ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
10.03.2025 Справа № 905/209/25
без виклику сторін, -
ВСТАНОВИВ:
За наслідками розгляду заяви б/н від 25.02.2025 про видачу судового наказу суд зазначає таке.
За приписом ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатом розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником; у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (п.4); до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості (п.3); інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.4).
У якості доказів представлено суду у копіях: договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м.Слов`янська №7/17 від 16.06.2017; акт приймання-передачі б/н від 16.06.2018 (додаток №2 до договору); розрахунок плати за базовий місяць оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади станом на 16.06.2017 (додаток №3 до договору); додаткові угоди від 04.10.2018, 15.05.2020 та 01.01.2021 до договору оренди нерухомого майна №7/17 від 16.06.2017; договір про правонаступництво по зобов`язанням б/н від 30.09.2021; претензія №01-30/128 від 29.01.2025 та докази її відправки боржнику; акт звірки по оплаті за оренду майна комунальної власності територіальної громади Слов`янської міської ради б/н від 01.01.2025; розрахунок інфляційних збитків згідно договору оренди №7/17 від 16.06.2017 на нежитлове приміщення станом на 01.01.2025; розрахунок пені згідно договору оренди №7/17 від 16.06.2017 на нежитлове приміщення станом на 01.01.2025; розрахунок 3% річних згідно договору оренди №7/17 від 16.06.2017 на нежитлове приміщення станом на 01.01.2025.
З наявних у матеріалах справи документів слідує, що заявлені вимоги не є достеменно такими, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Відповідно до ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Суд зазначає, що, за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст.155 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.
Така підстава для відмови у видачі судового наказу свідчить про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості здійснення господарських операцій саме у межах та на підставі договору, виникнення спірних правовідносин за таким, а відтак і обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права.
Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст.15 Господарського процесуального кодексу України).
Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.
З огляду на викладене, не підтверджено виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (п.8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України).
З викладених обставин заява б/н від 25.02.2025 про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.
Одночасно суд звертає увагу заявника, що за приписами ч.2 ст.148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Керуючись ст. 150, п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 154, п. 7 ч. 1 ст. 155, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
2.Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.1, 2, 2-1, 8, 9 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим Кодексом, після усунення її недоліків.
3.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку Господарського процесуального кодексу України.
Дата підписання ухвали 10.03.2025.

Суддя О.В. Кротінова