 19.08.2023, № 1016 від 16.08.2023, № 1008 від 14.08.2023, № 977 від 07.08.2023, копії яких містяться в матеріалах справи, підтверджують факт того, що позивачем на виконання умов Договору перевезення надано послуги з перевезення на загальну суму 240 037,00 грн.

Відповідачем на виконання вимог умов Договору перевезення лише частково оплачено отримані послуги на суму 40 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 102 від 16.07.2024, у зв`язку із чим, сума заборгованості за Договором перевезення становить 200 037,00 грн.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними Договорами, а відповідач належним чином свої зобов`язання з оплати за вказаними Договорами не виконав у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 605037,00 грн (200037,00 грн + 405000,00 грн), з урахуванням часткових оплат за Договорами.

Доказів оплати поставленого товару у строк визначений умовами Договору поставки та оплати наданих послуг у строк визначений умовами Договору перевезення відповідачем суду не надано.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 8 160,00 грн. 3% річних (3 129,00 грн за Договором поставки + 5 031,00 грн за Договором перевезення) та 9 519,42 грн інфляційних втрат за Договором перевезення.

Поряд з цим, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від неоплаченої вартості товару за кожен день такого прострочення в сумі 28 316,72 грн за умовами пункту 8.3 Договору поставки.

Позивачем здійснено нараховування неустойки за період з 19.04.2024 по 22.07.2024 на суму заборгованості 40 5000,00 грн у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожень день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що вказаний розрахунок виконаний позивачем є арифметично правильним та нормативно обґрунтованим, а тому позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 28316,72 грн обґрунтовано задоволено судом першої інстанції.

Щодо твердженням апелянта, що стягнення 8 160,00 грн 3% річних та 28 316,72 грн пені є подвійним стягненням пені за несвоєчасне виконання зобов`язання покупцем, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 922/4400/17, неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку.

Передбачене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

За таких обставин колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції стосовно того, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором пені та 3% річних не суперечить статті 61 Конституції України оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня є формою неустойки, а 3 % річних не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Зважаючи на викладене, надаючи оцінку встановленим обставинам у сукупності відповідно до вимог статті 86 ГПК України, доводи скаржника в апеляційній скарзі з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі та, відповідно, не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника (позивача).

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агропродопт" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/10992/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/10992/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10992/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 12.03.2025.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

О.О. Хрипун