ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 рокуСправа № 912/3152/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/3152/24

за позовом Фізичної особи - підприємця Сахарчука Володимира Володимировича, АДРЕСА_1

до відповідача Комунального підприємства "Електротранс" Кропивницької міської ради, просп. Університетський, 3, м. Кропивницький, 25031

про стягнення 84 616,72 грн

Представник позивача Супрунюк Є.В. - адвокат, ордер серії СА №1121739 від 23.12.2024

Представник відповідача Макара О.В. - довіреність від 17.07.2024, старший юрисконсульт

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Сахарчука Володимира Володимировича до Комунального підприємства "Електротранс" Кропивницької міської ради з вимогами про стягнення 84 616,72 грн, з покладенням судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про несплату відповідачем понесених витрат за Договором на надання транспортно-експедиційних послуг №247/2024 від 16.07.2024.

Ухвалою від 30.12.2024 суддя залишила позов без руху та встановила позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.01.2025 позивач на виконання ухвали суду у встановлений судом строк подав суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 13.01.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/3152/24 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначив на 12.02.2025 об 11:00 год.

28.01.2025 через систему "Електронний суд" відповідач подав відзив на позов, де заперечує позовні вимоги з таких підстав:

- з посиланням на пп. 5.1.3 п. 5.1 Договору відповідач зазначає про обов`язок Виконавця негайно (не довше як протягом 1 (однієї) доби) письмово, зокрема й електронною поштою на електронну адресу контактної особи Замовника, інформувати останнього про будь-які затримки чи проблеми, що пов`язані з наданням послуги за цим Договором,

- всупереч пп. 5.1.3 п. 5.1 Договору та ст. 10 Закону України "Про транспортну-експедиторську діяльність" позивач листом який надійшов на адресу Відповідача 22.10.2024, повідомив про понесені ним додаткові витрати пов`язані з ремонтом автобуса, поломка якого сталась 02.10.2024. Також до вказаного листа додано копії платіжних документів, зміст яких викладено іноземною мовою без відповідного перекладу,

- питання щодо можливого укладення додаткової угоди або укладення договору про закупівлю додаткових послуг, пов`язаних з предметом закупівлі основного договору, позивачем в установленому законодавством порядку (глава 53 ЦК України, ст. 181,188 ГК України) не порушувалось.

12.02.2025 суд розпочав розгляд справи по суті, дослідив докази у справі та оголосив перерву в судовому засіданні до 04.03.2025 об 11:00 год.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

16.07.2024 КП "Електротранс" Кропивницької міської ради (Замовник) та ФОП Сахарчуком Володимиром Володимировичем (Виконавець) укладено договір №247/2024 на надання транспортно- експедиційних послуг (далі - Договір, а.с. 10-13), за умовами якого:

- Виконавець зобов`язався надавати послугу, згідно ДК 021:2015 "63520000-ОПослуги транспортних агентств", а саме Транспортно-експедиторська послуга щодо доставки гуманітарної допомоги, а саме двох автобусів (транспортних засобів), що були у використанні від муніципалітету м. Мілан Італія, своїм ходом, до м. Кропивницький Україна, а Замовник зобов`язався прийняти цю послугу і своєчасно здійснити її оплату на умовах цього Договору (п. 1.1.),

- кількість та розрахунок вартості послуги, що надаються в межах цього Договору визначається у Додатку №1 (Специфікація) та Додаток № 2 (Калькуляція) до цього Договору, який є невід`ємною частиною договору (п. 1.3.),

- доставка автобусів своїм ходом, повинна відбутися протягом семи днів (термін дії тимчасових номерних знаків автобусів) з моменту заявлених Замовником дати та пункту відправлення автобусів з м. Мілан Італія, із залученням водіїв відповідної категорії зі спеціальними допусками згідно з правилами та вимогами ЄС (п. 1.4.),

- загальна вартість послуг цього договору складає 292500,00 грн без ПДВ (п. 3.1.),

- оплата за послугу здійснюється в безготівковій формі при умові своєчасного бюджетного фінансування та при умові проведення платежу органами казначейства в порядку черги згідно ПКМУ від 09.06.2021 № 590 зі змінами, протягом 30 (тридцять) робочих днів від дати передання транспортних засобів в пункті доставки на підставі підписаного Сторонами Акта приймання-передачі наданих послуг (п. 3.2.),

- виконавець зобов`язаний негайно (не довше як протягом 1 (однієї) доби) письмово, зокрема й електронною поштою на електронну адресу контактної особи Замовника, інформувати останнього про будь-які затримки чи проблеми, що пов`язані з наданням послуги за цим Договором (п. 5.1.3.),

- виконавець зобов`язаний забезпечити збереження автобусів від моменту прийняття його до перевезення і до передання його Замовнику. Вживати всіх необхідних заходів для доставки автобусів Замовника без пошкоджень, втрат, нестачі та псування (п. 5.1.11.),

- договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін та скріплення підписів печатками Сторін (за наявності) і діє включно по "31" грудня 2024 року, але у будь-якому разі до повного виконання Сторонами зобов`язань (п. 9.1.).

До Договору сторони підписали Додатки від 16.07.2024 №1 "Специфікація" та №2 "Калькуляція" (а.с. 13-15).

У додатку № 2 погоджено складові послуги: організація перевезення автобусів, організація охорони автобусів під час їх перевезення перевалки та зберігання, оформлення товарно-транспортної документації, страхування своєї відповідальності на загальну суму 292500,00 грн.

Позивач зазначає, що виконав всі зобов`язання згідно договору зі своєї сторони, проте, під час виконання своїх зобов`язань зазнав значних додаткових витрат через обставини, які не залежать від нього. Через технічну несправність одного з автобусів в Угорщині вимушений був викликати евакуатор та сервіс, докупити запчастини, оскільки через поломку паливної системи, трансмісії автобус не міг продовжувати рух. При первинному огляді автобусів на їх цілісність, справність неможливо визначити повністю технічний стан автомобіля та передбачити його поломку і можливу несправність його частин.

За наведеним у позові розрахунком витрати, що були понесені позивачем задля можливого продовження руху автобуса складають: Послуги евакуатора 02.10.2024 року - 500 EUR готівки та 410 000 HUF (угорських форентів), що станом на 02.10.2024 року за курсом НБУ становило 1030,59 євро, отже сумарно 1530,59 євро; Покупка фільтру 02.10.2024 року - 8 178 HUF, що станом на 02.10.2024 року за курсом НБУ становило 20,55 євро; Оплата сервісу 08.10.2024 року 300 EUR готівкою. Загальна сума витрат становила 1 851,14 EUR що станом на 02.10.2024 року за курсом НБУ становило 84 616,72 грн.

Позивач звернувся до відповідача з листом про додаткові витрати №104 від 20.11.2024, де просив оплатити 81777,96 грн, який залишено без задоволення.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті суд враховує таке.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Аналогічні норми містить ст. 526 ЦК України.

Матеріально-правовою підставою позову визначено Закон України "Про транспортно-експедиторську діяльність" та ст. 216 Господарського кодексу України.

За положеннями ст. 316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка якості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експерту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно ч. 3 ст. 929 ЦК України умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначає Закон України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за нормами якого:

- експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування; експедитори за дорученням клієнтів забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України (ст. 8),

- за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу: договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі; істотними умовами договору транспортного експедирування є, з-поміж інших, розмір плати експедитору та порядок розрахунків. У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення (ст. 9),

- експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку. За необхідності відступати від вказівок клієнта, зокрема в разі виникнення загрози пошкодження вантажу, безпеці людей і довкіллю, експедитор зобов`язаний попередньо отримати згоду клієнта на таке відступлення. У разі якщо немає можливості попередньо повідомити про це або якщо відповідь на такий запит не отримано експедитором у належний за наявними обставинами строк, експедитор має право діяти на свій розсуд, повідомивши клієнта про свої дії, як тільки таке повідомлення стане можливим. Договором транспортного експедирування можуть бути передбачені й інші обов`язки експедитора (ст. 11),

- клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування (ст. 12).

Згідно з частиною 2 статті 316 ГК України плата за договором транспортного експедирування здійснюється за цінами, що визначаються відповідно до глави 21 цього Кодексу.

Зокрема, за статтею 189 ГК України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування (ч. 1). Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін (ч. 2).

Поряд з цим, частинами першою - третьою статті 632 ЦК України визначено, що ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (ч. 1). Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. 2). Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч. 3).

Відтак суд зазначає, що ціна договору (вартість послуг) є істотною умовою договору, яка визначається на стадії погодження істотних умов та її зміна допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Також і за положеннями ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" розмір плати експедитору та порядок розрахунків є істотними умовами договору транспортного експедирування. Положення цієї статті розрізняють "кошти, які сплачує клієнт експедитору як вартість послуг" та "кошти, які складають вартість додаткових витрат експедитора на виконання договору".

Поряд з цим, відповідно до абзацу 2 ст. 12 вказаного Закону клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відтак обов`язком клієнта є перерахування плати експедитору за надані послуги та відшкодування документально підтверджених витрат, понесених ним, а обумовлення у договорі розміру та порядку сплати таких сум є обов`язком сторін, оскільки вони є істотними його умовами.

За умовами укладеного між сторонами договору:

- кількість та розрахунок вартості послуги, що надаються в межах Договору визначається у Додатку №1 (специфікація) та Додатку №2 (Калькуляція),

- сторонами погоджено загальну вартість послуг - 292 500,00 грн,

- позивач зобов`язаний негайно (не довше як протягом 1 (однієї) доби) письмово, зокрема й електронною поштою на електронну адресу контактної особи відповідача, інформувати останнього про будь-які затримки чи проблеми, що пов`язані з наданням послуги за цим Договором.

У Додатку №1 Специфікації сторони погодили вартість послуги "Транспортно-експедиторська послуга щодо доставки гуманітарної допомоги, а саме 2-х автобусів (транспортних засобів), що були у використанні від муніціпалітету м. Мілан Італія, своїм ходом до проспект Університетський, 3, м. Кропивницький Україна" - 292 500,00 грн (а.с. 13 з обороту-14).

Згідно Додатку №2 Калькуляції складовими послуги є: організація перевезення автобусів; організація охорони автобусів під час їх перевезення, перевалки та зберігання; оформлення товарно-транспортної документації; страхування своєї відповідальності (а.с. 15).

Отже, у Договорі та додатках сторони визначили загальну вартість послуг та погодили обов`язок позивача повідомляти відповідача про будь-які затримки чи проблеми, що пов`язані з наданням послуги за цим Договором, що вказує на відсутність домовленості між сторонами щодо визначення окремої вартості "додаткових витрат", а тому наявну узгоджену "загальну вартість послуг" у розмірі 292 500,00 грн суд розцінює як таку, що включає в собі як "кошти, які сплачує клієнт експедитору як вартість послуг" так і "кошти, які складають вартість додаткових витрат експедитора на виконання договору".

Цей висновок узгоджується з положеннями абз. 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за якими клієнт зобов`язаний сплатити належну плату експедитору та відшкодувати витрати у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач розрахувався з позивачем за надані послуги у сумі узгодженої їх вартості, чим виконав взяті на себе зобов`язання за Договором.

Так, на підставі виставленого позивачем рахунку-фактури №25 від 30.09.2024 відповідач перерахував за платіжним дорученням №9387 від 12.11.2024 позивачу 292500,00 грн (а.с. 52-53).

Суд попередньо вказав, що додаткова вартість або витрати за договором, у випадку їх наявності, повинні узгоджуватися в обов`язковому порядку з відповідачем. Такі витрати повинні бути доведеними належними документами - додатками до договору або шляхом обміну листами, повідомленнями. А остаточна вартість послуг може уточнюватися актом наданих послуг і рахунками, у яких зазначається фактичний обсяг наданих послуг.

Отже, за договором позивач, з метою належної організації перевезення, мав право на вчинення необхідних дій на корить відповідача з очікуванням на компенсацію їх вартості. Але компенсація додаткових витрат можлива лише при дотриманні наведеного порядку та умов.

Позивач на підтвердження додаткових витрат, які виникли при виконанні договору надав:

товаротранспортну накладну VF4134784 від 02.10.2024 на ФОП Сахарчука Володимира, де визначено найменування послуги "Послуги перевезення: 500 євро, 410 000 угорських форинтів", товар "Автобус 36А0003/24", місце та дата прийому "М3 112 км", місце та дата обслуговування "М3 114 км, виїзд" (а.с. 18, 39-40),

інвойс АІ24000885 від 02.10.2024 на ФОП Сахарчука Володимира, де визначено найменування послуги "Паливний фільтр грубої очистки код товарної групи:8708" вартістю 8 178 HUF та фіскальний чек від 02.10.2024 (а.с. 20, 38),

інвойс №М0-2024-387 від 08.10.2024 на ФОП Сахарчука Володимира, де визначено найменування послуги "Ремонт вантажівки за домовленістю" вартістю 300 EUR (а.с. 19, 36).

Загальна сума витрат становила 1 851,14 EUR що станом на 02.10.2024 за курсом НБУ - 84 616,72 грн, з яких: 500 EUR та 410 000 HUF (угорських форентів), що станом на 02.10.2024 за курсом НБУ становило 1030,59 євро, отже сумарно 1530,59 євро; 8 178 HUF, що станом на 02.10.2024 за курсом НБУ становило 20,55 євро; 300 EUR.

Позивач листом №104 від 20.11.2024 повідомив відповідача про додаткові витрати та необхідність їх оплати (а.с. 16).

Проте, позивач не узгодив з відповідачем перелік додаткових послуг та витрат, необхідних для виконання Договору, у тому числі, не склав додатки до договору, не обмінявся негайно (як визначено у Договорі) листами, повідомленнями щодо цього з відповідачем. Більш того, позивач не ініціював визначення остаточної вартості послуг шляхом складання акта наданих послуг.

В рахунку-фактурі №25 від 30.09.2024 на загальну суму 292 500,00 грн (а.с. 53) позивач вказав найменування послуги і вказав її вартість, але не склав акт наданих послуг і не надав його Відповідачу.

З огляду на викладене, суд установив, що позивач не узгодив з відповідачем вартість додаткових витрат за Договором, чим вийшов за межі наданих йому прав на організацію перевезення. Невиконання обов`язку з узгодження вартості додаткових послуг вказує на недотримання ним умов Договору та позбавляє його права на компенсацію таких витрат.

Суд зазначає, що визначений абз. 2 ст. 12 України "Про транспортно-експедиторську діяльність" обов`язок клієнта відшкодувати експедитору документально підтверджені витрати, понесені ним в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування нерозривний із документальним підтвердженням відповідних витрат.

Документи, що подані позивачем на підтвердження понесених додаткових витрат - товаротранспортна накладна VF4134784 від 02.10.2024 (а.с. 18, 39-40), інвойс АІ24000885 від 02.10.2024 (а.с. 20, 38), інвойс №М0-2024-387 від 08.10.2024 (а.с. 19, 36) не підтверджують необхідності надання таких витрат у межах Договору, самого факту надання, зокрема сплата готівки, та безпосередніх витрат позивача. Зокрема вони не містять ідентифікуючих ознак відповідного транспортного засобу на транспортування та ремонт якого витрачено грошові кошти. Позивачем не надано доказів оплати товаротранспортної накладної VF4134784 від 02.10.2024 та інвойсу №М0-2024-387 від 08.10.2024, а зазначено про їх оплату готівкою.

Ці обставини унеможливлюють сприйняття лише рахунків на сплату як підставу для виникнення обов`язку у позивача з їх оплати та визначення їх як витрат, які повинен відшкодувати відповідач.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, підставою для такої відповідальності, як відшкодування збитків є порушення зобов`язання.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди передбачено ст.22 ЦК України, за якою особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом статей 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються крім інших, в тому числі і додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

Суд звертає увагу, що позивач, як експедитор, діє в інтересах іншої сторони -відповідача та за його рахунок, а тому має обов`язок доводити належним чином витрати, які в подальшому покладуться на клієнта.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ураховуючи вищевикладені обставини та подані докази суд дійшов висновку, що позивач не довів шляхом надання належних, допустимих та достовірних доказів здійснення витрат на загальну суму 84 616,72 грн та відповідно понесених збитків, як не довів і протиправну поведінку, вину відповідача.

Як наслідок суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця Сахарчука Володимира Володимировича.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати позивачу до електронного кабінету адвоката Супрунюк Є.В., відповідачу до електронного кабінету.

Повне рішення складено 10.03.2025.

Суддя В.Г. Кабакова