РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025Справа № 910/15762/24
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА»

про стягнення 3 013,64 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія «ПРОВІДНА» стягнення 3 013,64 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує безпідставним отриманням відповідачем грошових коштів, отриманих в рамках виконання умов генерального договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів № 39/3939485/1535/21 від 22.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/15762/24, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

03.01.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомляє, що 11.12.2024 ним було перераховано позивачу 3 013,34 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 002343 від 11.12.2024, у зв`язку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

17.01.2025 до суду від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмета спору та проханням про вирішення питання про повернення судового збору.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.10.2021 між Акціонерним товариством «Миколаївобленерго» (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» (страховик) укладено генеральний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 39/3939485/1535/21 (надалі - Генеральний договір).

Згідно з п. 3.1. Генерального договору предметом Договору є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 6.3. Генерального договору страховий платіж сплачується безготівково шляхом перерахування на рахунок або готівкою в касу страховика відповідно до графи № 12 «Термін сплати страхового платежу» Додатка 1 до Генерального договору, згідно з наданими страховиком рахунками.

Пунктом 6.4. Генерального договору визначено, що чергові частини страхового платежу Позивач (Страхувальник) сплачує відповідно до графіку сплати, передбаченого у п. 6.3 Генерального договору, без надання Відповідачем (Страховиком) окремих рахунків, крім випадків, передбачених п.п. 6.3.3 Генерального договору .

Як вбачається із матеріалів справи, 19.01.2022 позивачем було сплачено на користь відповідача страховий платіж у розмірі 1103,16 грн, згідно платіжної інструкції доданої позивачем до позовної заяви № 107 від 19.01.2022.

23.02.2022 позивачем було сплачено на користь відповідача страховий платіж у розмірі 7571,42 грн, згідно платіжного доручення долученого позивачем до позовної заяви № 25 від 23.02.2022.

31.01.2022 між сторонами підписано Акт прийому-передачі послуг за Генеральним договором, яким підтверджується надання відповідачем позивачу послуг по страхуванню в повному обсязі. При цьому, у вказаному акті зазначено, що він є дійсним за умови отримання відповідачем страхового платежу за Генеральним договором в сумі 967,68 грн.

Надалі між сторонами підписано Акт прийому-передачі послуг за Генеральним договором від 31.10.2022, яким підтверджується надання відповідачем позивачу послуг по страхуванню в повному обсязі. При цьому, у вказаному акті зазначено, що він є дійсним за умови отримання відповідачем страхового платежу за Генеральним договором в сумі 4693,26 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що розмір надлишково сплачених позивачем на користь відповідача коштів за Генеральним договором становить 3013,64 грн, у зв`язку з чим позивач звертався до відповідача із претензією від 16.02.2024 № 01.01/01-24-761 про повернення вказаної суми коштів. У зв`язку із залишенням вказаних вимог відповідачем без відповіді та задоволення, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідач у відзиві на позов визнав необхідність повернення надмірно сплачених коштів у розмірі 3013,64 грн та підтвердив факт сплати ним на користь позивача вказаної грошової суми, долучивши платіжну інструкцію від 11.12.2024 № 002343, у призначенні платежу якої зазначено «повернення надлишково сплачених коштів по ген дог №39/3939560/1535/22 поліс 210708147 зг.заяви №01/01-26-6269 від 13.12.23 без ПДВ».

Позивач, в свою чергу, підтвердив отримання зазначеної вище оплати відповідача, у зв`язку з чим просив закрити провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Водночас, суд встановив, що кошти у розмірі 3013,64 грн, які є предметом даного позову, сплачено відповідачем 11.12.2024, тобто, до відкриття провадження у справі № 910/15762/24.

Отже, наданий відповідачем платіжний документ про сплату вказаної суми коштів на користь позивача підтверджує відсутність порушеного права останнього станом на момент звернення із даним позовом до суду.

Суд зазначає, що якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив своє існування в процесі розгляду справи, це є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Однак, якщо ж предмет спору був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Аналогічну правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду у справі №13/51-04 (постанова від 26.06.2019) і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зокрема у справі № 916/144/18 (постанова від 25.07.2019).

Згідно з частинами 2, 3 ст. 13 ГПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, встановивши те, що заявлена позивачем до стягнення сума коштів у розмірі 3 013,64 грн сплачена відповідачем до звернення позивача із даним позовом до суду, суд відмовляє у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права позивача відповідачем на момент відкриття провадження у справі.

З урахуванням зазначеного, подана позивачем заява про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України задоволенню не підлягає.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного рішення: 04.03.2025.

Суддя Т. Ю. Трофименко