ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025р. Справа № 904/5739/24

За позовом: Керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, м. Дніпро

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Перша Українська правова група», м. Дніпро

Третя особа-1, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Третя особа-2, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Комунальне підприємство «Міські активи» Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Про: стягнення 37 788,62грн., розірвання договору та повернення комунального майна

Суддя Васильєв О.Ю.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Керівник Західної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до ТОВ «ЮК «Перша Українська правова група» (відповідач) про стягнення з відповідача на користь ДМР заборгованості з орендної плати в сумі 37 788,62грн. за договором оренди № 147-ДРА/20, що складається із основної суми боргу за договором оренди 36 892,20грн. та пені 896,42грн.; розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра № 147-ДРА/20 від 31.01.20р., укладеного між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради та ТОВ «ЮК «Перша Українська правова група» та зобов`язання ТОВ «ЮК «Перша Українська правова група» повернути територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради об`єкт нерухомого майна нежитлову одноповерхову будівлі В-1, загальною площею 153кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у стані не гіршому порівняно з тим, у якому воно одержало його в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем орендної плати відповідно до умов договору оренди від 31.01.20р., укладений між Департаментом по роботі з активами ДМР та ТОВ «ЮК «Перша Українська правова група» в період 2020-2024р.р. у розмірі 36 892,20грн., що відповідно до вимог чинного законодавства України є підставою для розірвання договору оренди.

Ухвалою суду від 02.01.25р. відкрите провадження у справі №904/5739/24 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ДМР (позивач) підтримує позовні вимоги прокурора в повному обсязі з підстав систематичної несплати відповідачем орендної плати .

ТОВ «ЮК «Перша Українська правова група» (відповідач) заперечує проти позовних вимог та вказує, що відповідно до положень статуту в товаристві створюється одноособовий виконавчий орган директор. Оперативне керівництво поточною діяльністю товариства здійснюється директором. На момент укладення спірного договору оренди нерухомого майна директором ТОВ «ЮК «Перша Українська правова група» була ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згодом ,17.11.21р. було призначено на посаду директора Кулікова Г.І. У зв`язку з вищевикладеним, відповідач зазначає, що з моменту призначення ОСОБА_2 на посаду директором товариства до моменту ознайомлення з позовною заявою та додатками, останній взагалі не знав та не володів інформацією про те, що колишнім директором товариства ОСОБА_1 було укладено договір №147-ДРА/20 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від 31.01.20р. Директором товариства було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом огляду, об`єкта комунального нерухомого майна на зазначеній ділянці не має.

Окрім того, відповідач зазначає, що на виконання умов спірного договору, ані балансоутримувач, ані орендодавець не надсилали орендарю претензійні листи щодо усунення встановлених порушень. Відповідач заперечує щодо продовження терміну дії договору у відповідності до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.22р. №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна»). Вказуючи, що пільгова пролонгація договорів не застосовується до орендарів, які підпадають під дію ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», «Підстави для відмови у продовженні договору оренди»: якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців. Тому, у цьому випадку орендодавець та балансоутримувач самостійно або за погодженням з органом управління мали б потурбуватися про своєчасне попередження про не продовження договору із вказівкою однієї з підстав, визначених ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна в період воєнного стану». Однак, цього не було здійснено а ні зі сторони орендодавця, а ні зі сторони балансоутримувача.

Прокурор у відповіді на відзив на позовну заяву вказав, що відповідачем підтверджено, що на момент укладення договору оренди нерухомого майна директором ТОВ «ЮК «Перша Українська правова група» була ОСОБА_1 . Отже, договір нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра № 147-ДРА/20 від 31.01.20р., укладений уповноваженою особою від імені ТОВ «ЮК «Перша Українська правова група». Стороною вказаного правочину є ТОВ «ЮК «Перша Українська правова група», якому належать права та обов`язки за договором. Висновок відповідача про те, що директор має відповідати за зобов`язаннями товариства є хибним, оскільки директор несе персональну відповідальність за діяльність товариства відповідно до закону. Зміна керівника юридичної особи не припиняє договорів, укладених товариством, які підписані попереднім керівником під час виконання ним свої повноважень. Тому твердження відповідача про те, що ОСОБА_2 будучи учасником товариства не знав про укладений договір оренди , не може відповідати дійсності. Також цей факт підтверджується тим, що після смерті ОСОБА_3 (08.04.21р.) ТОВ «ЮК «Перша Українська правова група» продовжувало сплачувати орендну плату за договором на рахунок КП «БЮРО», а саме: 15.07.21р. було сплачено 388,09грн. та 393,13грн.; 27.07.21 р. було сплачено 393,92грн.; 30.07.21р. було сплачено 375,20грн.

31.01.20р. сторонами підписано акт приймання-передачі нежитлової одноповерхової будівлі літ. В-1, загальною площею 153 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Додатками до договору, що є його невід`ємною складовою частиною , є акт приймання-передачі орендованого майна, розрахунок орендної оплати та незалежна оцінка майна, що передається в оренду, та рецензія. В акті приймання передачі нежитлової будівлі літ. В-1, площею 153 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 визначено, що орендодавець передає, а орендар приймає об`єкт оренди в комплекті та у стані, що відповідають істотним умовам договору оренди, в тому числі із врахуванням визначених недоліків. Орендодавець і орендар погодились, що стан об`єкта оренди відображено у звіті про незалежну оцінку об`єкту і претензії щодо властивостей та/або недоліків об`єкта оренди по договору № 147-ДРА/20 від 31.01.20р. у сторони відсутні. Орендодавець та орендар погодились, що відсутність капітального ремонту об`єкта оренди не перешкоджає використанню такого об`єкта відповідно до призначення та умов договору оренди № 147-ДРА/20 від 31.01.20р. Відповідно до вищезазначеного акту приймання-передачі у будівлі, яку прийняв відповідач, були відсутні двері, підлога, внутрішня відділка, санвузли, інженерні мережі електропостачання, водопостачання, опалення, каналізації, а вікна були напівзруйновані. Цей акт був підписаний ОСОБА_1 як директором ТОВ «ЮК «Перша Українська правова група». Що знову таки свідчить про обізнаність відповідача щодо стану будівлі.

Факт продовження строку дії договору підтверджено листами Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 16.10.24р. № 6/5-2760 та від 14.11.24р. № 6/5-2943, в яких зазначено, що договір є діючим, орендар не звертався з заявами про продовження або розірвання договору оренди, заходи претензійнопозовної роботи по договору оренди Дніпровською міською радою не вживались. З огляду на вищевикладене, строк дії договору оренди, який сплив 29.01.23р. продовжено на підставі п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27.05.22р. № 634.

КП «Міські активи» ДМР у пояснення щодо позову підтримує позовні вимоги прокурора в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.20р. між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради (орендодавець) та ТОВ «ЮК «Перша Українська правова група» (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра № 147-ДРА/20, відповідно до умов якого з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.07 №41/11 із змінами та доповненнями передає: а орендар приймає, в строкове платне користування комунальне нерухоме майно нежитлова одноповерхова будівля літ. В - 1 - (надалі - об?єкт оренди), загальною площею 153,0 кв.м, які розташовані за адресою: м. Дніпро, просп. Пушкіна, 39 - 6, на першому поверсі одноповерхової будівлі, вартість, якої, згідно з незалежною оцінкою становить 169 500,00грн., без ПДВ, що перебуває на балансі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської рали, для розміщення суб`єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення. (п. 1.1.). Орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання Сторонами цього договору та акта приймання-передачі об`єкта оренди (п. 2.2.). Орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі об`єкта оренди, підписаним балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди. (п. 2.6.). Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі при передачі об`єкта в оренду покладається на балансоутримувача, а при поверненні об`єкта з оренди на орендаря (п. 2.7.). Розрахунок орендної плати здійснюється за Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального нерухомого майна, затвердженою міською радою (п. 3.1.). За користування об`єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує: - 70 % від загальної суми орендної плати у розмірі 493,88грн. до загального фонду міського бюджету; - 30 % від загальної суми орендної плати у розмірі 211,66грн. на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди. (п. 3.3.). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць. (п. 3.4.). Орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря. (п. 3.5.).

Розділом 5 договору передбачено обов`язки орендаря, до яких, в тому числі віднесено: орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання передачі об`єкта оренди включно. (п. 5.2.); у разі припинення цього договору протягом 5 календарних днів з дати припинення повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі, підписаним балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем, у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди з вини орендаря (п. 5.5.); письмово повідомити орендодавця, не пізніше ніж за 30 (тридцять) діб про свій намір щодо припинення цього договору (п. 5.12.). Цей договір діє: з 31.01.20р. до 29.01.23р. включно. (п. 10.1.). Дія припиняється внаслідок: дострокового розірвання договору за взаємною згодою сторін або за рішенням суду, невнесення орендарем орендної плати протягом 3 місяців підряд. (п. 11.1.). У випадку припинення дії цього договору орендна плата сплачується орендарем до дати фактичного повернення об`єкта оренди за актом приймання-передачі (п. 12.5). Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Згідно з актом прийому-передачі від 31.01.20р. орендодавець передав орендарю у строкове платне користування вищевказане приміщення .

За твердженням прокурора, орендар у встановлений строк взяті на себе зобов`язання не виконує, з лютого 2020р. по листопад 2024р. ним не сплачується орендна плата, об`єкт оренди за актом приймання-передачі не повернуто, тобто наразі існують підстави для розірвання договору оренди нерухомого майна №147-ДРА/20.

Доказів сплати вказаної заборгованості та повернення орендованого приміщення відповідачем суду не надано.

Частина 1 статті 193 ГК України передбачає, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Правовідносини оренди майна (найму) врегульовані Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, а щодо оренди державного та комунального майна також застосовується Закон України «Про оренду державного та комунального майна».

Частиною 1 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендодавцями щодо комунального майна є органи, уповноважені, зокрема, місцевими радами управляти майном (ст. 287 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 284 ГК України істотними умови договору оренди є, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації.

У ст. 286 ГК України зазначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Законом України «Про оренду державного та комунального майна», встановлено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором, незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Згідно зі ст. 526, 629 ЦК України, п. 1 ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як зазначає прокурор, за орендарем значиться заборгованість у сумі 36 892,20грн. за період з лютого 2020р. по листопад 2024р., що підтверджується розрахунком заборгованості по орендній платі, складеними головним спеціалістом відділу з питань оренди нерухомого майна Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР.

Статтею 74 ГПК України на сторони покладено обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів оплати за договором у розмірі 36 892,20грн., наявність заборгованості не спростовано, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу розмірі 36 892,20грн.

У ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача пені за період прострочення відповідачем виконання обов`язку по сплаті орендних платежів у сумі 896,42грн. за період з 16.12.23р. по 20.11.24р.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 9.2 договору визначено, що за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу у співвідношенні, визначеному п. 3.3 цього договору.

На цій підставі прокурором правомірно нарахована пеня в сумі 896,42грн., розрахунок здійснений вірно.

Як вбачається з матеріалів даної справи договір оренди нежитлового приміщення , що належить до комунальної власності територіальної громади Дніпровської міської ради, діє до 29.01.23р. Оскільки судом встановлено та матеріалами справи підтверджено систематичне невиконання відповідачем умов цього договору в частині внесення орендної плати , то приписи п.10.2. договору щодо переважного права відповідача на переукладання договору на новий строк в даному випадку не можуть бути застосовані до цих правовідносин.

В той же час, суд враховує, що закінчення строку спірного договору оренди (29.01.23р.) припало на час дії воєнного стану в Україні. У зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, Верховна Рада України Законом від 01.04.2022 № 2181-IX внесла зміни до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 157-ІХ та доповнила пунктом 61, яким унормовано, що під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо: продовження договору оренди, шляхом запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану.

На виконання вказаних законодавчих приписів Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27.05.22р. № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», яка набрала законної сили 01.06.22р.

У пункті 5 Постанови № 634 визначено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про не продовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.

Пунктом 16 Постанови КМУ № 634 орендодавцям державного та комунального майна постановлено забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з п. 1 цієї постанови, а також продовження та припинення договорів оренди відповідно до п. 5 цієї Постанови, починаючи з 24.02.22р.

Приписами статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято, зокрема, якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю.

Отже, за змістом визначених Постановою КМУ № 634 положень автоматичне продовження договорів оренди державного та комунального майна, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, починається з 24.02.22р., за таких умов:

- строк дії відповідних договорів завершується у період воєнного стану;

- відсутнє повідомлення балансоутримувача, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, направленого за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди, орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Таким чином, пунктом 5 Постанови № 634 передбачено виняток, який виключає автоматичне продовження договору оренди, строк дії якого закінчується під час воєнного стану.

Матеріалами справи підтверджується, що факт продовження строку дії договору підтверджено листами Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 16.10.24р. № 6/5-2760 та від 14.11.24р. № 6/5-2943, в яких зазначено, що договір є діючим, орендар не звертався з заявами про продовження або розірвання договору оренди, заходи претензійно позовної роботи по договору оренди Дніпровською міською радою не вживались.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним законом з питань регулювання відносин оренди державного та комунального майна, договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Підстави, коли наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, встановлені ст. 782, 783 ЦК України. Таке право наймодавець має у разі, коли наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців поспіль (ч. 1 ст. 782 ЦК України).

За встановлених судом обставин систематичної несплати відповідачем орендної плати та, відповідно, порушення умов договору, наявні всі правові підстави для розірвання договору, на вимогу однієї із сторін ( прокурора ) у судовому порядку.

Отже позовну вимогу про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра № 147-ДРА/20 від 31.01.20р., укладений між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради та ТОВ «Юридична компанія «Перша Українська правова група» щодо нежитлової одноповерхової будівлі В-1, загальною площею 153 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заявлено обґрунтовано та така вимога підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Отже, враховуючи висновки господарського суду про задоволення позовної вимоги про розірвання договору, вимога про зобов`язання повернути об`єкт нерухомого майна нежитлову одноповерхову будівлі В-1, загальною площею 153 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у стані не гіршому порівняно з тим, у якому воно одержало його в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю. При цьому суд критично оцінює твердження відповідача стосовно необізнаності про наявність такого договору оренди та взагалі відсутність орендованої будівлі станом на цей час, оскільки ним не надано жодних доказів неможливості використання ним орендованої будівлі в певний період часу та доказів руйнування орендоіваногомайна.

Щодо представництва Західної окружної прокуратури міста Дніпра. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 3 ст. 53 ГПК України).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 ГПК України).

«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17.

Разом із цим, чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи.

Нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

У постанові від 24.04.2019 по справі №911/1292/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив: «Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф. В. проти Франції» (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява №61517/00, пункт 27).

Водночас, є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти російської федерації» (рішення від 15.01.2009, заява №42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не належать до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.»

Прокурор у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» 02.10.24р. Західною окружною прокуратурою міста Дніпра надіслано запит до Дніпровської міської ради за № 51-5771вих-24 про надання інформації щодо договору оренди нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, просп. Пушкіна 39-б. За дорученням міського голови департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради розглянуто лист Західної окружної прокуратури міста Дніпра та надано відповідь від 16.10.24р. № 6/5-2760, з якої вбачається, що за договором оренди наявна заборгованість з орендної плати, заходи претензійно-позовної роботи не вживались. На повторний запит Західної окружної прокуратури міста Дніпра від 01.11.24р. № 51-6357 департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради повідомлено, що договір оренди комунального майна № 147-ДРА/20 від 31.01.20р. є діючим, орендар не звертався з заявами про продовження або розірвання договору оренди, орендна плата за користування майном орендарем не вноситься, заходи претензійно-позовної роботи по договору оренди Дніпровською міською радою та департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради не вживались. В подальшому, Західною окружною прокуратурою міста Дніпра на адресу Дніпровської міської ради скеровано запит від 12.11.24р. № 51-6642 вих-24 щодо встановлених порушень та вжитих заходів, спрямованих на стягнення коштів до бюджету. Листом від 27.11.24р. № 6/5-3034 департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради просить провести позовну роботу щодо стягнення заборгованості з орендної плати, розірвання договору оренди та повернення комунального майна.

Таким чином, окружною прокуратурою встановлено достатні підстави для представництва в суді інтересів держави, оскільки ТОВ «Юридична компанія «Перша Українська правова група» порушуються економічні інтереси територіальної громади, внаслідок бездіяльності вказаного органу місцевого самоврядування.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.20р. у справі №912/2385/18, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Отже, у цій справі прокурор, звертаючись з позовом до суду, дотримався передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Перша Українська правова група» (49000, м. Дніпро, вул. Троїцька, 6 кв. 20; ) на користь позивача - Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, 75; ; р/р UA 0004569, одержувач ГУК у Дніпропетровській області, м. Дніпро код за ): 36 892,20грн. - заборгованості з орендної плати та 896,42грн. пені.

3.Розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра № 147-ДРА/20 від 31.01.20р., укладений між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженої відповідальністю «Юридична компанія «Перша Українська правова група» щодо нежитлової одноповерхової будівлі В-1, загальною площею 153 кв.м., яка розташована за адресою:

АДРЕСА_2 .Зобов`язати відповідача - Товариство з обмеженої відповідальністю «Юридична компанія «Перша Українська правова група» (49000, м. Дніпро, вул. Троїцька, 6 кв. 20; ) повернути позивачу - територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75; ) об`єкт нерухомого майна нежитлову одноповерхову будівлі В-1, загальною площею 153 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у стані не гіршому порівняно з тим, у якому воно одержало його в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі.

5.Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Перша Українська правова група» (49000, м. Дніпро, вул. Троїцька, 6 кв. 20; ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ р/р UА0000291 код за ): 7 267,20грн. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України рішення складено та підписано без його проголошення 12.03.25р.

Відповідно до вимог ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.