ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/786/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., за участю секретаря судового засідання Толкунової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

особи, яка набуде статусу позивача: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до особи, яка набуде статус відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вільямса 59Д" (, 65122, м.Одеса, вул.Євгена Чикаленка (вул.Академіка Вільямса), 59Д)

про забезпечення доказів

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: Донін Сергій, Варічева Руслана

в с т а н о в и в:

03.03.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення доказів до пред`явлення позову, якою заявник на підставі ст.ст. 110-112 ГПК України просить суд вжити заходи забезпечення доказів шляхом витребування у Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вільямса 59Д" оригіналів або завірених копій протоколу №10 Загальних зборів співвласників ОСББ "Вільямса 59Д" від 27.05.2024, та додатків до означеного протоколу.

Ухвалою від 04.03.2025 заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів прийнято до розгляду; для розгляду заяви призначено судове засідання на 06.03.2025 та запропоновано сторонам у справі подати до суду свої пояснення по суті заяви з їх документальним обґрунтуванням.

В судове засідання з`явились заявник та представники особи, яка набуде статус відповідача.

ОСОБА_1 підтримав заяву про забезпечення доказів, просить її задовольнити.

Представники ОСББ "Вільямса 59Д" проти задоволення заяви заперечили з підстав її необґрунтованості.

Розглянувши заяву про забезпечення доказів, заслухавши учасників провадження, суд дійшов наступних висновків.

За приписами ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Зі змісту наведених норм слідує, що суд забезпечує докази за наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, забезпечення доказів - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. При цьому збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що заяву про забезпечення доказів відрізняє від звичайного клопотання про виклик свідка, витребування доказу, призначення експертизи те, що у ній необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів, щоб вони все-таки змогли бути використані для з`ясування обставин у справі.

За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18, процесуальний механізм забезпечення доказів є не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед способом запобігти їх ймовірної втрати у майбутньому.

Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

У подальшому такі ж висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №9901/385/19.

Згідно з ч. 1 ст. 111 ГПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначаються:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

При цьому, вимога, наведена у пункті 5 ч.1 ст.111 ГПК України, прямо кореспондується з положеннями ч.1 ст.110 Кодексу, тобто доведенню підлягає наявність підстав, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Таким чином, згідно приписів статті 110 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження доказів, а положення статті 111 вказаного Кодексу покладають на заінтересовану особу обов`язок обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

З аналізу вказаної норми вбачається, що обґрунтованим є вжиття заходів забезпечення доказів лише у разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Приписами частини 5 статті 112 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Так, обгрунтовуючи заяву про забезпечення доказів ОСОБА_1 зазначає, що у вересні 2024 року йому стало відомо про те, що на даху будинку встановлено обладнання сонячних електростанцій (СЕС), які було придбано Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Вільямса 59Д" (65122, м. Одеса, вул. Євгена Чикаленка (вул. Академіка Вільямса), 59, ) вартістю приблизно 800 тис. грн.

На неодноразові звернення голова ОСББ відмовилась надати відповідне рішення загальних зборів про дозвіл на купівлю та встановлення відповідного обладнання з невідомих причин, що, на думку заявника, враховуючи відсутність відповідних повідомлень та оголошень про проведення загальних зборів з вказаного питання, свідчить про те, що відповідні збори взагалі не проводились, що ставить під сумнів законність дій голови ОСББ на предмет купівлі та встановлення вказаного обладнання.

При цьому, заявнику стало відомо, що існує рішення загальних зборів з вказаного питання, а саме рішення загальних зборів від 27.05.2024 року №10.

Також, з інформації на сайті ДУ "Фонд енергоефективності" встановлено, що ОСББ 28.05.2024 року приєдналось до програми "Гріндім", до відповідної заявки голова ОСББ долучила відповідний витяг з протоколу загальних зборів №10 від 27.05.2024 року.

Заявник, як адвокат, звернувся з адвокатським запитом до ДУ "Фонд енергоефективності" з метою отримання відповідної копії витягу з протоколу загальних зборів, проте у наданні відповідного документу було відмовлено, мотивовано наявністю конфіденційної інформації.

Крім того, з сайту ДУ "Фонд енергоефективності" заявником було отримано інформацію про те, що ОСББ отримало грант у розмірі 387 тис. грн., при цьому на купівлю та встановлення всього обладнання ОСББ було витрачено 394 тис. грн. (які було зібрано за особисті кошти 69 співвласників ОСББ).

В подальшому, у чаті співвласників месенджеру "Вайбер" "ОСМД 59Д Загальний чат" було отримано інформацію, що вартість усього обладнання складає більше 800 тис. грн., тобто інша частина вартості та встановлення обладнання складає приблизно 400 тис. грн.

Заявник зазначає, що задля відновлення порушеного права, а також визнання протиправним та скасування рішення ОСББ від 27.05.2024 року, оформлене протоколом №10, виникла необхідність у витребуванні вказаного протоколу, письмових опитувальників з питань, які були визначені на повістці загальних зборів, оскільки є неможливими підготовка позовної заяви, викладення належним предмету та підстав позовної заяви, обґрунтування позовних вимог, надання відповідних розрахунків до позовної заяви.

За наведених обставин, заявник просить витребувати у Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вільямса 59Д" оригінали або завірені належним чином копії протоколу №10 Загальних зборів співвласників ОСББ "Вільямса 59Д" від 27.05.2024 року, додатки до протоколу №10 Загальних зборів співвласників "ОСББ Вільямса 59Д" від 27.05.2024 року.

За приписами ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому Кодекс передбачає не будь-які абстрактні дані чи інформацію, а те, що такі дані в господарському судочинстві встановлюються тільки певними засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ст.91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Так, відповідно до ст.81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, в якому повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

В свою чергу суд наголошує, що забезпечення доказів способом їх витребування хоча і спрямоване на забезпечення права сторони належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний процесуальний характер від витребування доказів в порядку статей 80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності у такої сторони підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Натомість, як вбачається із поданої заяви про забезпечення доказів, всупереч вищезазначеним приписам чинного законодавства, остання не містить обґрунтувань необхідності забезпечення конкретних доказів, не наведено обставин, на підставі яких заявник вважає, що конкретний засіб доказування, що передбачений чинним господарським процесуальним законодавством, може бути втрачений або його подання стане згодом неможливим або утрудненим, як і не зазначені та не надані докази на підтвердження можливості втрати конкретних письмових доказів чи неможливості їх подання згодом.

Наразі доводи позивача в поданій заяві про забезпечення доказів зводяться лише до того, що заявник має намір звернутись до суду з відповідним позовом, для підготовки якого йому необхідні витребувані докази.

Разом з тим суд зауважує, що заява про забезпечення доказів за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст.111 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, п. 4, 5 ч. 1 цієї статті встановлено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Аналізуючи наведені положення Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що процесуальний механізм забезпечення доказів застосовується з метою запобігання настанню негативних наслідків, тобто, вжиття судом невідкладних заходів до закріплення у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ.

Поряд з цим, доводи заявника, викладені ним у заяві про забезпечення доказів, фактично направлені на отримання ним доказів не у спосіб та в порядку, встановленому для забезпечення доказів.

Отже, виходячи зі змісту поданої заяви про забезпечення доказів та доводів, наведених заявником в її обґрунтування, суд дійшов висновку про не відповідність критеріям, визначеним ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, а також необґрунтованість заяви про забезпечення доказів, оскільки заявником не наведено обставин та фактів, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування певних доказів.

Керуючись ст. ст. 110-112, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовити.

Суддя М.Б. Сулімовська

Ухвала суду набрала законної сили 06.03.2025, може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст.ст.254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено і підписано 10.03.2025.