РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2025Справа № 910/13004/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ"

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 241 774,31 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" (далі - позивач) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (далі - відповідач) про стягнення 241 774,31 грн, з яких 74 229,34 грн 3% річних та 167 544,97 грн втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем порушено зобов`язання за договорами № 09/03/1152-МТР від 26.09.2022 та № 09/03/1169-МТР від 26.09.2022 в частині здійснення розрахунку за поставлений товар у встановлені договорами строки.

Ухвалою суду від 30.10.2024 залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

05.11.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, сформована в підсистемі "Електронний суд" 04.11.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій.

Копія вказаної ухвали суду доставлена до електронного кабінету позивача, його представника та відповідача 12.11.2024 о 02:01 год. та відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вважається врученою учасникам 12.11.2024.

Крім того, ухвала суду опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач у даній справі 22.11.2024 подав відзив на позовну заяву, в якому частково не погодився з заявленим до стягнення розміром 3% річних, інфляційних втрат та навів власний контррозрахунок. При цьому відповідач вказав, що за видатковою накладною № РН-01785 від 10.10.2022 товар отримано 21.10.2022, за видатковою накладною № РН-02152 від 05.12.2022 товар отримано 06.12.2022, а за видатковою накладною № РН-02153 від 05.12.2022 товар отримано 08.12.2022, а не у дати, якими датовані самі накладні.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних та достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до приписів ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

Між ТОВ "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" (далі - позивач/продавець) та ПАТ "УКPНAФТА" (далі - відповідач/покупець) укладені договори купівлі-продажу товарів № 09/03/1152-МТР від 26.09.2022 та № 09/03/1169-МТР від 26.09.2022, за умовами яких продавець зобов`язався передавати товар у власність покупця, а покупець - прийняти цей товар та оплатити його вартість на умовах, визначених цими договорами.

Відповідно до умов п. 3.2 договорів оплата вартості товару здійснюється на умовах, визначених додатками, після отримання покупцем примірника, належним чином підписаного сторонами оригіналу договору.

Згідно з умовами п. 3 додатку № 1 до договору № 09/03/1152-МТР умови оплати товару: по факту поставки партії товару протягом 30 календарних днів.

Згідно з умовами п. 3 додатку № 1 до договору № 09/03/1169-МТР умови оплати товару: 25% передоплата, решта - по факту поставки партії товару протягом 30 календарних днів.

Взаємовідносини сторін щодо виконання зобов`язань за вищевказаними договорами були предметом розгляду у справі Господарського суду міста Києва № 910/8313/23.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задоволено повністю, зокрема, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" 1 499 976,75 грн основного боргу, а також витрати по оплаті позову судовим збором.

Даним рішенням встановлено, що на виконання умов вказаних договорів позивач на підставі видаткових накладних №№ РН-01785 від 10.10.2022, РН-02152, РН-02153 від 05.12.2022 поставив товар відповідачу на загальну суму 1 799 972,10 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Проте, як стверджує позивач, заборгованість, у т.ч. за видатковими накладними №№ РН-01785 від 10.10.2022, РН-02152, РН-02153 від 05.12.2022, сплачена відповідачем поза межами встановленого строку для їх оплати, а саме 17.03.2023 та 09.07.2024 та без врахування 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти доводів позивача, викладених у позові, відповідач зазначає, що за видатковою накладною № РН-01785 від 10.10.2022 товар отримано 21.10.2022, за видатковою накладною № РН-02152 від 05.12.2022 - 06.12.2022, а за видатковою накладною № РН-02153 від 05.12.2022 - 08.12.2022, а не в дати, якими датовані самі накладні, у зв`язку з чим наводить власних контррозрахунок 3% річних та втрат від інфляції

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, а також обґрунтованість заперечень відповідача суд виходив з наступного.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Так, частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому суд зазначає, що з наданих позивачем накладних лише накладна № РН-02153 від 05.12.2022 містить інформацію, про те, що товар отриманий за нею відповідачем 08.12.2022, накладні № РН-01785 від 10.10.2022 та № РН-02152 від 05.12.2022 не містять інформації про отримання товару відповідачем в інший строк, ніж датовані накладні.

Водночас, долучені відповідачем до відзиву на позов накладні містять інформацію про отримання відповідачем товару, зокрема, за накладною № РН-01785 від 10.10.2022 - 21.10.2022, а за накладною № РН-02152 від 05.12.2022 - 06.12.2022, проте не містять печаток відповідача на таких накладних.

Стосовно поданих учасниками справи доказів суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Як визначено ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Крім того, Законом № 132-IX від 20.09.2019 ст. 79 ГПК України викладено в наступній редакції: наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, суд вказує, що надані позивачем видаткові накладні в розумінні вищевказаних статей є більш вірогідними, оскільки заповнювались сторонами при отриманні товару. Так, на примірниках накладних, долучених позивачем до позовної заяви, міститься підпис уповноважених представників позивача та відповідача, а також міститься печатка відповідача, у той час, як на примірниках, наданих відповідачем, відсутня його ж власна печатка.

Проте, суд погоджується з посиланнями відповідача на те, що товар за видатковою накладною № РН-02153 від 05.12.2022 отримано 08.12.2022, а не 05.12.2022.

У той же час, на наданих позивачем накладних № РН-01785 від 10.10.2022, № РН-02152 від 05.12.2022 не мітиться інформації про отримання відповідачем товару в інші дні, ніж датовані вказані накладні.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 74 229,34 грн 3% річних, 167 544,97 грн втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та втрат від інфляції, суд не погоджується з розрахунком таких вимог за видатковою накладною № РН-02153 від 05.12.2022, оскільки, зважаючи на отримання відповідачем товару за такою накладною 08.12.2022, строк для оплати товару за нею закінчився 07.01.2023, та відповідно прострочення з її оплати мало місце з 08.01.2023, проте вказане не потягло за собою нарахування втрат від інфляції в більшому розмірі, зважаючи на вищевикладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме 74 195,98 грн 3% річних, 167 544,97 грн втрат від інфляції.

У вимозі про стягнення з відповідача 33,36 грн 3% річних суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2 900,89 грн.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, місто Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5, код 00135390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, 29-А, код 34155997) 74 195,98 грн (сімдесят чотири тисячі сто дев`яносто п`ять грн 98 коп.) 3% річних, 167 544,97 грн (сто шістдесят сім тисяч п`ятсот сорок чотири грн 97 коп.) втрат від інфляції, судовий збір у розмірі 2 900,89 грн (дві тисячі дев`ятсот грн 89 коп.).

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 05.03.2025.

Суддя О.Г. Удалова