ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1356/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Андрощук О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Заруцька І.В. - витяг з ЄДРПОУ;

від відповідача: не прибув;

від третьої особи: Дяченко А.М. - довіреність №9 від 08.01.2025 (у с/з 03.03.2025),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІКО"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Басейнового управління водних ресурсів річки Прип`ять

про розірвання договору оренди та повернення орендованого майна

Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІКО", у якому просить:

- розірвати договір оренди №1593 нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.10.2014 - нежитлових приміщень площею 311,8 кв.м на другому поверсі будівлі ремонтної майстерні (літ.Ж-1), реєстровий номер: 054307683.ААА БЕГ994 та частини гаража (літ.Г-1) площею 302,6 кв.м, реєстровий номер: 05430768.2.ААА БЕГ 992, що за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, село Мирне, вул. Володарського, 151-А;

- повернути нежитлові приміщення площею 311,8 кв.м на другому поверсі будівлі ремонтної майстерні (літ.Ж-1), реєстровий номер: 054307683.ААА БЕГ994 та частини гаража (літ.Г-1) площею 302,6 кв.м, реєстровий номер: 05430768.2.ААА БЕГ 992, що за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, село Мирне, вул. Володарського, 151-А, Регіональному відділенню Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та Басейновому управлінню водних ресурсів річки Прип`ять шляхом підписання між сторонами акту приймання-передачі.

Ухвалою від 31.12.24 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 03.02.2025 об 11:30, залучив Басейнове управління водних ресурсів річки Прип`ять до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

28.01.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника третьої особи надійшла заява з додатками.

Ухвалою від 03.02.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті, призначив судове засідання на 03.03.2025.

Протокольною ухвалою від 03.03.2025 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 05.03.2025.

04.03.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надіслання відповідачу документів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, повноважного представника у судове засідання не направив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа 03.03.2025 в його електронний кабінет (а.с.59).

Оскільки явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а надання письмового відзиву, відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, є правом відповідача а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1593 від 31.10.2014, в частині сплати орендної плати за період з листопада 2023 року по листопад 2024 року, у зв`язку з чим у останнього утворилася заборгованість у сумі 19490,17 грн. З огляду на систематичне невиконання відповідачем істотної умови договору оренди в частині сплати орендної плати за користування державним майном, позивач звернувся з цим позовом до суду про розірвання договору оренди та повернення орендованого майна.

Матеріали справи не містять відзиву чи будь-якої іншої заяви відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього щодо заявленого позову, а також доказів на спростування доводів позивача.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПІКО" (орендар, відповідач) був укладений договір оренди №1593 нерухомого майна, що належить до державної власності (а.с.16 (на звороті) - 19), відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення площею 311,8 кв.м на другому поверсі будівлі ремонтної майстерні (літ. Ж-1), реєстровий номер: 05430768.3.ААА БЕГ994 та частину гаража (літ. Г-1) площею 302,6 кв.м, реєстровий номер: 05430768.2.ААА БЕГ992, що перебуває на балансі Бердичівського міжрайонного управління водного господарства (балансоутримувач, правонаступником якого є Басейнове управління водних ресурсів річки Прип`ять), належить до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України та розташоване за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Мирне, вул. Володарського, 151-А.

Майно не підлягає приватизації та передачі в суборенду.

Об`єкт є частиною комплексу та є державною власністю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Великоп`ятигірської сільської ради Бердичівського району Житомирської області 12.06.2007 на підставі рішення цього ж виконкому від 21.03.2007 №31, зареєстрованого державним комунальним підприємством Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації 27.06.2007, номер запису: 1864 в книзі: 75, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.09.2013, номер запису про право власності: 2424609, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08.

За умовами п.1.2 договору, майно передається в оренду з метою розміщення складів.

Згідно з п.2.1 орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

За актом від 31.10.2014 приймання-передавання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності, орендодавець та балансоутримувач передали, а орендар прийняв в строкове платне користування вказане нерухоме майно (а.с.20).

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями статей 626, 627, 628, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст.283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1-2, ч.5 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч.1, 4 ст. 286 ГК України).

Відповідно до п.3.1 договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - серпень 2014 року 1835,36 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - жовтень 2014 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень та жовтень 2014 року.

Пунктами 3.2, 3.3 договору визначено, що нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

За умовами п.3.5 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинним на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно з поясненнями позивача, у період з 24.02.2022 нарахування орендної плати здійснювалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану", а саме з 24.02.2022 по 30.05.2022 орендна плата не нараховувалась, а з 31.05.2022 нарахування орендної плати здійснюється в розмірі 50%.

Довідкою про стан надходження орендної плати по договору оренди від 31.10.2014 №1593 підтверджується, що відповідачем остання проплата була здійснена в грудні 2023 року в сумі 1440,97 грн та ці кошти були зараховані в погашення боргу за попередній період (а.с.25).

Згідно з розрахунком заборгованості по орендній платі по договору оренди від 31.10.2014 №1593, заборгованість відповідача по орендній платі за період з листопада 2023 року по листопад 2024 року становить 19490,17 грн (а.с.24).

Згідно з п.10.1 цей договір укладено строком на 15 років, що діє з 31.10.2014 до 31.10.2029 включно.

Відповідно до п.8.2 орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання у разі погіршення стану орендованого майна внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору.

Згідно з п.10.3 договору, зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

За умовами п.10.13 договору, у разі несплати орендної плати орендарем протягом трьох місяців підряд, орендодавець має право відмовитись від договору та вимагати повернення майна у порядку, передбаченому ст. 782 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з приписом від 08.05.2024 №11-15-590 щодо забезпечення виконання умов договору оренди (а.с.20-21, 67), у якому вимагав сплатити заборгованість по орендній платі та попереджав, що у разі невиконання вищезазначених вимог, буде прийнято рішення про відмову, зокрема від договору оренди №1593 від 31.10.2014, у зв`язку з несплатою орендарем орендної плати протягом більш як трьох місяців підряд. Вказаний припис залишений відповідачем без відповіді та без задоволення.

Матеріалами справи підтверджується те, що позивач звертався до відповідача з листом від 17.06.2024 №11/15-718 щодо відмови від договору оренди державного майна (а.с.21 (на звороті, 67 (на звороті) - 68), у якому відповідно до ст.782 ЦК України та п.10.13 договору оренди від 31.10.2014 №1593 заявив про відмову від договору оренди у зв`язку з несплатою орендарем орендної плати протягом більш як трьох місяців підряд. Вказав, що відповідно до п.10.13 договору, договір оренди від 31.10.2014 №1593 вважає припиненим з моменту одержання повідомлення про відмову від договору оренди або на 5-й робочий день після надіслання цього листа. Позивач вимагав сплатити заборгованість по орендній платі та повернути протягом трьох робочих днів орендоване майно балансоутримувачу за актом приймання-передавання.

Крім того, позивач звертався до відповідача з претензією від 30.10.2024 №11-04-1311 (а.с.22-24, 68 (на звороті) - 69) про сплату заборгованості, розірвання договору оренди від 31.10.2024 №1593 та повернення орендованого майна, до якого долучив проект договору про розірвання договору оренди №1593 нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.10.2024.

Однак вказані листи відповідач не отримав, відповіді на них не надав та вони повернулися позивачу за закінченням терміну зберігання.

Суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №917/28/19 стосовно норми статті 782 ЦК України зауважив, що наведена норма передбачає право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Тобто, цією нормою передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього в позасудовому порядку (шляхом направлення повідомлення та його одержання наймачем). Згідно з ч.3 ст.615 цього Кодексу внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. При цьому така відмова є правом, а не обов`язком, що жодною мірою не обмежує права наймодавця (орендодавця) з цих підстав (нездійснення плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд) звернутися до суду з позовом про розірвання.

Відповідно до п.10.6 договору, чинність цього договору припиняється, зокрема, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду.

Так, позивач вказує, що несплата орендної плати за період з листопада 2023 року по листопад 2024 року (протягом одного року) є систематичним невиконанням орендарем істотної умови договору в частині сплати орендної плати за користування державним майном, тому позивач просить розірвати вказаний договір оренди.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому розірвання договору в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося. Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

При цьому, істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/22259/17, від 14.08.2018 у справі № 910/22454/17, від 28.08.2018 у справі № 910/20932/17, від 02.10.2018 у справі № 910/21033/17, від 16.10.2018 у справі № 910/3568/18, від 19.02.2019 у справі №910/4427/18, від 07.05.2020 у справі № 910/5027/19.

Оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13.

Суд встановив, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, систематично не вносив орендну плату, в зв`язку з чим, за період з листопада 2023 року по листопад 2024 року у нього утворилася заборгованість з орендної плати у розмірі 19490,17 грн. Станом на час розгляду справи орендну плату сплачено не було.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що допущене відповідачем порушення зобов`язання фактично позбавило орендодавця за спірним договором того, на що останній розраховував при його укладенні, тобто свідчить про наявність обставини істотного порушення умов укладеного договору, та є достатньою правовою підставою для розірвання вказаного договору в судовому порядку, а отже вимога позивача про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1593 від 31.10.2014 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про повернення відповідачем орендованого майна Регіональному відділенню Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та Басейновому управлінню водних ресурсів річки Прип`ять, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За умовами п.5.10 договору, у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язується повернути орендодавцеві та балансоутримувачу або підприємству/товариству, указаному орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п.10.9 договору, у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю та балансоутримувачу.

Згідно з п.10.10 договору, майно вважається поверненим орендодавцю та балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання при поверненні майна покладається на орендаря.

З аналізу правових норм вбачається, що вимога про повернення орендованого майна є похідною від вимоги про розірвання договору оренди майна.

Так, правовим наслідком розірвання договору оренди майна є обов`язок орендаря повернути орендоване майно.

Отже, з урахуванням наведеного вище, враховуючи, що у п.5.10 договору визначено обов`язок орендаря у разі розірвання договору повернути орендоване майно орендодавцеві та балансоутримувачу або підприємству/товариству, указаному орендодавцем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пп.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.3 вказаної статті, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті в електронній формі, застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до платіжної інструкції №407 від 10.12.2024 позивач при зверненні до суду з цим позовом з двома немайновими вимогами сплатив 6056,00 грн судового збору, що на 1211,20 грн більше, ніж підлягало сплаті з урахуванням коефецієнту 0,8.

Водночас суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

З огляду на задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 4844,80 грн відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди №1593 нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.10.2014 - нежитлових приміщень площею 311,8 кв.м на другому поверсі будівлі ремонтної майстерні (літ. Ж1), реєстровий номер: 05430768.3.ААА БЕГ994 та частину гаража (літ. Г-1) площею 302,6 кв.м, реєстровий номер: 05430768.2.ААА БЕГ992, за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Мирне, вул. Володарського, 151-А, укладений між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Житомирській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПІКО".

3. Товариству з обмеженою відповідальністю "СПІКО" (13313, Житомирська область, Бердичівський район, село Мирне, вул. Володарського, буд. 151А, ід. код 30741101) повернути Регіональному відділенню Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, Рівненська область, Рівненський район, м. Рівне, вул. Могили Петра, буд. 24, ід. код 42956062) та Басейновому управлінню водних ресурсів річки Прип`ять (10001, Житомирська область, м. Житомир, вул. Київська, буд. 81, ід. код 01038766) нежитлові приміщення площею 311,8 кв.м на другому поверсі будівлі ремонтної майстерні (літ. Ж1), реєстровий номер: 05430768.3.ААА БЕГ994 та частину гаража (літ. Г-1) площею 302,6 кв.м, реєстровий номер: 05430768.2.ААА БЕГ992, за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Мирне, вул. Володарського, 151-А шляхом підписання між сторонами акту приймання-передачі.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІКО" (13313, Житомирська область, Бердичівський район, село Мирне, вул. Володарського, буд. 151А, ід. код 30741101) на користь Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, Рівненська область, Рівненський район, м. Рівне, вул. Могили Петра, буд. 24, ід. код 42956062) 4844,80 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.03.25

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- позивачу через систему "Електронний суд";

2 - відповідачу (рек. з пов.).