ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"10" березня 2025 р. Справа № 903/859/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Маціщук А.В.

суддя Петухов М.Г.

за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 22.01.2025

за позовом Керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ковельської районної державної (військової) адміністрації

до 1) Турійської селищної ради

2) Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Регіональний офіс водних ресурсів у Волинській області

про визнання незаконними та скасування рішень; усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями водного фонду, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 22.01.2025 позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано п.7 додатку до акту приймання-передачі від 31.12.2020 "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність". Визнано незаконним та скасовано п.1 рішення Турійської селищної ради від 21.01.2021 №3/32 "Про прийняття земельних ділянок державної власності за межами населених пунктів у комунальну власність Турійської селищної ради" в частині прийняття у комунальну власність земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:2013 площею 35,9192 га. Усунуто перешкоди державі в особі Ковельської районної державної (військової) адміністрації у здійснення права користування та розпорядження землями водного фонду, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:2013 площею 35,9192 га в Державному земельному кадастрі. Стягнуто з Турійської селищної ради Ковельського району - 1816,80 грн та з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області - 3633,60 грн витрат по сплаті судового збору на користь Волинської обласної прокуратури. Повернуто з Державного бюджету України Волинській обласній прокуратурі 1816,80 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернулось з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить залишити позов у справі №903/859/24 без розгляду. Також просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 22.01.2025 залишено без руху та надано 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надання належних доказів сплати судового збору в розмірі 10900,80 грн.

26.02.2025 до суду апеляційної інстанції від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області надійшло клопотання, в якому останнє просило суд відстрочити йому сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Обґрунтовуючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, апелянт вказував про відсутність в нього коштів для сплати судового за подання апеляційної скарги, що підтверджується випискою з рахунка за кодом економічної класифікації 2800. Також посилався на Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та норми ч.1 ст.8 ЗУ "Про судовий збір" зазначаючи про наявність підстав для відстрочення йому сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2025 у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про відстрочення сплати судового збору у справі №903/859/24 відмовлено. Надано можливість Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали виконати вимоги ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі №903/859/24 про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі №903/859/24, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Дана ухвала від 27.02.2025 направлялася в електронний кабінет апелянту (доставлено - 27.02.2025 о 18:30 год), що підтверджується довідкою про доставку.

Згідно з п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З огляду на вищевказане, днем вручення ухвали суду від 27.02.2025 апелянту є 28.02.2025. Відтак, наданий судом 5-денний строк з дня вручення ухвали задля виконання вимог ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2025, закінчився - 05.03.2025.

Разом з тим, 04.03.2025 до суду апеляційної інстанції від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області надійшло клопотання, в якому останній просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування вищевказаного клопотання апелянт зазначає ті ж самі обставини, які були вказані у клопотанні про відстрочення сплати судового збору, зокрема про відсутність фінансування та запровадження на території України військового стану. Вважає, що дане, в сукупності, свідчить про достатність підстав для його звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

Розглянувши подане апелянтом клопотання про звільнення від сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі.

Таким чином, звільнення від сплати судового збору, відстрочення сплати судового збору (розстрочення його сплати, звільнення від сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (заява № 28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується із ст.129 Конституції України. Отже, самі лише обставини, пов`язані з труднощами фінансування, відсутністю коштів на рахунку та запровадженням на всій території України воєнного стану не можуть вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків встановлених ст. 8 Закону України "Про судовий збір" призведене до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання апелянта про звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, котрі викладені у постанові від 18.10.2023 у справі № 910/10939/22, у разі коли після постановлення судом ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку на усунення її недоліків, а саме подання доказів сплати судового збору, скаржник звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, суд може залишити таке клопотання без розгляду з підстав пропущення строку його подання або за заявою скаржника поновити цей строк та розглянути клопотання по суті.

У випадку залишення судом клопотання про звільнення скаржника від сплати судового збору без розгляду або відмови в задоволенні такого клопотання суд постановляє ухвалу, яку направляє скаржнику.

Отримавши її, скаржник повинен виконати ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху, а саме подати суду докази сплати судового збору. У випадку якщо скаржник не встигає цього зробити до закінчення строку, наданого судом або встановленого законом на усунення недоліків, він може звернутись до суду із заявою, відповідно, про продовження або поновлення зазначеного строку.

Для цього перед постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги з підстави неусунення скаржником її недоліків суд має переконатись, що скаржник отримав ухвалу про залишення без розгляду або відмову в задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору та має розумний строк для сплати судового збору і подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору. Відповідно до частини шостої статті 260 ГПК України такий строк не повинен перевищувати п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Апеляційний суд зазначає, що Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області уже було відмовлено у задоволенні клопотанні про відстрочення сплати судового збору, яке містило ті ж самі обставини, які зазначені у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, а також надано апелянту додаткову можливість усунути недоліки апеляційної скарги, визначені ухвалою від 17.02.2025.

Однак, станом на 10.03.2025, вказані в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 недоліки апеляційної скарги скаржником не усунуто.

Суд враховує, що апелянт також не звертався до суду із заявою про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, встановлений ухвалою суду апеляційної інстанції від 27.02.2025.

Згідно з ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частиною 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч.2 ст.260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

У відповідності до ч.4 ст.174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 6, 7 ст.260 ГПК України, питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ч.8 ст.174 ГПК України).

За вказаних обставин, оскільки апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 22.01.2025 у справі №903/859/24 підлягає поверненню.

Керуючись ст. 174, 234, 235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про звільнення від сплати судового збору у справі №903/859/24 - відмовити.

2. Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 22.01.2025 у справі №903/859/24 повернути заявнику разом з доданими до неї документами.

3. Копію ухвали направити учасникам справи.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду порядку та у строк відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.