РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2025Справа № 910/13231/24
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 114912,00 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Скобіола О.П.

Представники сторін: не з`явились

У судовому засіданні 03.03.2025 в порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України було ухвалено скорочене рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 114 912,00 грн.

Ухвалою суду від 06.11.2024 відкрито провадження у справі № 910/13231/24, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачам строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву. Витребувано у Вільнянського районного суду Запорізької області належним чином засвідчену копію судового рішення у справі № 326/124/22 (провадження № 3/326/118/2022) щодо ОСОБА_1 , з відміткою про дату набрання ним законної сили.

11.11.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, оскільки, позивачем не надано доказів вини у настанні ДТП, особою відповідальність якої застрахована відповідачем.

14.11.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує позовні вимоги та вказує, що вина особи може встановлюватись не лише рішенням суду, а і іншими доказами, зокрема, висновками експертизи. Позивач просить витребувати у відповідача всі наявні матеріали страхової справи по ДТП від 13.01.2021 в м. Приморськ по вул. Дружби сталася ДТП за участю автомобіля Toyota Land Cruiser Prado НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та "Audi 80", д/н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

19.11.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він проти позову заперечує.

25.11.2024 від Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов лист, в якому зазначено, що судові справи Приморського районного суду Запорізької області до нього не передавались. Відповідно до автоматизованої системи документообігу Приазовського районного суду Запорізької області справа про адміністративне правопорушення № 326/124/22 відносно ОСОБА_1 надійшла до суду 25.01.2022, призначена до слухання на 25.02.2024. Інші відомості відсутні.

Ухвалою суду від 10.12.2024 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів; вирішено справу № 910/13231/24 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; призначено підготовче засідання на 23.01.2025.

17.12.2024 до суду від позивача надійшли письмові пояснення.

22.01.2025 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до винесення рішення Приморським районним судом Запорізької області. Також подано клопотання про проведення судового засідання 23.01.2025 без участі представника відповідача.

23.01.2025 від позивача надійшли заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

В підготовче засідання 23.01.2025 представники сторін не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, подали клопотання про проведення підготовчого засідання без їх участі.

Ухвалою суду від 23.01.2025 викликано сторін у підготовче засідання призначене на 10.02.2025, явку сторін визнано обов`язковою.

Ухвалою суду від 10.02.2025 відмолено відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 03.03.2025.

03.03.2025 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. В клопотанні зазначено про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

03.03.2025 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. В клопотанні зазначено про недоведеність позовних вимог.

В судове засідання 03.03.2025 представники сторін не з`явились, подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2022 у місті Приморськ по вулиці Дружби (Запорізька область) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля "Audi 80", д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , з автомобілем "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Дані обставини були зазначені в довідці Національної поліції України № 889811 про дорожньо-транспортну пригоду. В довідці зазначено, що автомобіль "Audi 80", д.р.н. НОМЕР_2 отримав такі механічні пошкодження: задня права частина. Автомобіль "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 отримав наступні механічні пошкодження: передня ліва частина. Також у означеній довідці вказано, що ДТП сталась внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 10.9 ПДР. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол № ААВ253393 за ст. 124 КУпАП.

До матеріалів справи долучено схема місця ДТП, яка сталась 13.01.2022, що є додатком до протоколу № ААВ253393. Означена схема підписана обома учасника дорожньо-транспортної пригоди та працівника поліції. Згідно схеми перелік пошкоджень транспортних засобів наступний: "Audi 80", д.р.н. НОМЕР_2 - пошкодження задньої фари; "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 - пошкодження лівої сторони переднього бампера та фари передньої лівої. Порушення пункту ПДР: 10.9. Зі схеми також вбачається рух автомобіля "Audi 80", д.р.н. НОМЕР_2 заднім ходом, що призвело до зіткнення з автомобілем "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 .

09.09.2021 між ОСОБА_2 (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал страхування" (страховик) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2890/21-Т/ЗП112, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, застрахованими транспортними засобами "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 .

До позивача надійшла заява страхувальника про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 14.01.2022, в якій повідомлено про ДТП, що сталась з застрахованим транспортним засобом 13.01.2022. Та зазначено, що автомобіль "Audi 80", д.р.н. НОМЕР_2 почав рух заднім ходом та скоїв зіткнення з автомобілем "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 . В заяві від 18.01.2022 щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування ОСОБА_2 просив здійснити виплату на рахунок ТОВ "Восток Автомир" (СТО).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 04/01/2022 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 становить 133189,96 грн.

Також до матеріалів справи долучено акт огляду транспортного засобу № 89/12/2021 (дефектна відомість) від 14.01.2022; ремонтну калькуляцію від 14.01.2022 № 04/01/2022 на суму 133189,96 грн.

Позивач долучив до матеріалів справи рахунок № СВА-К-00384 від 18.01.2022 на суму 114912,00 грн, виставлений ТОВ "Восток Автомир" за ремонт автомобіля "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 . До рахунку також долучена ремонтна калькуляція № 8019 від 18.01.2022 на суму 127680,13 грн з ПДВ. Згідно акту надання послуг № ВА-К-00384 від 25.03.2022, вартість ремонту автомобіля "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 склала 114912,00 грн.

Згідно страхового акту № 006.00090422-1 від 24.01.2022 та розрахунку до нього сума страхового відшкодування за ремонт автомобіля "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 становить 114912,00 грн та визначена на підставі рахунку СТО.

Позивач перерахував на рахунок СТО вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 у сумі 114912,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4340453 від 25.01.2022.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність особи, якій належить автомобіль "Audi 80", д.р.н. НОМЕР_2 , була застрахована ПАТ "НАСК "Оранта" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АТ № 001579213.

Вказаний вище поліс передбачає франшизу в розмірі 0,00 грн та страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду, спричинену майну 130000, 00 грн.

З метою досудового врегулювання спору, ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" надіслало ПАТ НАСК "Оранта", претензію № 2/р від 26.01.2022 на суму 114912,00 грн.

Відповідачем надано відповідь № 09-02-20/3964 від 02.08.2022 з вимогою надати постанову суду про притягнення водія автомобіля "Audi 80", д.р.н. НОМЕР_2 до відповідальності.

Наразі вимоги позивача про сплату страхового відшкодування у сумі 114912,00 грн залишені відповідачем без задоволення, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

За приписами статті 993 ЦК України та статті108 Закону №1909-IX страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Отже, у вказаних правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Отже, виконавши свої зобов`язання перед страхувальником за договором добровільного страхування наземного транспорту № 2890/21-Т/ЗП112 від 09.09.2021 шляхом виплати страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27.12.2019 у справі №686/11256/16-ц).

Відповідно до частини 3 статті 13 та частини 1 статті 74 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 124 КУпАП особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Разом із цим, у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №641/2795/16-ц зазначено, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.

Суд відзначає, що на запит суду з Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла відповідь від 25.11.2024 № 01-33/218/2024. Повідомлено, що розпорядженням Верховного Суду від 14.09.2022 № 4-/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області", за Вільнянським районним судом Запорізької області визначено підсудність справ Приморського районного суду Запорізької області. Судові справи Приморського районного суду Запорізької області до Вільнянського районного суду Запорізької області не передавались. Відповідно до автоматизованої системи документообігу Приазовського районного суду Запорізької області встановлено, що справа про адміністративне правопорушення № 326/124/22 відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП надійшла до суду 25.01.2022, призначена до слухання на 25.02.2022. Інші відомості відсутні.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що справа № 326/124/22 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за спричинення ДТП 13.01.2022 надійшла до суду та була призначена до розгляду, проте не була розглянута, в зв`язку з тимчасовою окупацією території, на якій знаходиться Приморський районний суд Запорізької області, а матеріали означеної справи не були передані до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Суд дійшов висновку, що відсутня об`єктивна можливість розгляду справи №326/124/22 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , оскільки, передані до суду матеріали знаходяться на тимчасово окупованій територій.

Однак вказані обставини не можуть бути підставою для звільнення особи від відповідальності за вчинене нею правопорушення, в зв`язку з чим суд вбачає за можливе самостійно встановити обставини щодо наявності (відсутності) вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП 13.01.2022, за результатами оцінки поданих в матеріали справи доказів.

13.01.2022 у місті Приморськ по вулиці Дружби (Запорізька область) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля "Audi 80", д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , з автомобілем "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Дані обставини були зазначені в довідці Національної поліції України № 889811 про дорожньо-транспортну пригоду. В довідці зазначено, що автомобіль "Audi 80", д.р.н. НОМЕР_2 отримав такі механічні пошкодження: задня права частина. Автомобіль "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 отримав наступні механічні пошкодження: передня ліва частина. Також у означеній довідці вказано, що ДТП сталась внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 10.9 ПДР. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол № ААВ253393 за ст. 124 КУпАП.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР), які відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил (пункт 1.1.).

Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (пункт 1.10. ПДР).

Відповідно до пункту 10.1. ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб (пункт 10.9. ПДР).

Згідно з пунктом 10.10. ПДР забороняється рух транспортних засобів заднім ходом на автомагістралях, дорогах для автомобілів, залізничних переїздах, пішохідних переходах, перехрестях, мостах, шляхопроводах, естакадах, у тунелях, на в`їздах і виїздах з них, а також на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи недостатньою видимістю. Дозволяється рух заднім ходом на дорогах з одностороннім рухом за умови дотримання вимог пункту 10.9 цих Правил та неможливості під`їхати до об`єкта іншим чином.

Зі змісту інформації, яка міститься в довідці поліції, схемі ДТП, вбачається, що автомобіль "Audi 80", д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом, завдав механічних пошкоджень автомобілю "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 .

Таким чином, вищезазначена ДТП відбулася внаслідок порушення ОСОБА_1 ПДР, відтак вказана фізична особа є винною у заподіянні збитків власнику автомобіля "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 .

Суд наголошує, що позивачем вірогідними доказами доведено вину ОСОБА_1 , натомість, у спростування наявності обставин вини водія автомобіля "Audi 80", д.р.н. НОМЕР_2 у спричиненні ДТП 13.01.2022, відповідачем не надано жодних доказів.

Відповідно до статті 3 Закону України №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Нормами статті 5 Закону України №1961-IV встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Audi 80", д.р.н. НОМЕР_2 , у вчиненні ДТП, на момент настання страхової події була застрахована у відповідача на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АТ № 001579213, (франшиза - 0,00 грн , ліміт за шкоду по майну - 130000,00 грн), що підтверджується інформацією з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ та копією відповідного полісу.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик (відповідач) на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування (позивач) за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 Закону України №1961-IV реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 108 Закону України №1909-IX, шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, на підставі положень статей 512, 993 ЦК України та статті 108 Закону України №1909-IX, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як страховика особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини 2 статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За приписами частини 22.1 статті 22 Закону України №1961-IV у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України (стаття 29 Закону України №1961-IV).

Разом із цим, згідно з абзацом 2 пункту 36.2 статті 36 Закону України №1961-IV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати, а тому судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин:

1) фактичне здійснення ремонту автомобіля;

2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №911/286/20, 13.03.3018 у справі №910/9396/17 та від 06.07.2018 у справі №924/675/17.

Судом встановлено обставини здійснення ремонту транспортного засобу "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 , вартість якого становить 114912,00 грн, в ому числі ПДВ, підтверджується актом № ВА-К-00384 від 25.03.2022.

24.01.2022 позивачем складено страховий акт № 006.00090422-1 відповідно до якого вартість відновлювального ремонту та страхового відшкодування становить 114912,00 грн.

Платіжним дорученням № 4340453 від 25.01.2022 підтверджено перерахування на рахунок СТО вартості ремонту автомобіля "Toyota Land Сruiser", д.р.н. НОМЕР_1 у сумі 114912,00 грн.

Суд відзначає, що сума ПДВ була обґрунтовано включена у страхове відшкодування, оскільки, матеріалами справи підтверджено здійснення ремонту транспортного засобу та перерахування означених коштів не безпосередньо потерпілому, а на рахунок СТО.

Крім того, позивачем при визначенні ціни позову було враховано, що франшиза згідно полісу АТ № 001579213 становить 0,00 грн, а ліміт відповідальності - 130000,00 грн.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та задоволення їх у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

При цьому, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи сторін не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 154; ідентифікаційний код 33908322) страхове відшкодування у розмірі 114912 (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот дванадцять) грн 00 коп., судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 06.03.2025

Суддя І.В.Усатенко