ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2025 р. Справа№ 910/7747/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Скрипки І.М.

Мальченко А.О.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Сабадин А.В. орд.;

від відповідача: Волосюк А.В. дов.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2024 (повний текст складено 23.10.2024)

у справі №910/7747/24 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом фізичної особи - підприємця Чигиряя Дмитра Івановича

до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

про визнання недійсним правочину,

УСТАНОВИВ:

У червні 2024 року фізична особа - підприємець Чигиряй Дмитро Іванович (далі - позивач, підприємець) звернувся у Господарський суд міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (далі - відповідач, Підприємство), у якому просив суд визнати недійсним односторонній правочин Підприємства, оформлений письмовим повідомленням від 04.06.2024 №053/05-2217 про дострокове розірвання в односторонньому порядку з 10.06.2024 Договору від 28.02.2023 №ДНП-2023-02/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування, укладеного з підприємцем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.02.2023 між сторонами був укладений Договір №ДНП-2023-02/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування (далі - Договір), який є договором найму (оренди). 27.04.2023 сторонами підписано акт приймання-передачі паркувального майданчика, а 28.04.2023 укладено Додаткову угоду №1 до Договору, якою змінили/виключили окремі пункти Договору. Позивач отримував листи відповідача від 04.03.2024 та 20.03.2024 про виявлені останнім порушення умов договору, а листом від 04.06.2024 №053/05-2217 про дострокове розірвання в односторонньому порядку з 10.06.2024 Договору з посиланням на підпункт 7.6.2 пункту 7.2 Договору, однак Додатковою угодою №1 сторони виклали у новій редакції пункт 7.6 Договору, яка не передбачає у Підприємства права на одностороннє розірвання договору і перебачено, що договір достроково розривається за згодою сторін або за рішенням суду. Повідомлення про дострокове розірвання договору є одностороннім правочином, суперечить ч.3 ст.291 ГК та ст.188 ГК України, а тому підлягає визнанню недійсним.

Відповідач, заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, посилався на те, що згідно підпункту 7.6.2 Договору Підприємство має право на дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку у випадку повторного виявлення порушень умов договору. Працівниками позивача 11.12.2023, 27.02.2024, 14.03.2024 та 29.05.2024 проводились обстеження переданого позивачу майданчика для паркування та встановлювались порушення умов договору, про що позивач повідомлявся відповідними листами, однак встановлені порушення позивач не усунув, тому відповідач скористався своїм правом на розірвання договору в односторонньому порядку. Оскільки Договором передбачений порядок його одностороннього розірвання, листи відповідача складені у відповідності до умов Договору та чинного законодавства Україна, а тому підстави для визнання правочину недійсним відсутні. Додаткова угода №1 від 28.04.2023 до Договору, на яку посилається позивач, Підприємством не укладалась і у нього відсутня, про неї відповідач дізнався лише з позовної заяви, в якості особи, яка її мала підписати, вказано директора Підприємства ОСОБА_2, проте в якості підписанта вказано ОСОБА_1, а 28.04.2023 на Підприємстві проводились слідчі дії, робота була паралізована, тому підписання цієї угоди за участі ФОП Чигиряя Д.І. було неможливим, крім того, пропозицій щодо укладення додаткової угоди відповідачу не надходило і доказів направлення таких пропозицій позивачем не надано, що свідчить про незаконність зазначеної Додаткової угоди №1.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21 жовтня 2024 позов задоволено повністю.

Визнано недійсним односторонній правочин Комунального підприємства "Київтранспарксервіс", оформлений письмовим повідомленням від 04.06.2024 №053/05-2217 про дострокове розірвання в односторонньому порядку з 10.06.2024 Договору від 28.02.2023 №ДНП-2023-02/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування, укладеного з фізичною особою-підприємцем Чигиряєм Дмитром Івановичем.

Стягнуто з Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" на користь фізичної особи-підприємця Чигиряя Дмитра Івановича витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028 грн 00 коп. та 20 000 грн 00 коп. витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки Підприємство правомірно розірвало договір з підприємцем, оскільки відповідач дотримався порядку розірвання, передбаченого Договором, тому у суді були відсутні підстави для задоволення позовної заяви. Враховуючи той факт, що Договором передбачений порядок його одностороннього розірвання, листи відповідача складені у відповідності до умов Договору та чинного законодавства Україна, а тому суд дійшов хибного висновку при задоволенні позовної заяви. Додаткова угода №1, на яку посилався позивач, є незаконною, оскільки Підприємством вона не укладалась і у нього відсутня, про неї відповідач дізнався лише з позовної заяви, в якості особи, яка її мала підписати вказано директора Підприємства ОСОБА_2, проте в якості підписанта вказано ОСОБА_1, а 28.04.2023 на Підприємстві проводились слідчі дії, робота була паралізована, тому підписання цієї угоди за участі ФОП Чигряя Д.І. було неможливим, крім того пропозицій щодо укладення додаткової угоди відповідачу не надходило і доказів направлення таких пропозицій позивачем не надано, що свідчить про незаконність зазначеної Додаткової угоди №1. Відповідач заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу в зазначеному в оскаржуваному рішенні розмірі, у зв`язку з необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просив залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що укладений між сторонами Договір є договором найму (оренди). Погоджений сторонами в Додатковій угоді №1 пункт 7.6 Договору не містить підстав дострокового розірвання договору в односторонньому порядку, як і не містить посилання на можливість вчинення певних дій в односторонньому порядку, чи положень щодо можливості відхилення від загального порядку розірвання господарських договорів, встановленого статтею 188 ГК України. Сторони не дійшли згоди щодо дострокового розірвання Договору, тому заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду, натомість відповідачем вчинений односторонній правочин, оформлений письмовим повідомленням від 04.06.2024 про дострокове розірвання в односторонньому порядку Договору з 10.06.2024, який суперечить положенням ст.291, 188 ГК України, а тому вимога про визнання його недійсним є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Судом першої інстанції дійшов висновку, що обґрунтованими є витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн, замість 39500,00 грн, які заявлялись позивачем до відшкодування. Також позивач вказує, що у зв`язку із апеляційним розглядом справи ним понесені витрати на правову допомогу 8500,00 грн за написання відзиву та очікується понесення витрат - 4500,00 грн за участь в судовому засідання (одне судове засідання), докази понесення яких будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі, просила її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 28 лютого 2023 року між Комунальним підприємство "Ккиївтранспарксервіс", , надалі іменоване "Сторона-1", в особі директора ОСОБА_2, який діє на підставі розпорядження Київського міського голови від 04.08.2022 № 409 та Статуту, з однієї сторони, та фізичною особою - підприємцем Чигиряєм Дмитром Івановичем, надалі іменований "Сторона-2", який діє на підставі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.05.2022 №2010 3500 0000 0150 618, з другої сторони, (у подальшому разом іменуються - "Сторони"), був укладений Договір №ДНП-2023-02/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування (а.с.9-13).

Згідно п.1.1 Договору Сторона-1 передає за плату Стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Деснянський район, вул. Оноре де Бальзака, 52/22 (вздовж лінії швидкісного трамвая) (надалі - майданчик для паркування), що включає 24 (двадцять чотири) місця для платного паркування транспортних засобів, а також 3 (три) спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

За умовами пункту 2.1 Договору Сторона-1, зокрема, здійснює контроль за виконанням умов цього Договору (пп.2.1.1); здійснює моніторинг та обстеження майданчику для паркування (пп.2.1.2); має право безперешкодного доступу на майданчик для паркування для здійснення моніторингу та обстеження даної території в будь-який момент без попереднього повідомлення Сторони-2. При цьому Сторона-1 зобов`язується не перешкоджати господарській діяльності Строни-2 (пп.2.1.3).

Пунктом 2.2 Договором визначені обов`язки Сторони-2, а саме:

2.2.1. Самостійно несе відповідальність за наявність необхідних дозволів для ведення власної господарської діяльності, пов`язаної з облаштуванням, утриманням, організацією та експлуатацією майданчика для паркування, здійсненням розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування автотранспорту, а також за нарахування та сплату податків.

2.2.2. За власні кошти здійснює облаштування та обладнання майданчика для паркування згідно з Правилами паркування (дорожніми знаками, дорожньою розміткою, шлагбаумом, приміщенням для охорони, огорожею, тощо) у відповідності до схеми організації дорожнього руху.

2.2.3. Здійснює експлуатацію майданчика для паркування згідно з вимогами чинного законодавства України, в тому числі Правилами паркування, у відповідності до умов цього Договору, схеми організації дорожнього руху, виключно за цільовим призначенням.

2.2.4. Зобов`язується утримувати майданчик для паркування та прилеглу територію в належному санітарно-технічному стані, з дотриманням Правил благоустрою, норм і правил протипожежної безпеки, техніки безпеки, здійснює прибирання території та вивезення сміття, листя та снігу.

2.2.5. Зобов`язується облаштувати та експлуатувати не більшу кількість місць для паркування транспортних засобів на майданчику для паркування, ніж передбачено умовами Договору.

2.2.6. Зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки зі Стороною-1 згідно з умовами цього Договору.

2.2.7. Забезпечує безоплатне паркування транспортних засобів, передбачених Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".

2.2.8. Не має права передавати майданчик для паркування в експлуатацію третім особам.

2.2.9. Зобов`язана звільнити майданчик для паркування після припинення дії Договору в порядку та строки, передбачені Договором.

2.2.10. Зобов`язана допустити представників Сторони-1 на майданчик для паркування задля встановлення зарядних станцій для електромобілів та проведення відповідних робіт.

2.2.11. Зобов`язується сприяти Стороні-1 під час здійснення контролю за належним виконанням Стороною-2 умов цього Договору.

Згідно п.3.1. Договору майданчик для паркування вважається переданими в експлуатацію Стороні-2 з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію.

У п.3.3. Договору встановлено, що майданчик для паркування вважається фактично повернутим Стороні-1 з моменту підписання Сторонами акту повернення з експлуатації майданчика для паркування у строки, визначені п.7.13. У випадку не підписання Стороною-2 акту повернення з експлуатації майданчика для паркування Сторона-1 має право підписати даний акт в односторонньому порядку, направивши відповідне повідомлення Стороні-2, після чого майданчик вважається повернутим Стороні-1.

Відповідно до п.4.1., 4.2 Договору вартість експлуатації 1 машиномісця за 1 день в гривнях, становить 6,50 грн. 50 коп., у т. ч. ПДВ в сумі 1,08 грн. 08 коп. Загальна ціна договору становить 170 976,00 грн 00 коп., у т. ч. ПДВ в сумі 28496,00 грн.00 коп.

Пунктом 4.3 Договору встановлено, що оплата вартості експлуатації майданчика починається з дня підписання акту приймання передачі Стороною-1 в експлуатацію Стороні-2 майданчика для паркування та здійснюється Стороною-2 щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок Сторони-1 у розмірі 100% місячної вартості експлуатації майданчика з урахування кількості календарних днів в місці, за який проводиться оплата не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, за який здійснюється розрахунок. Плата за місяць, в якому підписано акт приймання-передачі здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місяці. Якщо акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію підписано після 15 числа місяця, платіж вноситься до 1 (першого числа) наступного місяця.

За невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно умов Договору та чинного законодавства України (п.5.1 Договору).

У пункті 5.6. Договору сторони дійшли згоди, що в разі порушення Стороною-2 зобов`язань за Договором, Сторона-1 може в односторонньому порядку застосувати до Сторони-2 оперативно-господарську санкцію, передбачену п. 4 ч. 1 ст. 236 Господарського кодексу України, а саме: відмовитися від встановлення на майбутнє господарських відносин з Стороною-2. При цьому, дана оперативно-господарська санкція згідно з ч. 3 ст.235 Господарського кодексу України застосовується незалежно від вини Сторони-2, а також не є жодною дискримінацією Сторони-2.

Пунктами 7.1, 7.2 Договору встановлено, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його Сторонами. Строк дії договору становить 1096 календарних днів від дати підписання акту приймання передачі Стороною-1 в експлуатацію Стороні-2 майданчика для паркування.

За умовами пункту 7.6 Договору Сторона-1 має право на дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку:

7.6.1. - у випадку виявлення порушень умов договору вперше - не раніше ніж на 20-й день від дати направлення акту (у відповідності до п.3.5.) якщо Сторона-2 не повідомила Сторону-1 про його усунення у визначеному даним Договором порядку;

7.6.2. - у випадку повторного виявлення порушень умов договору - в будь-який момент після повторного виявлення порушення незалежно від того, чи усунуте воно Стороною-2;

7.6.3. - у випадку втрати Стороною-1 права передачі паркувального майданчика в експлуатацію - з моменту втрати такого права;

7.6.4. - у випадку невиконання Стороною-1 зобов`язання, передбаченого п.2.2.10 Договору, при цьому Сторона-1 направляє Стороні-2 письмове повідомлення про розірвання договору. В такому випадку Договір вважається розірваним з дати, зазначеної в повідомленні;

7.6.5. - у випадку якщо Сторона-2 має заборгованість за оплату вартості експлуатації майданчика відповідно до п.4.3 Договору три місяці і більше.

У випадку дострокового розірвання договору в порядку п. 7.6.2, 7.6.4, 7.6.5, Договору Сторона-1 направляє Стороні-2 письмове повідомлення про розірвання договору. В такому випадку Договір вважається розірваним з дати, зазначеної в повідомленні (п.7.8 Договору).

Згідно пункту 9.2 Договору додаткові угоди та усі додатки до цього Договору с його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані Сторонами та скріплені їх печатками.

Договір підписаний директором КП "Київтранспарксервіс" ОСОБА_2 та ФОП Чигиряєм Д.І.

По акту приймання-передачі паркувального майданчика від 27.04.2023 КП "Київтранспарксервіс" в особі директора ОСОБА_2 передало, а ФОП Чигиряй Д.І. прийняв в експлуатацію паркувальний майданчик на 27 машиномісць за адресою: м. Київ, Деснянський район, вул. Оноре де Бальзака, 52/22 (вздовж лінії швидкісного трамвая) (а.с.14).

Позивач вказує, що 28.04.2023 між ним та відповідачем укладена Додаткова угода №1 до Договору (а.с.15-16), згідно якої сторони дійшли згоди виключити наступні пункти Договору: 5.6., 7.6.4, 7.6.5., 7.7., 7.8., 7.9., 7.12. та внести зміни до Договору та викласти деякі пункти в новій редакції:

"1.1.2. Здійснює моніторинг та обстеження майданчику для паркування за попередньою згодою Сторони-2.

1.1.3. За попередньою згодою Сторони-2 має право доступу на майданчик для паркування для здійснення моніторингу та обстеження даної території. Здійснює моніторинг та обстеження території майданчику для паркування. Виявлення за результатами моніторингу та обстеження території майданчику для паркування кількості автомобілів, які не відповідають схемі організації дорожнього руху, є підставою для винесення Стороні-2 попередження про усунення виявлених недоліків або внесення змін до зазначеної схеми.

2.1.6. На час дії Договору не має права передавати право на експлуатацію майданчика для паркування іншим особам та/або вчиняти інші дії, що можуть створити перешкоди для реалізації прав Сторони-2 за цим Договором.

2.2.2. За власні кошти здійснює облаштування та обладнання майданчика для паркування (дорожніми знаками, дорожньою розміткою, шлагбаумом, приміщенням для охорони, огорожею, зарядними станціями для електромобілів, критими місцями для паркування, іншими об`єктами дорожнього сервісу тощо) в будь-який момент.

2.2.3. Здійснює експлуатацію майданчика для паркування згідно з вимогами чинного законодавства України, в тому числі Правилами паркування, у відповідності до умов цього Договору, схеми організації дорожнього руху, виключно за цільовим призначенням. Має право встановлювати на майданчику для паркування зарядні станції для електромобілів, криті місця для паркування в будь-який момент.

2.2.5. Зобов`язується облаштувати та експлуатувати не більшу кількість місць для паркування транспортних засобів на майданчику для паркування, ніж передбачено умовами Договору, у разі наявності необхідності для збільшення чисельності паркувальних місць звертається до Сторони-1 для внесення змін до схеми організації дорожнього руху.

3.5. За результатами проведення моніторингу (обстеження) території майданчика для паркування у випадку виявлення порушень Сторона - 1 складає про це акт, який надсилає Стороні - 2. За можливості Стороні -2 необхідно усунути зазначені порушення.

4.3. Оплата вартості експлуатації майданчика починається з дня підписання акту приймання передачі Стороною-1 в експлуатацію Стороні-2 майданчика для паркування та здійснюється Стороною-2 щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок Сторони- 1 у розмірі 100% місячної вартості експлуатації майданчика з урахування кількості календарних днів в місяці, за який проводиться оплата не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа місяця, за який здійснюється розрахунок. Плата за місяць в якому підписано акт приймання- передачі здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місяці. Якщо акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію підписано після 25 числа місяця, платіж вноситься до 1 (першого числа) наступного місяця.

5.2. У разі порушення Стороною-2 строків здійснення оплати щомісячних платежів, встановлених цим Договором, Сторона-1 набуває право вимоги у Сторони- 2 сплати пені в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми несплати. Загальний розмір пені не може перевищувати 50% від місячної вартості експлуатації майданчика, що сплачується на користь Сторони-1.

5.4. У разі виявлення Стороною-1 за результатами моніторингу та обстеження території майданчика для паркування, факту нецільового використання майданчика для паркування, Сторона- 1 має право вимагати усунути такі порушення.

5.5. У разі порушення Стороною-2 строків звільнення майданчика для паркування після припинення дії договору (у тому числі дострокового розірвання) Сторона-1 набуває право вимоги у Сторони-2 сплати штрафу за кожний день такого прострочення у розмірі добової оплати експлуатації майданчика для паркування, визначених статтею 1 цього Договору.

6.3. Сторона, для якої склалися такі умови, повинна не пізніше 30 (тридцять) календарних днів повідомити іншу Сторону про настання і припинення обставин, які перешкоджають виконанню договірних зобов`язань.

6.5. Якщо обставини непереборної сили діють більше одного місяця, Сторона-2 вправі розірвати Договір в односторонньому порядку, попередньо (не менш ніж за 10 календарних днів) повідомивши про це Сторону-1.

7.2. Строк дії договору становить 2192 календарних днів від дати підписання акту приймання передачі Стороною-1 в експлуатацію Стороні-2 майданчика для паркування.

7.4. Про зміну розміру плати за Договором, Сторона-1 повідомляє Сторону-2 шляхом направлення відповідного листа та проекту додаткової угоди про зміну плати не пізніше, ніж через 15 робочих днів з дати набрання чинності нормативним актом, на підставі якого внесено зміни. Сторона-2 зобов`язана протягом 10 календарних днів підписати додаткову угоду та повернути один примірник Стороні-1. Новий розмір плати встановлюється з дати набрання чинності додаткової угоди.

7.5. У разі письмової незгоди Сторони - 2 із зміною плати, спір про укладення додаткової угоди про зміну розміру плати передається до суду.

7.6. Цей Договір може бути припинений у наступних випадках:

7.6.1. У випадку, якщо Сторона-2 не здійснила оплату в повному обсязі, встановленому у розділі 4 цього договору, і таке порушення триває більше 5 (п`яти) місяців підряд;

7.6.2. Знищення майданчика для паркування, що знаходиться в користуванні;

7.6.3. Достроково за взаємною згодою Сторін або за рішенням суду.

7.15. У разі якщо Сторона-2 не повідомила Сторону-1 про намір розірвати цей Договір, то Договір вважається автоматично пролонгований на той самий строк, постійно необмежену кількість разів."

Згідно пункту 2 Додаткової угоди всі інші положення Договору залишаються без змін.

Пунктами 3, 4 Додаткової угоди визначено, що Додаткова угода укладена у двох примірниках по одному для кожної зі Сторін та набуває чинності з дати її підписання Сторонами та с невід`ємною частиною Договору. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та діє до закінчення строку дії Договору.

Додаткова угода підписана ФОП Чигиряєм Д.І. та замість директора КП "Київтранспарксервіс" її підписав ОСОБА_1

Відповідно до листа КП "Київтранспарксервіс" від 31.01.2024 №053/05-398 (а.с.68) 11.12.2023 співробітниками КП "Київтраспарксервіс" здійснено обстеження майданчика для паркування та складено акт, в якому встановлено порушення умов Договору, а саме: відсутня дорожня розмітка (порушення п.п.2.2.2).

Згідно таблиці 1 до додатку 5 Рішення КМР від 23.11.2011 №242/5629 (зі змінами та доповненнями) на паркувальному майданчику визначено 27 м/м, фактично можливо розмістити 60 м/м. (порушення п.п. 2.2.5).

Крім того, станом на 29.01.2024 ФОП Чигиряй Д.І. має заборгованість перед КП "Київтранспарксервіс" по розрахунках за Договором в сумі 9612,00грн, а саме, не сплачено в повному обсязі рахунки за період жовтень 2023-січень 2024, що є порушенням умов п.п. 2.2.6. та п. 4.3. Договору.

До листа був доданий акт обстеження майданчика для паркування, складений 11.12.2023.

Відповідно до листа КП "Київтранспарксервіс" від 04.03.2024 №053/05-786 (а.с.17) 27.02.2024 співробітниками КП "Київтраспарксервіс" здійснено обстеження майданчика для паркування та складено акт, в якому встановлено порушення умов Договору, а саме: відсутній шлагбаум, відсутні місця для інвалідів та відповідно інформаційні таблички, відсутні дорожні знаки та дорожня розмітка відповідно до діючої схеми ОДР.

Згідно таблиці 1 до додатку 5 Рішення КМР від 23.11.2011 №242/5629 (зі змінами та доповненнями) на паркувальному майданчику визначено 27 м/м, фактично розташовано 60 м/м (порушення п.п. 2.2.5).

Крім того, станом на 29.01.2024 ФОП Чигиряй Д.І. має заборгованість перед КП "Київтранспарксервіс" по розрахунках за Договором в сумі 14448,00грн, а саме, не сплачено в повному обсязі рахунки за період жовтень 2023-січень 2024, що є порушенням умов п.п. 2.2.6 та п. 4.3 Договору.

До листа доданий акт обстеження майданчика для паркування, складений 27.02.2024 (а.с.17 зворот).

Згідно з листом КП "Київтранспарксервіс" від 20.03.2024 №053/05-1051 14.03.2024 (а.с.19) співробітниками КП "Київтраспарксервіс" здійснено обстеження майданчика для паркування та складено акт, в якому встановлено порушення умов Договору, а саме: на паркувальному майданчику відсутні місця для інвалідів та відповідно інформаційні таблички, відсутні дорожні знаки та дорожня розмітка (порушення п.п. 2.2.2).

Згідно таблиці 1 до додатку 5 Рішення Київської міської ради (далі - КМР) від 23.11.2011 №242/5629 (зі змінами та доповненнями) на паркувальному майданчику визначено 27 м/м, фактично можливо розташувати 65 м/м (порушення п.п. 2.2.5).

Крім того, станом на 18.03.2024 ФОП Чигиряй Д.І. має заборгованість перед КП "Київтранспарксервіс" по розрахунках за Договором в сумі 4522 грн, а саме, не сплачено в повному обсязі рахунок за лютий 2024, що є порушенням умов п.п. 2.2.6 та п. 4.3 Договору.

До листа доданий акт обстеження майданчика для паркування, складений 14.03.2024 (а.с.19 зворот).

Також позивачем було отримано від відповідача лист-повідомлення від 04.06.2024 №053/05-2217 (а.с.21-22), в якому вказано, що КП "Київтранспарксервіс" неодноразово повідомляло позивача про виявлені порушення умов Договору.

У вказаному листі-повідомленні зазначено, що 29.05.2024 співробітниками КП "Київтраспарксервіс" здійснено повторний виїзд та обстеження майданчика для паркування. Під час обстеження встановлено такі порушення: відсутні відведені місця для людей з інвалідністю та відповідні знаки, відсутня інформаційна табличка 7.14, відсутня розмітка відповідно до схеми ОДР, відсутні засоби первинного пожежогасіння та інформаційний стенд (порушення п.п. 2.2.2). На території майданчика наявні сторонні речі у вигляді шин та інших предметів побуту. Санітарна зона, а також покриття майданчика потребують оновлення (порушення п.п. 2.2.4). Згідно з таблицею 1 до додатку 5 Рішення КМР від 23.11.2011 №242/5629 (зі змінами та доповненнями) на паркувальному майданчику визначено 28 м/м, відповідно до повітряної нумерації на території майданчика можливо розташувати 68 автомобілів (порушення п.п. 2.2.5). Виявлені недоліки зафіксовані відповідним актом обстеження.

Згідно з листом-повідомленням відповідача виходячи з викладеного, відповідно до п. 7.6 Договору КП "Київтраспарксервіс" має право на дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку та п.п. 7.6.2 Договору, у випадку повторного виявлення порушень умов договору - в будь-який момент після повторного виявлення порушення незалежно від того, чи усунуто воно ФОП Чигиряй Д.І., тому КП "Київтраспарксервіс" повідомляє про дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку з 10.06.2024.

До листа доданий акт обстеження майданчика для паркування, складений 29.05.2024 (а.с.22 зворот, а.с.65).

У зв`язку із викладеними обставинами позивач, не погоджуючись із діями відповідача щодо розірвання договору, звернувся до суду із даним позовом та просив суд визнати недійсним односторонній правочин Підприємства, оформлений письмовим повідомленням від 04.06.2024 №053/05-2217, про дострокове розірвання в односторонньому порядку з 10.06.2024 Договору від 28.02.2023 №ДНП-2023-02/05.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що зміст одностороннього правочину Підприємства, оформлений письмовим повідомленням від 04.06.2024 про одностороннє розірвання договору суперечить ч. 3 ст. 291 ГК України, згідно з якою на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу, а саме зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором, однак умовами Договору (в редакції Додаткової угоди №1) у Підприємства не передбачено права на розірвання договору в односторонньому порядку.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що згідно підпункту 7.6.2 Договору Підприємство має право на дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку у випадку повторного виявлення порушень умов договору.

Працівниками позивача 11.12.2023, 27.02.2024, 14.03.2024 та 29.05.2024 проводились обстеження переданого позивачу майданчика для паркування та встановлювались порушення умов договору, про що позивач повідомлявся відповідними листами, однак встановлені порушення позивач не усунув, тому відповідач скористався своїм правом на розірвання договору в односторонньому порядку.

Оскільки Договором передбачений порядок його одностороннього розірвання, листи відповідача складені у відповідності до умов Договору та чинного законодавства Україна, а тому підстави для визнання правочину недійсним відсутні.

Додаткова угода №1 від 28.04.2023 до Договору, на яку посилається позивач, Підприємством не укладалась і у нього відсутня, про неї відповідач дізнався лише з позовної заяви, в якості особи, яка її мала підписати, вказано директора Підприємства ОСОБА_2, проте в якості підписанта вказано ОСОБА_1, а 28.04.2023 на Підприємстві проводились слідчі дії, робота була паралізована, тому підписання цієї угоди за участі ФОП Чигиряя Д.І. було неможливим, крім того пропозицій щодо укладення додаткової угоди відповідачу не надходило і доказів направлення таких пропозицій позивачем не надано, що свідчить про незаконність зазначеної Додаткової угоди №1.

Позивач, у відповіді на відзив на позовну заяву, на спростування доводів відповідача посилався на те, що Додаткова угода №1 з боку Підприємства була підписана першим заступником директора ОСОБА_1 Примірники Додаткової угоди були роздруковані та в них було зазначено, що від імені Підприємства діє директор ОСОБА_2, проте, оскільки 28.04.2023 директор був відсутній на робочому місці, ОСОБА_1, як перший заступник директора, підписував Додаткову угодо із зазначенням свого прізвища та ініціалів, у вказаний день в приміщенні Підприємства також проводився обшук Службою Безпеки України під час проведення якого ОСОБА_1 був присутній та підписував протокол обшуку. Саме відповідач зобов`язаний забезпечити належне зберігання та схоронність документів, що перебувають у його володінні.

На підтвердження вказаних доводів позивачем надано заяву свідка ОСОБА_1 (а.с.), у якій останній зазначає, що 28.04.2022 ним, як першим заступником директора Комунального підприємства "Київтранспарксервіс", підписано та укладено з Фізичною особою - підприємцем Чигиряєм Дмитром Івновичем Додаткову угоду до Договору від 28.02.2023 № ДНП-2023-02/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування. Також у заяві свідка зазначено, що в приміщенні відповідача неодноразово проводилися обшуки і він як перший заступник директора відповідача підписував протоколи обшуку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що умовами договору не було передбачено право на дострокове одностороннє розірвання договору, отже відповідач мав дотримуватись приписів ст. 291 ГК України та порядку, встановленого ст. 188 ГК України, а тому односторонній правочин про розірвання договору, оформлений письмовим повідомленням від 04.06.2024, підлягає визнанню недійсним.

Проте, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Цивільні права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі Договору від 28.02.2023 №ДНП-2023-02/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, був обов`язковим для сторін.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.03.2024 по справі №910/1248/23, розглядаючи спір щодо виконання договору про надання для експлуатації, утримання та облаштування майданчика для ведення діяльності з паркування транспортних засобів, прийшов до висновку, що такий договір є договором найму комунального майна (паркувального майданчика).

При цьому у вказаній постанові Верховний Суд відступив від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду від 04.06.2018 року у справі №910/20720/16 та від 03.02.2020 року у справі №910/6312/19, згідно якого подібний договір є договором надання послуг, а також відступив від висновку у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі №910/8413/17 про те, що такий договір є договором найму майнових прав.

Згідно із частиною 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1 та 6 ст.283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У ч.1 ст.284 ГК України законодавець як істотні умови договору оренди, визначив, зокрема, строк, на який укладається договір оренди; орендну плату з урахуванням її індексації; умови повернення орендованого майна або викупу.

За ч.1 ст.773 ЦК України на наймача покладений обов`язок користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Частиною 1 ст.763 ЦК України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором. Аналогічні за змістом положення містить ч.4 ст.284 ГК України, відповідно до якої строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Частиною 1 ст.762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ч.1 ст.286 ГК орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема актами обстеження 27.02.2024, 14.03.2024 та 29.05.2024, підтверджується, що позивач неналежним чином виконував умови договору, а саме: відсутні відведені місця для людей з інвалідністю та відповідні знаки, відсутня розмітка відповідно до схеми ОДР, відсутні засоби первинного пожежогасіння та інформаційний стенд (порушення пп.2.2.2. Договору), на території наявні сторонні речі у вигляді шин та інших предметів побуту (порушення пп.2.2.4. Договору); згідно рішення КМР від 23.11.2011 №242/5629 на паркувальному майданчику визначено 28 машиномісць, а відповідно до повітряної нумерації на території майданчика позивачем визначені місця для 68 автомобілів (порушення пп. 2.2.5 Договору).

Позивач факт вказаних порушень не спростував та не надав жодних доказів того, що ним здійснювались відповідні заходи реагування на листи відповідача.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Отже, розірвання договору є одним із правових наслідків порушення зобов`язань.

За умовами пункту 7.6. Договору Підприємство має право на дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку у випадку повторного виявлення порушень умов договору - в будь- який момент після повторного виявлення порушення незалежно від того, чи усунуте воно підприємцем (пп.7.6.2. Договору).

Позивач вказує, що Додатково угодою №1 від 28.04.2023 сторони змінили умови Договору, у тому числі в частині порядку її розірвання, та домовились, що Договір може бути припинений у наступних випадках: 7.6.1. У випадку, якщо Сторона-2 не здійснила оплату в повному обсязі, встановленому у розділі 4 цього договору, і таке порушення триває більше 5 (п`яти) місяців підряд; 7.6.2. Знищення майданчика для паркування, що знаходиться в користуванні; 7.6.3. Достроково за взаємною згодою Сторін або за рішенням суду.

Відповідач заперечує факт укладання зазначеної Додаткової угоди №1 від 28.04.2023.

Перевіривши вказані доводи сторін, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. На підставі ч. 1 цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

В преамбулі Додаткової угоди №1 від 28.04.2023 зазначено наступне: "Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс", , іменоване надалі "Сторона-1", в особі директора ОСОБА_2, який діє на підставі розпорядження Київського міського голови від 04.08.2022 № 409 та Статуту з однієї сторони, та Фізична особа-підприємець Чигряй Дмитро Іванович, який діє на підставі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань №2010 3500 0000 0150 618 від 19.05.2022, з другої сторони, надалі іменоване - "Сторона-2", з другої сторони, (в подальшому разом іменуються - "Сторони"), керуючись ст. 651 Цивільного кодексу України, уклали цю Додаткову угоду (далі Додаткова угода) до Договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 28.02.2023 № ДНП-2023-02/05" (в лапках дослівно до преамбули Додаткової угоди).

В розділі "Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін" під блоком "Сторона-1 КП "Київтранспарксервіс" зазначено "Директор _____ ОСОБА_2", зліва від "Директор" стоїть рукописні знак "/", далі підпис та ПІБ - ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Статтею 241 ЦК України визначено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Згідно ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять доказів того, що КП "Київтранспарксервіс" уповноважувало ОСОБА_1 на укладання із позивачем Додаткової угоди №1 до Договору, також у матеріалах справи відсутні докази схвалення Підприємством вказаної додаткової угоди, навпаки, зі змісту листів відповідача вбачається, що відповідачу про додаткову угоду не було відомо.

Посилання позивача на заяву свідка ОСОБА_1, у якій він підтвердив підписання додаткової угоди, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки вказана заява свідка не є належним доказом на підтвердження наявності у нього повноважень на підписання додаткової угоди замість директора Підприємства ОСОБА_2 Засвідчення підпису ОСОБА_1 печаткою Підприємства також не є підтвердженням наявності у останнього повноважень на підписання додаткової угоди.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має універсальний характер, незалежно від суб`єктного складу, предмета позову та характеру спірних правовідносин (див. постанову Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 904/4703/20), а відтак ця судова практика є релевантною і до правовідносин у даній справі.

З огляду на викладене, оскільки Додаткова угода №1 не була підписана директором КП "Київтранспарксервіс" ОСОБА_2, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що вона є неукладеною, а тому до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню положення Договору в редакції, яка підписана повноважними особами - директором КП "Київтранспарксервіс" ОСОБА_2 та ФОП Чигряєм Д.І.

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про визнання недійсним одностороннього правочину Підприємства, який оформлений письмовим повідомленням від 04.06.2024 №053/05-2217 про дострокове розірвання в односторонньому порядку з 10.06.2024 Договору від 28.02.2023 №ДНП-2023-02/05.

За приписами статті 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач володіє та/або користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у володіння та/або користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Згідно частини 3 статті 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Так, частиною 1 статті 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Незважаючи на односторонній характер дій особи, вони можуть породжувати певні правові наслідки як для цієї особи, так і для інших осіб. Таким чином, правочин вважається одностороннім у тому разі, коли до виникнення цивільних прав та обов`язків призводить волевиявлення одного суб`єкта цивільного права.

За змістом положень частини 3 статті 202 ЦК України одностороння відмова від договору за загальним правилом кваліфікується як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спрямованим на виникнення юридичних наслідків цивільно-правового характеру.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17).

Частинами 1, 3 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

У разі коли законом або умовами договору передбачено право сторони на односторонню відмову від договору, сторони вільні у виборі конкретних підстав такої відмови, в межах встановлених нормами законодавства чи умовами договору. Обрану стороною підставу для односторонньої відмови від договору і слід досліджувати під час розгляду справи судом. Так, у кожному випадку особа, яка бажає відмовитись від договору у односторонньому порядку на тій чи іншій підставі має довести фактичну наявність визначених у обраній підставі обставин для такої односторонньої відмови. З огляду на викладене, судам необхідно в кожному конкретному випадку, виходити з встановлених обставин справи, досліджувати підстави, які стали підґрунтям для односторонньої відмови від договору, та обґрунтованість таких підстав з огляду на встановлені обставини справи" (постанова Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №910/11397/18).

Положеннями статті 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до частин першої та третьої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

При цьому, одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Аналіз норм цивільного законодавства дає підстави для висновку, що вчинення стороною договору такого одностороннього правочину як відмова від договору, за відсутності рішення суду про визнання його недійсним або підстав нікчемності, зумовлює необхідність з`ясовувати, чи зумовив такий правочин припинення цивільних прав та обов`язків (тобто чи є підстави для односторонньої відмови від договору передбачені договором та/або законом).

Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.04.2023 у справі №910/18029/21, від 15.06.2023 у справі №910/17401/21, прийнятої у спорах з аналогічних правовідносин.

Умовами Договору передбачено, що позивач зобов`язаний, у тому числі: за власні кошти здійснити облаштування та обладнання майданчика для паркування згідно з Правилами паркування (дорожніми знаками, дорожньою розміткою, шлагбаумом, приміщенням для охорони, огорожею, тощо) у відповідності до схеми організації дорожнього руху (пп.2.2.2); утримувати майданчик для паркування та прилеглу територію в належному сані гарно-технічному стані, з дотриманням Правил благоустрою, норм і правил протипожежної безпеки, техніки безпеки, здійснює прибирання території та вивезення сміття, листя та снігу (пп.2.2.4); облаштувати та експлуатувати не більшу кількість місць для паркування транспортних засобів на майданчику для паркування, ніж передбачено умовами Договору (пп.2.2.5).

Натомість, з наявних у матеріалах справи актів обстеження та листів відповідача вбачається, що позивач неналежним чином виконував умови договору, а саме: відсутні відведені місця для людей з інвалідністю та відповідні знаки, відсутня розмітка відповідно до схеми ОДР, відсутні засоби первинного пожежогасіння та інформаційний стенд (порушення пп.2.2.2 Договору), на території наявні сторонні речі у вигляді шин та інших предметів побуту (порушення пп.2.2.4 Договору); згідно рішення КМР від 23.11.2011 №242/5629 на паркувальному майданчику визначено 28 машиномісць, а відповідно до повітряної нумерації на території майданчика позивачем визначені місця для 65(68) автомобілів (порушення пп. 2.2.5 Договору).

За умовами пункту 7.6 Договору Підприємство має право на дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку у випадку повторного виявлення порушень умов договору - в будь- який момент після повторного виявлення порушення незалежно від того, чи усунуте воно підприємцем (пп.7.6.2. Договору).

Відповідач листами від 31.01.2024, 04.03.2024, 20.03.2024 повідомляв позивачу про виявленні ним порушення умов договору та вимагав привести територію паркувального майданчика у відповідність до схеми ОДР та умов Договору, про що повідомити Підприємство.

Позивач факт вказаних порушень не спростував та не надав жодних доказів того, що ним здійснювались відповідні заходи реагування на листи відповідача.

Таким чином, апеляційний господарський суд, враховуючи встановлені обставини справи, приходить до висновку щодо виникнення у Підприємства права на розірвання Договору у зв`язку із порушенням підприємцем його умов.

У статті 188 ГК України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в ухвалі від 29.03.2023 у справі №910/17401/21, встановлення судом недодержання стороною вимог законодавства на момент вчинення одностороннього розірвання договору здійснюється у кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи, а саме, умов кожного конкретного договору, та на підставі здійсненої судами правової оцінки доказів, наданих учасниками справи на підтвердження своїх вимог та заперечень.

У постанові від 12.02.2019 у справі №914/2649/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, зокрема, що: "зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої статті 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Натомість статтею 188 ГК України врегульовано порядок зміни розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частини друга-четверта статті 188 ГК України)".

Таким чином, виходячи зі змісту положень статті 188 ГК України, порядок, встановлений у частині 3 цієї статті, підлягає застосуванню у відносинах про розірвання договору за взаємною згодою сторін, а не шляхом односторонньої відмови від договору. При цьому положення вказаної статті не передбачають обов`язкового застосування двадцятиденного строку у разі вчинення дій з одностороннього розірвання договору на підставі права, встановленого у Договорі та яке не потребує повторної згоди іншої сторони.

Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.04.2023 у справі №910/18029/21, від 15.06.2023 у справі №910/17401/21.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства, висновки Верховного Суду та встановлені фактичні обставини справи, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку щодо відсутності підстав для визнання недійсним спірного одностороннього правочину, оскільки він вчинений відповідачем у відповідності до умов Договору за наявності правових підстав для одностороннього розірвання договору, а тому позовні вимоги є недоведеними, не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову. Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а витрати позивача, понесені ним при розгляді справи, покладаються на позивача і не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Скасувати рішення господарського суду м.Києва від 21 жовтня 2024 року.

У позові відмовити.

Стягнути з ФОП Чигиряя Дмитра Івановича на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду м. Києва.

Справу повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 10.03.2025.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді І.М. Скрипка

А.О. Мальченко