ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 Справа № 914/2998/24

За позовом: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

до відповідача: Підприємства громадського об`єднання Львівської обласної асоціації інвалідів-виробничо-торгівельна фірма РБМ, м. Львів

про стягнення 77 916, 81 грн

Суддя Никон О.З.

Секретар судового засідання Жовток Х.І.

За участю представників:

від позивача: Трофимчук О.В. - представник;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго до Підприємства громадського об`єднання Львівської обласної асоціації інвалідів-виробничо-торгівельна фірма РБМ про стягнення вартості фактично спожитої теплової енергії (опалення згідно з показниками приладу обліку, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення), приєднаного теплового навантаження та абонентського обслуговування на суму 70 986, 89 грн за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, а також нараховані санкції.

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 09.12.2024 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.01.2025 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 05.02.2025.

Ухвалою суду від 05.02.2025 розгляд справи відкладено на 05.03.2025.

06.02.2025 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи акта включення системи теплоспоживання 2022/2023 та службової записки, в якій відображена інформація про постачання в нежитлові приміщення відповідача теплової енергії.

У судовому засіданні 05.03.2025 представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задоволити.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив.

Слід зазначити, що поштова кореспонденція, зокрема, ухвала суду від 09.12.2024, яка надсилалась відповідачу на юридичну адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань йому не вручена із зазначенням причини повернення за закінченням терміну зберігання.

Також ухвали суду скеровувались на електронну адресу відповідача, зазначену в договорі оренди нерухомого майна.

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Таким чином, відповідач є належним чином повідомлений про розгляд цієї справи.

Аргументи сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови договору про постачання теплової енергії, який вважається укладеним на підставі приписів частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в частині оплати послуг з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, яке перебуває у нього в оренді.

Відповідач відзиву на позов не подав, щодо заявлених вимог в установленому порядку не заперечив.

Обставини справи.

Відповідач згідно з договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, укладеним 22.08.2023 з Львівською міською радою, який є продовженням без проведення аукціону попереднього договору оренди від 04.04.2018, орендує нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 116, 8 м.кв. за адресою: м. Львів, вул. М. Хвильового, 12.

У пункті 6.5. договору оренди передбачено обов`язки орендаря, зокрема, вжиття заходів для укладення із постачальниками комунальних послуг договорів на постачання відповідних комунальних послуг протягом місяця. Орендар зобов`язаний надати Балансоутримувачу копії договорів, укладених із постачальниками комунальних послуг.

Відповідач не уклав з позивачем договір про постачання теплової енергії.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо споживач не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ним укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, 1023 від 08.09.2021.

Тобто з 01 грудня 2021 року почав діяти новий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та змінено порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії.

Відповідно до умов договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначені цим договором.

Згідно з пунктом 34 індивідуального договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього числа місяця, шо настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Пунктом 45 договору передбачено, шо у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка від суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з актами включення системи теплопостачання в опалювальному сезоні 2022/2023 років система теплоспоживання в приміщеннях житлового будинку за адресою: Хвильового, 12 включено на потреби опалення 14.11.2022, а в опалювальному сезоні 2023/2024 року 14.10.2023. Акти складені за участю керівника ОСББ «Хвильового, 12».

Позивач щомісяця скеровував відповідачу рахунки на оплату поставленої теплової енергії.

Однак, як ствердив позивач, відповідач не сплатив надану йому послугу з постачання теплової енергії з 01.01.2023 по 31.07.2024 на суму 70 986, 89 грн.

Крім суми основного боргу, позивач також заявив до стягнення 1 132, 07 грн пені, 3 645, 76 грн інфляційних втрат та 2 152, 09 грн 3% річних.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо споживач не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ним укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, 1023 від 08.09.2021.

Відповідач на підставі укладеного з Львівською міською радою договору орендує нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 116, 8 м.кв. за адресою: м. Львів, вул. М. Хвильового, 12.

В договорі відображено обов`язок відповідача укласти договори із постачальниками комунальних послуг.

Однак відповідач не уклав з позивачем договір, тому для нього з 01.12.2021 почав діяти індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (індивідуальні договори про надання послуг знаходяться у вільному доступі на сайті підприємства, ними змінено порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії).

Відповідно до умов договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначені цим договором.

Згідно з пунктом 3 розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг №315 від 22.11.2018 обсяги теплової енергії розподіляються між усіма споживачами будівлі, зокрема, розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудованих - прибудованих або прибудованих, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Факт надання послуг підтверджено актом включення системи теплоспоживання 2022/2023 та службовою запискою від 20.12.2022, в якій відображена інформація про постачання в нежитлові приміщення відповідача теплової енергії; актом про включення системи теплоспоживання від 16.10.2023, службовою запискою від 26.08.2024, інформацією по об`єкту.

Позивач щомісяця виставляв відповідачу рахунки та надсилав їх на адресу відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У договорі встановлено строк оплати - щомісяця не пізніше останнього числа місяця, шо настає за розрахунковим періодом.

Однак доказів сплати виставлених рахунків матеріали справи не містять.

Слід зазначити що чинними нормативно-правовими актами, не передбачено звільнення споживачів від обов`язку оплати теплової енергії (центральне опалення), витраченої на опалення місць загального користування та втрат трубопроводами системи опалення, у разі відсутності у них окремих опалювальних приладів чи фактичного споживання.

Отже, кожен споживач-власник або орендар приміщення, повинен приймати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування(МЗК) та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (ФВБС).

Тому позовні вимоги в частині основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3 645, 76 грн інфляційних втрат та 2 152, 09 грн 3% річних. Нарахування 3% річних здійснено за кожен місяць окремо, з 01.03.2023 по 31.08.2024, а інфляційні втрати нараховано за період з 01.03.2023 по 31.07.2024.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пеня в розмірі 0,01 відсотка від суми боргу за кожен день прострочення передбачена у пункті 45 договору.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Позивач нарахував відповідачу 1 132, 07 грн пені з 01.03.2024 по 25.08.2024 із застосуванням розміру відсотків, передбачених у договорі.

Перевіривши розрахунки, суд встановив, що такі є правильними.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Враховуючи викладене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 70 986, 89 грн основного боргу, 1 132, 07 грн пені, 2 152, 09 грн 3% річних та 3 645, 76 грн інфляційних втрат.

Щодо судового збору.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Підприємства громадського об`єднання Львівської обласної асоціації інвалідів-виробничо-торгівельна фірма РБМ (місцезнаходження: 79013, місто Львів, вул. Русових, будинок 3, ідент. код: 20814348) на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго (місцезнаходження 79040, м. Львів, вул. Данила Апостола, 1, ідент. код: 05506460) 77 916, 81 грн, з яких: 70 986, 89 грн основного боргу, 1 132, 07 грн пені, 2 152, 09 грн 3% річних, 3 645, 76 грн інфляційних втрат та 3 028, 00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.03.2025.

Суддя Никон О.З.