ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2025р. Справа № 904/5775/24

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Данапріс Трейд», м. Дніпро

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро Колор», м. Дніпро

Про: стягнення 919 514,16 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Данапріс Трейд» (позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Дніпро Колор» (відповідач) про стягнення 919 514,16 грн. (в т.ч.: 785 347,45грн. - основний борг; 103 827,57грн. - інфляційні втрати та 30 339,14грн. - 3% річних). Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №28/18 від 06.07.18р. щодо поставки товару та неповерненням суми грошових коштів, що була сплачена як попередня оплата.

Ухвалою суду від 02.01.25 р. відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

ТОВ «Дніпро Колор» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечує та вказує на те, що ним здійснено поставку товару в повному обсязі, але позивач не повернув підписані уповноваженою особою видаткові накладні. Всі операції були відображені сторонами у податковій звітності, позивач деколи оплачував товар по факту його поставки, а не шляхом внесення передплати. Наявне електронне листування між сторонами, яке на переконання відповідача свідчить про належне виконання ним своїх зобов`язань за договором, тощо.

ТОВ «Данапріс Трейд» (позивач) у відповіді на відзив не погодився із твердженнями відповідача та вказав, що позивачем в липні-серпні 2023 р. відповідно до умов договору було здійснено на користь відповідача передплату в розмірі 1 153 483,29 грн. ,але відповідач поставив на користь позивача товар лише на суму 302 264,65 грн. Та обставина , що відповідач більше не поставив на користь позивача товар, підтверджується відсутністю належним чином оформлених видаткових накладних. А відтак, у відповідача були відсутні правові підстави для відображення в податковому обліку таких операцій, за якими відсутні видаткові накладні з підписом уповноваженої особи покупця. В той же час, позивач відображав в податковій звітності операції з передплати на користь відповідача за договором, але це свідчить лише про перерахування передплати, а не про поставку товару. Не погоджується позивач із твердженнями відповідача про електронне листування між представниками сторін стосовно умов виконання договору, посилаючись на недоведеність перебування зазначеного відповідачем адресати у трудових відносинах з ТОВ «Данапріс Трейд». Також, позивач критично оцінює покази свідків, які не можуть підтвердити факт поставки/не поставки товару за договором з наведених ним підстав, тощо.

ТОВ «Дніпро Колор» (відповідач) заявляв клопотання про витребування від позивача письмових заявок на поставку товару за договором, доказів направлення цих заявок на адресу постачальника , специфікацій товару за червень-серпень 2023р., доказів направлення на його адресу таких специфікацій ; доказів отримання ТОВ «Данапріс Трейд» рахунків на оплату товарів від постачальника. Але суд не знаходить достатньо підстав для задоволення цього клопотання, оскільки матеріали справи містять відповідні рахунки на оплату по замовленням за підписом повноважного представника постачальника, в яких здійснено посилання на замовлення та погоджено між сторонами найменування товару, артикул, кількість, ціну та вартість товару; що свідчить про наявність у сторін всіх доказів, про витребування яких клопотав відповідач.

Ухвалою суду від 23.01.25 р. було задоволено клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою суду від 13.02.25 р. для дослідження були витребувані матеріали справи № 904/3974/24, в яких перебувають документи податкової звітності сторін за період дії договору .

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.18р. між ТОВ «Дніпро Колор» (постачальник) та ТОВ «Данапріс Трейд» (покупець) укладено договір поставки товару № 28/18, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю товар: лакофарбові матеріали, абразивні матеріали,клей,тару та інші супутні товари, а покупець зобов`язується прийняти товар і своєчасно оплатити його вартість (п.1.1.). Право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі товару уповноваженому представнику покупця (п.1.2.), моментом передачі товару є момент підписання вантажоотримувачем супровідних документів на складі постачальника представниками обох сторін ( п.1.3.) Поставка кожної конкретної партії товару здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту надходження письмової (факсимільного, по електронній пошті з подальшою передачею оригіналу) заявки від покупця (п.2.1.). Доставка товарів зі складу постачальника здійснюється транспортом покупця шляхом само вивозу і за його рахунок (п.2.3.). Загальна сума договору складає суму товару, отриманого за всіма накладними, які є невід`мною частиною договору (п.4.1.). Покупець здійснює оплату партії товару шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах 100 % передплати протягом 3 банківських днів після виставлення постачальником рахунку-фактури (п.5.1.) (т.1, а.с.14 -15). В подальшому сторони укладали додаткові угоди, якими продовжували строк дії договору до 31.12.23р. (т.1, а.с.16-19).

На виконання умов договору ТОВ «Дніпро Колор» (постачальник) на підставі відповідних замовлень покупця в період з 23.06.23 р. по 04.08.08.23 р. виставив на адресу ТОВ «Данапріс Трейд» (покупець) рахунки на оплату на загальну суму 1 144 550,79 грн. В цих рахунках сторони узгодили найменування, артикул товару, його кількість, ціну та вартість (т.1, а.с.20-34).

ТОВ «Данапріс Трейд» (покупець) в період з 24.07.23 р. по 08.08.23 р. на підставі цих рахунків перерахував на користь ТОВ «Дніпро Колор» (постачальник) відповідно до платіжних інструкцій 1 153 483,29 грн. (т.1, а.с.35-46).

В матеріалах справи наявні надані позивачем видаткові накладні №342 від 11.07.23р., № 347 від 12.07.23р. , №354 від 13.07.23р., № 358 від 14.07.23р., № 356 від 14.07.23р., № 361 від 17.07.23р., № 367 від 18.07.23р., підписані повноважними особами сторін та скріплені відтисками печаток, що підтверджують поставку відповідачем на користь позивача товару на загальну суму 302 264,65 грн. (т.1,а.с.47-53) .

18.08.23р. ТОВ «Данапріс Трейд» (покупець) направив на адресу ТОВ «Дніпро Колор» (постачальник) лист-вимогу вих. № 134 від 18.08.23 р. про повернення коштів в розмірі 785 347,45грн. (сплачених відповідно до п/і в період з 24.07.23р. по 08.08.23р.) у зв`язку із неотриманням товару (т.1, а.с. 54).

21.08.23 р. ТОВ «Данапріс Трейд» повторно направив на адресу ТОВ «Дніпро Колор» лист-вимогу вих. № 135 від 21.08.23 р. про повернення коштів в розмірі 785 347,45грн. (т.1,а.с.55-59).

ТОВ «Дніпро Колор» 05.09.23 р. за вих. № 05/09/23-1 направив на адресу ТОВ «Данапріс Трейд» відповідь на вимогу вих. № 135 від 21.08.23р., в якій висловив незгоду з наявністю непоставленого товару на суму 785 347,45 грн. та стверджував про належне виконання ним своїх зобов`язань за договором поставки товару № 28/18 від 06.07.18р. (т.1, а.с.60-62).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ТОВ «Дніпро Колор» вказує на те, що ним здійснено поставку товару в повному обсязі (на всю суму передплати, здійсненої позивачем), але ТОВ «Данапріс Трейд» не повернув підписані уповноваженою особою видаткові накладні (але при цьому жодних доказів звернення до позивача з вимогами про підписання відповідних видаткових накладних та повернення примірників на його адресу за період з часу виникнення спору про це - серпень 2023р. та до цього часу не надав. В матеріалах справи наявна лише копія листа від 19.10.23р., але докази направлення його на адресу покупця відсутні; а позивач заперечує проти отримання вимоги відповідача про оформлення видаткових накладних).

Також відповідач вказував , що всі господарські операції за вищенаведеним договором поставки були відображені сторонами у податковій звітності за відповідний звітний період , що свідчить про фактичну поставку товару в повному обсязі. Під час розгляду цієї справи судом були витребувані матеріали справи № 904/3974/24, в яких знаходиться податкові декларації з податку на додану вартість та відомості про суми податку на додану вартість , зазначені у податкових накладних за 2023р. як позивача, так і відповідача. Дійсно, в цих документах податкової звітності відображені певні господарські операції між сторонами в липні та серпні 2023р., але ж як доречно вказує позивач: відповідно до п. 1 Наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015 «Про затвердження форми податкової накладної та порядку заповнення податкової накладної» податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, обчислену за формулою, зазначеною у пункті 200-1.3 статті 200-1 ПК України та пункті 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569, або обчислену відповідно до пункту 200-1.9 статті 200-1 ПК України, (п. 3 Наказу №1307). Пунктом 5 Наказу № 1307 визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань постачальника (продавця), крім випадків, передбачених ПК України та цим порядком. Згідно з п. 3 Наказу № 1307 усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації. Пунктом 201.7 ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин ) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (абз. 1 п. 201.1. ст. 201 ПК України).

Відповідно до абз. 1 п. 187.1. ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Отже, право на податковий кредит виникає не тільки у випадку постави товарів, але й у випадку здійснення попередньої оплати за товар. А відтак, право включити до податкового кредиту суми передплати, сплаченої позивачем на користь відповідача за договором поставки товару, виникло у ТОВ «Данапріс Трейд» не у зв`язку з поставкою товару, а у зв`язку із оплатою ним цих товарів.

Також, відповідач вказував на те, що позивач деколи оплачував товар по факту його поставки, а не шляхом внесення передплати ( але це жодним чином не підтверджує факт поставки товару в тому чи іншому обсязі). ТОВ «Дніпро Колор» окрім того наголошував на електронному листуванні між представниками сторін, зміст якого на його переконання свідчить про отримання позивачем товару в повному обсязі та відсутність претензій щодо кількості поставленого товару. Але позивач заперечував, що особа, яка вказана в цьому електронному листуванні відповідачем в якості повноважного представника ТОВ «Данапріс Трейд» , дійсно є такою та взагалі зазначив ,що ця особа не є працівником товариства та не мала жодних повноважень на це.

Відповідно до вимог ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 693 ЦК України, положення якої застосовуються до договору поставки в силу приписів ч. 2 ст. 712 ЦК України, договором може бути встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата).

За приписами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» (852-15), або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення (п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів (п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи) (п.2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг (п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.12.20р. у справі № 910/14900/19: як вбачається суди попередніх інстанцій врахували зазначені висновки Верховного Суду, однак при дослідженні обставин реальної поставки товару за спірними видатковими накладними надали оцінку лише документам податкового обліку обох сторін (продавця та покупця), залишивши при цьому поза увагою те, що самі лише податкові накладні та декларації сторін (за відсутності інших доказів реального руху товарів) не є самостійними доказами підтвердження вчинених господарських операцій, оскільки ці докази не пов`язані з фізичним переміщенням товару, не можуть свідчити про рух товару та виконання обов`язку постачальника з передачі товару покупцю, визначеного у статті 664 Цивільного кодексу України, підтверджують лише факт здійснення оподаткування певної господарської операції, який сам по собі не свідчить про вчинення такої господарської операції, про її реальність.

…самі лише податкові накладні та декларації не є безумовними доказами реальності здійснених господарських операцій з поставки товару, не можуть бути єдиними доказами підтвердження факту реального постачання товару покупцю та його прийняття ним, та як докази можуть оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі.

З огляду на викладене висновки судів про доведеність факту поставки товару за спірними видатковими накладними, зроблені лише на підставі податкових накладних та декларацій сторін, за відсутності дослідження та встановлення обставин та доказів реального руху товарів за спірними поставками, є передчасними та такими, що зроблені з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення спору цій справі.

Також Верховний Суд у постанові від 27.07.21 р. у справі № 927/924/19 зазначив про наступне : …так у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, від 05.12.2018 у справі № 915/878/16, від 30.09.2020 у справі № 910/8612/19, правовідносини у яких є подібними до тих, що склалися у справі № 927/924/19, містяться висновки, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Так суди обох інстанцій дійшли висновків, що:

- подані позивачем видаткові накладні є неналежними та недопустимими доказами, оскільки у графі «отримав» відсутній підпис уповноваженої особи відповідача, внаслідок чого суди позбавлені можливості ідентифікувати особу, якій передавався зазначений в накладних товар, відтак позивачем не доведено факт здійснення господарської операції;

- податкові накладні, надані позивачем, були видані платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою лише для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України) та не є документами, які підтверджують факт отримання відповідачем товару та наявності у нього заборгованості перед позивачем. Фактом підтвердження господарської операції є первинні документи, які позивачем не були надані суду, а не податкові накладні, які підтверджують лише порядок оподаткування цієї операції, оскільки сам факт вчинення оподаткування не свідчить про наявність господарської операції та наявність правовідносин між сторонами. При цьому відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.11.2019 у справі № 905/49/15 як доказ, податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може бути єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару та його прийняття;

- сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій. Акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості, проте за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Відповідно до приписів ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст.73). Згідно до ст.74 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76). Відповідно до ст. 77 цього Кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.78).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 цього Кодексу).

Господарський суд зауважує, що доводи відповідача зводяться до незгоди з наданими позивачем доказами, однак враховуючи викладене та беручи до уваги передбачені ГПК України основні положення про докази та на підставі дослідження наявних у матеріалах справи доказів дійшов до висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують факт передання відповідачем товару позивачу відповідно до видаткових накладних, які не підписані уповноваженим представником покупця, тобто факт здійснення господарської операції - поставки товару на повну суму здійсненої позивачем передплати.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог; з тих же підстав заперечення відповідача суд оцінює критично.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 233, 238, 240, 241, 247, 252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро Колор» (49000, м. Дніпро, проспект Пушкіна , буд. 36 А, ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Данапріс Трейд» (49101, м. Дніпро, вул. Короленко, буд. 44, 2): 785 347,45грн. заборгованості, 103 827,57грн. інфляційних втрат, 30 339,14грн. 3% річних та 13 792,71грн. витрат зі сплати судового збору. Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України рішення складено та підписано без його проголошення 07.03.25р.

Суддя Васильєв О.Ю.