РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.02.2025Справа № 910/8416/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Першого заступника керівника Київської міської прокуратури (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 45/9) в інтересах держави

до Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36)

Обслуговуючого кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСРВІС-ІНВЕСТ" (02225, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, буд. 3-А)

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Тетяна Миколаївна ( АДРЕСА_1 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, буд. 3/14)

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

за участю представників

від прокуратури: Винник О.О.

від відповідача -1: Пилипчук І.І.

від відповідача-2: не з`явився

від третіх осіб: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури (позивач, прокурор) в інтересах держави звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (відповідач-1) та до Обслуговуючого кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСРВІС-ІНВЕСТ" (відповідач-2) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Київської міської ради від 23.06.2022 № 4864/4905 Обслуговуючому кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСРВІС-ІНВЕСТ" передано в оренду на 15 років земельну ділянку площею 0,7824 га (кадастровий номер: :62:701:0030) для експлуатації та обслуговування автостоянки на АДРЕСА_2 у Деснянському районі міста Києва із земель комунальної власності у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно.

На виконання зазначеного рішення між відповідачами був укладений договір оренди земельної ділянки 20.12.2022. За твердженням прокурора, спірне рішення прийнято, а договір оренди укладений в порушення законодавства, у зв`язку із чим вказане рішення підлягає визнанню недійсним та скасуванню, а договір оренди - недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/8416/23, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.06.2023.

20.06.2023 до загального відділу діловодства суду від Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

27.06.2023 до загального відділу діловодства від Київської міської прокуратури надійшла відповідь на відзив відповідача-1.

28.06.2023 представником Обслуговуючого кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСРВІС-ІНВЕСТ" подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2, посилаючись на факт звернення прокурора з аналогічними вимогами до Деснянського районного суду міста Києва, однак в інтересах держави в особі Київської міської ради, просив суд залишити позовну заяву без розгляду. Окрім цього, відповідач-2 вказує на недотримання прокурором положень ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо наявності обґрунтованих підстав для представництва інтересів держави.

У судовому засіданні 28.06.2023 судом відкладено підготовче засідання на 26.07.2023.

13.07.2023 від Київської міської ради до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив відповідача 2, у якій прокурор заперечує щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду, оскільки суб`єктний склад, предмет та підстави у даній справі та у справі №754/32/23 є відмінними. При цьому, факт порушення прав територіальної громади беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів, та оскільки предметом спору є оскарження рішення Київської місткої ради, зазначена особа не може бути позивачем у даному спорі. Вказані обставини обумовлюють статус прокурора лише як самостійного позивача у цій справі. Разом з цим, передача спірної земельної ділянки для обслуговування об`єктів дорожнього сервісу без проведення земельних торгів суперечить положенням ст. 134 Земельного кодексу України.

У судовому засіданні 26.07.2023 судом відкладено підготовче засідання на 06.09.2023.

06.09.2023 до відділу діловодства суду представником відповідача-2 подано додаткові докази, а саме: копію документів Проекту будівництва відкритих автостоянок по вул. Бальзака у м. Києві від 1997 та документи з Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки обслуговуючому кооперативу для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки по вул. Бальзака, 3-а в м. Києві.

У підготовчому засіданні 06.09.2023 суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про залучення до участі у даній справі Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Тетяни Миколаївни у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

Частиною 2 статті 50 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

З огляду на приписи ст. 50 Господарського процесуального кодексу України та викладене у змісті позову обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі в даній справі Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Тетяни Миколаївни у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

У судовому засіданні 06.09.2023 суд, керуючись принципом розумності строків у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини, відклав підготовче засідання на 27.09.2023.

27.09.2023 через загальний відділ діловодства суду представником відповідача-2 подано клопотання про залучення третіх осіб, а саме: залучення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - власників об`єктів нерухомого майна, розташованих на території Автокооперативу на спірній земельній ділянці в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 та залучення Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1.

У підготовчому засіданні 27.09.2023 суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про долучення до матеріалів справи доказів, поданих відповідачем-2 06.09.2023.

У судовому засіданні 27.09.2023 суд, керуючись принципом розумності строків у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини, відклав підготовче засідання на 18.10.2023.

У судовому засіданні 18.10.2023 суд, керуючись принципом розумності строків у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини, відклав підготовче засідання на 01.11.2023.

01.11.2023 до відділу діловодства суду прокурором подано заперечення на клопотання про залучення третіх осіб.

У підготовчому засіданні 01.11.2023 представником відповідача-2 подано додатковий доказ - лист Департаменту земельних ресурсів №0570202/3-10468 від 29.08.2022.

У підготовчому засіданні 01.11.2023 суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про долучення до матеріалів справи поданого відповідачем-2 додаткового доказу та про часткове задоволення клопотання відповідача-2 про залучення третіх осіб; залучено до участі у справі Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача-1.

У судовому засіданні 01.11.2023 суд, керуючись принципом розумності строків у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини, відклав підготовче засідання на 29.11.2023.

02.11.2023 від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Тетяна Миколаївна до відділу діловодства суду надійшов лист, у якому третя особа просить суд розглядати дану справу без її участі.

16.11.2023 до загального відділу діловодства суду представником Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області подано пояснення на позовну заяву, у яких третя особа, зокрема, зазначила, що територіальні органи Держгеокадастру не наділені повноваженнями в частині здійснення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 було зупинено провадження у справі 910/8416/23 до перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №925/1133/18.

30.11.2023 від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Тетяна Миколаївна до відділу діловодства суду надійшов лист, у якому третя особа просить суд розглядати дану справу без її участі.

15.10.2024 до загального відділу діловодства господарського суду надійшло клопотання Київської міської прокуратури про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2024 поновлено провадження у справі № 910/8416/23, призначено підготовче засідання у справі на 20.11.2024.

23.10.2024 до відділу діловодства суду Першим заступником керівника Київської міської прокуратури подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої прокурор просить суд:

- Визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 23.06.2022 №4864/4905 "Про передачу Обслуговуючому кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСЕРВІС-ІНВЕСТ" земельної ділянки в оренду для експлуатації та обслуговування автостоянки на АДРЕСА_2 у Деснянському районі міста Києва";

- Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,7824 га по АДРЕСА_2, у Деснянському районі міста Києва (кадастровий номер :62:701:0030), укладений між Київською міською радою (, вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01001) та Обслуговуючим кооперативом "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСЕРВІС-ІНВЕСТ" (, АДРЕСА_2, 02225), який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. та зареєстрований в реєстрі 20.12.2022 за № 600;

- Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.12.2022, індексний номер 65851447, та здійснену на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 0,7824 га (кадастровий номер :62:701:0030) по АДРЕСА_2 у Деснянському районі міста Києва, припинивши вказане право Обслуговуючому кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСЕРВІС-ІНВЕСТ" (, АДРЕСА_2, 02225);

- Зобов`язати Обслуговуючий кооператив "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСЕРВІСІНВЕСТ" (, АДРЕСА_2, 02225) повернути територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (, вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01001) земельну ділянку площею 0,7824 га (кадастровий номер :62:701:0030) по АДРЕСА_2 у Деснянському районі міста Києва у стані, придатному для її подальшого використання, а Київську міську раду - прийняти вказану земельну ділянку;

- Зобов`язати Обслуговуючий кооператив "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСЕРВІСІНВЕСТ" (, АДРЕСА_2, 02225) знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна - гараж № НОМЕР_1 площею 21,3 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 0,7824 га (кадастровий номер :62:701:0030) по АДРЕСА_2 у Деснянському районі міста Києва.

- Зобов`язати Обслуговуючий кооператив "Автокооператив по 13 будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСЕРВІСІНВЕСТ" (, АДРЕСА_2, 02225) знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна - гараж № НОМЕР_2 площею 104,9 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 0,7824 га (кадастровий номер :62:701:0030) по АДРЕСА_2 у Деснянському районі міста Києва;

- Зобов`язати Обслуговуючий кооператив "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСЕРВІСІНВЕСТ" (, АДРЕСА_2, 02225) знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна - гараж № НОМЕР_3 площею 70,7 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 0,7824 га (кадастровий номер :62:701:0030) по АДРЕСА_2 у Деснянському районі міста Києва.

У підготовчому засіданні 20.11.2024 суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про прийняття заяви прокурора про зміну предмета позову до розгляду та відкладення підготовче засідання на 11.12.2024.

25.11.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС Київською міською радою подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 заперечує проти задоволення позовних вимог (з урахуванням зміни предмету позову) в повному обсязі, вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною з посиланням на те, що встановлення факту наявності правопорушень зі сторони Київської міської ради під час прийняття оскаржуваного рішення може здійснюватись законодавчо визначеним органом, до компетенції якого належить контроль за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх форм власності, однак в даному випадку факт порушення встановлено саме прокурором. При цьому, в матеріалах справи відсутні також будь-які докази звернення територіальної громади Деснянського району м. Києва до уповноважених органів зі скаргами щодо порушення законодавства чи інтересів територіальної громади. У той же час, твердження прокурора про те, що для обслуговування об`єктів нерухомості земельна ділянка має бути меншою, ніж та, яка вже передана в оренду, не підтверджено документально та не мотивовано позивачем. Також, за твердженням відповідача-1, помилковими є посилання прокурора на положення ст. 134 Земельного кодексу України, оскільки передача земельної ділянки за цільовим призначенням за спірним рішенням повністю узгоджена з нормами чинного законодавства, а інших об`єктів нерухомого майна будь-яких фізичних чи юридичних осіб не встановлено. Враховуючи надання Київською міською радою відповідачеві-2 земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно на підставі правочинів, правомірність яких не спростовано, заявлений позов, спрямований на знесення самочинного будівництва, відповідно до вимог частини 4 ст. 376 ЦК України та частини 2 ст. 212 ЗК України задоволенню не підлягає

09.12.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС від Київської міської прокуратури надійшла відповідь на відзив відповідача-1, у якій прокурором зазначено, що прийняттям спірного рішення Київська міська рада порушила інтереси територіальної громади міста Києва, та, в даному випадку, орган, який повинен захищати права та інтереси держави, сам і допустив порушення законодавства, що є підставою для звернення прокурора до суду як самостійного позивача. Прокурор також наголошує, що прийнявши оспорюване рішення, відповідач 1 уникнув проведення обов`язкової конкурсної процедури, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України.

У судовому засіданні 11.12.2024 суд, керуючись принципом розумності строків у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини, відклав підготовче засідання на 15.01.2025.

У підготовчому засіданні 15.01.2025 суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі і призначення справи для розгляду по суті на 05.02.2025.

28.01.2025 до відділу діловодства суду від Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи-2.

У судовому засіданні 05.02.2025 судом оголошено перерву розгляду справи по суті до 26.02.2025.

У судовому засіданні 26.02.2025 прокурор позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в свою чергу представник відповідача-1 проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити, представники відповідача-2 та третіх осіб у засідання не прибули, хоча про дату, час та місце засідання повідомлялись належним чином.

У судовому засіданні 26.02.2025 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 3-4 статті 53 ГПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з висновком Конституційного Суду України, викладеним у рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, поняття "інтереси держави" є оціночним; в кожному конкретному випадку прокурор, який звертається до суду із заявою, повинен обґрунтувати в суді наявність підстав для представництва інтересів держави (в тому числі публічних інтересів територіальної громади), але виключного переліку обставин, які можуть використовуватися, закон не передбачає.

Таким чином, надавши прокурору повноваження представництва, законодавець насамперед визначив можливість органам прокуратури захищати державні інтереси, при цьому порушення інтересів держави на землю є безумовною підставою для вжиття заходів реагування в порядку ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

У даній справі, на думку прокурора, інтерес держави полягає у необхідності забезпечення прав та інтересів територіальної громади, як дійсного власника землі, що є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, забезпечення раціонального використання та охорони земель.

Київська міська рада як орган, уповноважений діяти виключно в інтересах територіальної громади міста, при прийнятті оскаржуваного рішення та укладення договору оренди, внаслідок допущених порушень розпорядилась земельною ділянкою поза конкурентними засадами, а відтак діяла всупереч інтересам територіальної громади міста та, відповідно, і держави.

Поряд з цим, повноваженнями щодо розпорядження спірними земельними ділянками, відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України, наділена саме Київська міська рада, яка за висновком прокурора і допустила порушення вимог закону, а саме прийняла оспорюване рішення всупереч інтересів територіальної громади та держави, що виключає можливість здійснення нею захисту законних інтересів держави у спірних правовідносинах у спосіб, який обрав прокурор.

Отже, в даному випадку відсутній орган, який мав би здійснювати захист порушених інтересів держави, тому суд вважає, що прокурор діє як самостійний позивач і не здійснює представництво інтересів держави в особі будь-якого з державних органів, що виконують функції контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, оскільки орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах відсутній, є підстави для набуття прокурором статусу позивача відповідно до приписів ч. 5 ст. 53 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, Київська міська прокуратура зверталась до Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради з листами №15/1-314ВИХ-22 від 15.06.2022 та №15/1-54ВИХ-23 від 25.01.2023, якими повідомляла про виявлені порушення інтересів держави, просила надати інформацію щодо усунення таких порушень законодавства та інформувала, що у разі їх неусунення прокурор буде звертатись до суду з позовом в інтересах держави самостійно.

У відповідь на вказані листи Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради від 03.02.2023 №05716-1373 повідомив прокуратуру, що Київська міська рада та Департамент не планують вживати захоти для скасування вищевказаного Київської міської ради та визнання недійсним укладеного на його виконання договору оренди земельної ділянки.

Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 зазначив, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що прокурором дотримано визначений статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" порядок звернення до суду з позовом в інтересах держави, як самостійного позивача.

Рішенням Київської міської ради від 23.06.2022 № 4864/4905 "Про передачу Обслуговуючому кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСЕРВІСІНВЕСТ" передано Обслуговуючому кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСЕРВІСІНВЕСТ" в оренду на 15 років земельну ділянку площею 0,7824 га (кадастровий номер :62:701:0030) для експлуатації та обслуговування автостоянки (код виду цільового призначення - 12.04 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства) на АДРЕСА_2 у Деснянському районі міста Києва із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06 грудня 2021 року (номер запису про право власності 45543040) та 13 грудня 2021 року (номери запису про право власності 45730702, 45730013) (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, заява ДЦ від 23 грудня 2021 року № 64035-01-03, справа №439445819).

На виконання вказаного рішення, 22.12.2022 року між Київською міською радою (далі - орендодавець) та Обслуговуючим кооперативом "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСРВІС-ІНВЕСТ" (далі - орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т. М., зареєстрований в реєстрі за №600 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 23.06.2022 року за №4864/4905 передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об`єкт оренди/земельна ділянка), визначену цим договором, для експлуатації та обслуговування автостоянки, яка перебуває у комунальній власності Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Відповідно до пункту 2.1. договору об`єктом оренди відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, рішення Київської міської ради від 23.06.2022 року за №4864/4905 та цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: - кадастровий номер - :62:701:0030; - місце розташування - АДРЕСА_2 у Деснянському районі м. Києва; - категорія земель - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; - цільове призначення - 12.04 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (для експлуатації та обслуговування автостоянки); - розмір (площа) - 0,7824 га.

Договір укладено на 15 років (п. 3.1 договору).

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.12.2022, індексний номер 65851447, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Обслуговуючим кооперативом "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСРВІС-ІНВЕСТ" зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки.

При цьому, згідно відомостей з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на вказаній земельній ділянці по АДРЕСА_2 у Деснянському районі міста Києва розташовано об`єкти нерухомості, які належать відповідачу-2 на праві власності, а саме: гараж № НОМЕР_1 загальною площею 21, 3 кв.м, гараж №111 загальною площею 104,9 кв.м, гараж № НОМЕР_3 загальною площею 70,7 кв.м.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку прокурора, підстав для визнання незаконним та скасування рішення, а також визнання недійсним договору, зобов`язання відповідача-2 повернути територіальній громаді земельну ділянку у придатному для використання стані, а також знести самочинно збудовані на ній об`єкти нерухомості.

Зокрема, як на підставу протиправності вказаного рішення прокурор посилається на те, що надання у користування товариству спірної земельної ділянки відбулося з порушенням вимог Земельного кодексу України, а саме без дотримання процедури проведення земельних торгів. Також, прокурор вказує, що площа земельної ділянки, яку передано кооперативу в оренду значно перевищує площу нерухомого майна, яке на ній розташовано.

За своєю правовою природою вищезазначене рішення Київської міської ради є актом ненормативного характеру (актом індивідуальної дії).

Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 123 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України передбачено, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб; будівництва, обслуговування об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, мультимодальних терміналів, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу).

Отже, чинним земельним законодавством передбачено виключне право власника нерухомого майна на отримання в оренду земельної ділянки, на якій воно розташоване без проведення земельних торгів.

Виходячи із системного аналізу положень частини другої статті 124 і абзацу 2 частини другої статті 134 Земельного кодексу України незастосування конкурентної процедури у виді земельних торгів допускається виключно у випадку, коли земельна ділянка державної чи комунальної власності надається фізичним або юридичним особам у користування з метою обслуговування та експлуатації виключно існуючих об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), розташованих на такій земельній ділянці та належних на праві власності зазначеним особам для їх подальшого використання відповідно до того цільового та функціонального призначення, яке існувало на момент їх придбання.

Таке правове регулювання з боку законодавця є виправданим і логічним та створює передумови одночасно як для усунення випадків покладення на власників таких об`єктів надмірного тягаря, пов`язаного з необхідністю оформлення права землекористування, так і для недопущення ухилення учасників земельних правовідносин від дотримання положень законодавства щодо отримання земельних ділянок на конкурентних засадах та/або їх отримання з метою використання, що відрізняється від цільового використання об`єктів нерухомості, та/або у розмірі, який необґрунтовано значно перевищує площу таких об`єктів.

Аналогічна правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 922/1323/20, від 01.04.2021 у справі №910/10500/19.

Матеріалами справи встановлено, що процедура передачі в оренду відповідачем-1 відповідачу-2 за оспорюваним рішенням від 23.06.2022 №4864/4905 земельної ділянки площею 0,7824 га (кадастровий номер :62:701:0030), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , передувало саме набуття відповідачем-2 у власність нерухомого майна загальною площею 196,9 кв.м., а саме:

гараж № НОМЕР_1 загальною площею 21,3 кв.м, гараж № НОМЕР_2 загальною площею 104,9 кв.м, гараж № НОМЕР_3 площею 70,7 кв.м.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14.07.2017 за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на гараж № НОМЕР_1 загальною площею 21,3 кв.м по АДРЕСА_2 . Право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано за вказаною особою на підставі довідки від 25.06.2017 № НОМЕР_1, виданої відповідачем-2, про членство ОСОБА_5 в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

09.12.2021 право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна на підставі акта приймання-передачі між ОСОБА_5 та Обслуговуючим кооперативом "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСРВІС-ІНВЕСТ" від 06.12.2021 № 3396, 3397 в якості цільового внеску як члена кооперативу, зареєстровано за відповідачем-2.

21.11.2017 за ОСОБА_6 на підставі технічного паспорту від 14.11.2017 № 14/1117-1 та довідки від 13.11.2017 № НОМЕР_2, виданої відповідачем-2 зареєстровано право власності на гараж № НОМЕР_2 загальною площею 104,9 кв.м по АДРЕСА_2 .

17.12.2021 право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна на підставі акта приймання-передачі між ОСОБА_6 та Обслуговуючим кооперативом "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСРВІС-ІНВЕСТ" від 13.12.2021 № 3445, 3446, в якості цільового внеску як члена кооперативу, зареєстровано за відповідачем-2.

21.11.2017 за ОСОБА_6 на підставі технічного паспорту від 14.11.2017 №14/1117-2 та довідки від 13.11.2017 № НОМЕР_3, виданої відповідачем-2 зареєстровано право власності на гараж № НОМЕР_3 загальною площею 70,7 кв.м по АДРЕСА_2 .

17.12.2021 право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна на підставі акта приймання-передачі між ОСОБА_6 та Обслуговуючим кооперативом "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСРВІС-ІНВЕСТ" від 13.12.2021 №3447, 3448, в якості цільового внеску як члена кооперативу, зареєстровано за відповідачем-2.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 73873740: зареєстровано право власності на гараж № НОМЕР_4 загальною площею 96,4 кв.м по АДРЕСА_2 . Право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу № 1428 від 24.11.2016. (т. 1 с. 60-61).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 102950051: зареєстровано право власності на гараж № НОМЕР_5 загальною площею 54,8 кв.м по АДРЕСА_2 . Право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 1204 від 07.11.2017. (т. 1 с. 64).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 102951973: зареєстровано право власності на гараж № НОМЕР_6 загальною площею 101,2 кв.м по АДРЕСА_2 . Право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 1207 від 07.11.2017. (т. 1 с. 65).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 102024057: зареєстровано право власності на гараж № НОМЕР_7 загальною площею 138,3 кв.м по АДРЕСА_2 . Право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі довідки від 23.10.2017 № 12, виданої відповідачем-2 (т. 1 с. 66).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 102022688: зареєстровано право власності на гараж № НОМЕР_8 загальною площею 114,6 кв.м по АДРЕСА_2 . Право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі довідки від 23.10.2017 № 11, виданої відповідачем-2 (т. 1 с. 67).

Згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності Київської міської ради на земельну ділянку на земельну ділянку: загальною площею 0,7824 га; кадастровий номер: :62:701:0030 (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення - 12.04 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства - для експлуатації та обслуговування автостоянки) зареєстровано 27.02.2020.

Отже, спірна земельна ділянка передавалась для експлуатації та обслуговування автостоянки на АДРЕСА_2 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення, код КВЦПЗ 12.04.), а не для будівництва, обслуговування та ремонту об`єктів дорожнього сервісу.

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Суд відзначає, що земельна ділянка як об`єкт цивільних прав, сформована саме площею 0,7824 га з присвоєнням кадастрового номеру :62:701:0030, і саме на цій земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, що належить відповідачу-2.

Стаття 134 Земельного кодексу України визначає, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб; будівництва, обслуговування об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, мультимодальних терміналів, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу).

Тобто, фабула статті передбачає відсутність підстав для набуття права користування земельною ділянкою на конкурентних засадах у разі наявності на земельній ділянці нерухомого майна особи. В даному випадку земельна ділянка як об`єкт цивільних прав сформована саме площею 0,7824 га, кадастровий номер :62:701:0030 і саме на цій земельній ділянці знаходиться нерухоме майно відповідача-2, що обґрунтовано дає підстави у кооперативу набути право оренди на підставі ч. 2 ст. 134 ЗК України.

Також, суд зазначає, що спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення із класифікацією виду цільового призначення - для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (код КВЦПЗ 12.04), а передача в оренду спірної земельної ділянки для експлуатації та обслуговування автостоянки не суперечить її цільову призначенню.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин, розташування на спірній земельній ділянці належного Обслуговуючому кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСРВІС-ІНВЕСТ" нерухомого майна (нежитлових будівель), що зумовлює застосування щодо процедури надання земельної ділянки в оренду виняткового застереження, передбаченого абзацом 2 частини другої статті 134 Земельного кодексу України, виключає застосування суб`єктом права комунальної власності на землю конкурентних засад (земельних торгів) при продажу права на оренду спірної земельної ділянки, що спростовує помилкові доводи прокурора про протилежне.

Також прокурором належними доказами не доведено порушення Київською міською радою принципу раціонального використання землі у зв`язку з наданням земельної ділянки надмірною площею та для цілей, які не відповідають її функціональному призначенню.

Сама по собі констатація факту того, що площа відведеної земельної ділянки є більшою у математичному порівнянні з площею нерухомості, без обґрунтування належними та допустимими доказами, не може вважатися належним обґрунтуванням позову та не дає підстав для його задоволення.

Доведення обставин, пов`язаних з обґрунтованістю землевпорядної документації, в тому числі щодо розміру земельної ділянки покладається на сторони в судовому процесі. При цьому відповідно до загальних засад господарського судочинства, визначених статтями 2, 13, 14, 74, 86, 237 Господарського процесуального кодексу України, позивач у справах зазначеної категорії повинен довести належними доказами ту обставину, що неналежними доказами є розроблений на замовлення відповідача проект землеустрою чи технічна документація із землеустрою, в яких власне і визначається конкретна площа земельної ділянки, необхідна орендарю для експлуатації та функціонування належної йому будівлі (ведення господарської діяльності). У той же час відповідно до тих же положень Господарського процесуального кодексу України на відповідача у справі покладається обов`язок доведення обґрунтованості та необхідності виділення земельної ділянки саме в такому розмірі.

Таким чином, сам по собі факт перевищення площі відведеної земельної ділянки над площею, займаною об`єктами нерухомості та необхідною для їх обслуговування, не може бути самостійною підставою для визнання такої передачі землі незаконною та задоволення відповідного позову. У зв`язку з цим, оскаржуючи законність передачі земельної ділянки у користування з мотивів неспівмірності площі відведеної земельної ділянки порівняно з площею будівлі, розташованої на цій земельній ділянці, саме позивач повинен належними і допустимими доказами довести розмір земельної ділянки, який є дійсно необхідним для обслуговування та експлуатації розміщеного на землі майна, що відповідає принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у статті 14 Господарського процесуального кодексу України (аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №922/1323/20).

Тобто, прокурор мав довести очевидну неспівмірність між об`єктом нерухомого майна та розміром земельної ділянки, яка виділялась для обслуговування такого об`єкта. Процес доведення в цьому випадку може здійснюватися з урахуванням, але не виключно: цільового та функціонального призначення об`єкту нерухомого майна; фактичного землекористування, яке склалось на момент придбання такого майна; Державних будівельних норм (за їх наявності) щодо мінімальних розмірів земельної ділянки (з огляду на вимоги санітарного, архітектурного, екологічного, протипожежного законодавства тощо); вимог раціонального землекористування; існуючої містобудівної документації; інших істотних факторів.

Однак, прокурором не доведено належними і допустимими доказами необхідності використання відповідачем-2 земельної ділянки у меншому розмірі, не зазначено норми права, що не врахована Київською міською радою при прийнятті оскаржуваного рішення, не надано жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують проведення обрахунку площі земельної ділянки необхідної для обслуговування нерухомого майна, що має визначатися виходячи з площі нерухомого майна, функціонального використання та інших умов відповідно до норм містобудування та санітарних норм і правил, яка на думку позивача є завищеною і повинна обчислюватись в конкретно зазначеному випадку.

Що ж до вимог прокуратури стосовно визнання недійсним договору оренди земельною ділянки від 22.12.2022, то суд зазначає наступне.

Відповідно до норм статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Оскільки відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради №4864/4905 від 23.06.2022, на підставі якого оспорюваний договір оренди було укладено, вказаний правочин є таким, що не суперечить вимогам законодавства, а тому не підлягає визнанню недійсним.

Оскільки вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.12.2022, індексний номер 65851447 та здійснену на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 0,7824 га (кадастровий номер :62:701:0030) по АДРЕСА_2 у Деснянському районі м. Києва, припинивши вказане право Обслуговуючому кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСРВІС-ІНВЕСТ" є похідною вимогою, то остання не підлягає задоволенню з огляду на законність рішення Київської міської ради №4864/4905 від 23.06.2022.

Щодо позовних вимог про повернення територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради земельної ділянки у стані, придатному для її подальшого використання, зобов`язання прийняти вказану земельну ділянку та знесення самочинно збудованих на ній об`єктів нерухомості суд зазначає наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника, і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Зазначені правові позиції неодноразово висловлювались Великою Палатою Верховного Суду і Верховним Судом та узагальнено викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, прямо визначені статтею 376 Цивільного кодексу України.

Частинами третьою-п`ятою статті 376 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо ж власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Отже, у випадку наявності на земельній ділянці самочинного будівництва, належною вимогою позивача (власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво) має бути вимога про знесення такого самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно. На що звертає увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2023 року в справі № 488/2807/17, від 15 листопада 2023 року в справі № 916/1174/22.

Можливість настання інших правових наслідків, ніж передбачені статтею 376 Цивільного кодексу України, як у випадку самочинного будівництва, здійсненого власником земельної ділянки, так і у випадку самочинного будівництва, здійсненого іншою особою на чужій земельній ділянці, виключається (постанова Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 904/4080/22).

У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності.

Вказане підтверджується, зокрема, окремою ухвалою Верховного Суду від 24.07.2024 у справі № 910/7987/22.

Матеріалами справи підтверджується, що Київська міська рада передала в орендне користування земельну ділянку, на якій знаходиться майно відповідача-2, яке прокурор вважає самочинно побудованим.

Однак, надання Київською міською радою відповідачеві-2 земельної ділянки площею 0,7824 га (кадастровий номер :62:701:0030), що розташована на АДРЕСА_2 у місті Києві, під уже збудоване нерухоме майно на підставі правочинів, правомірність яких не спростовано, на підставі положень частини 3 статті 376 Цивільного кодексу України Обслуговуючому кооперативу "Автокооператив по будівництву та експлуатації гаражів, автостоянок для зберігання транспортних засобів громадян Деснянського району міста Києва "РЕМТОРГСРВІС-ІНВЕСТ" набув право вимагати визнання за ним права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, тому, зважаючи на положення частин 3- 5 статті 376 Цивільного кодексу України, до моменту вирішення питання про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за відсутності доказів, які б спростовували правомірність набуття відповідачем-2 прав на землю під уже збудованим нерухомим майном, заявлений позов, спрямований на знесення самочинного будівництва, відповідно до вимог частини 4 статті 376 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 212 Земельного кодексу України задоволенню не підлягає.

Разом з тим, враховуючи, що на земельній ділянці розміщене нерухоме майно відповідача-2, а також інших фізичних осіб, про що зазначено вище, вимога про повернення земельної ділянки та приведення її у придатний для подальшого використання стан, порушує право власності відповідача-2 та інших фізичних осіб, на нерухоме майно, що свідчить про не ефективність обраного позивачем способу захисту.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності та враховуючи, що належних, допустимих та достовірних доказів у відповідності до вищезазначених вимог чинного законодавства, на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог прокурором суду не надано, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладаються на Київську міську прокуратуру в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 11.03.2025.

Суддя Л.Г. Пукшин