ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025м. ДніпроСправа № 904/2032/16 (904/7/25)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, м. Дніпро

до Державного підприємства "Дослідне господарство "РУНО" Національної академії аграрних наук України", Дніпропетровська область, Криничанський район, село Затишне

про стягнення заборгованості в сумі 126 576,92 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "РУНО" Національної академії аграрних наук України" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Списку №2 в сумі 126 576,92 грн.

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 05.04.2016 Господарським судом Дніпропетровської області відносно позивача - Державного підприємства "Дослідне господарство "РУНО" Національної академії аграрних наук України" (52363, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Затишне, вул. Центральна, 17; ) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/2032/16, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А.Є.

21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/2032/16(904/7/25) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 03.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Запропоновано відповідачу відповідно до частини 4 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, надати (за наявності) заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Суд роз`яснив учасникам судового процесу, що відповідні заяви по суті справи повинні відповідати вимогам статей 161-168 Господарського процесуального кодексу України та мають бути подані в строк, визначений в ухвалі; заяви і клопотання щодо процесуальних питань у справі подаються учасниками справи у письмовій формі (частина друга статті 169 ГПК України).

Станом на 04.03.2025 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 13.01.2023 судом прийнято рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (зі змінами), відповідно до покладених на нього завдань Пенсійний фонд України здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків та інших платежів, а також забезпечує стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.

Державне підприємство «Дослідне господарство «Руно» Національної академії наук України» перебуває на обліку як платник платежів на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 №904/2032/16 стосовно Державного підприємства «Дослідне господарство «Руно» Національної академії наук України» порушено справу про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника.

У зв`язку з цим, управлінням Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) було подано заяву про визнання грошових вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів по справі № 904/2032/16 на загальну суму боргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Руно» Національної академії наук України» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 у розмірі 15 931,31 грн. за січень березень 2016 року

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2016 №904/2032/16 затверджено реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство Державного підприємства «Дослідне господарство «Руно» Національної академії наук України», у тому числі до нього включені грошові вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у сумі 15 931,31 грн.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058 IV „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон України від 09.07.2003 № 1058 IV) в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та п. 6.7. розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (зі змінами), далі Інструкція від 19.12.2003 № 21-1, платники повинні відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058 IV „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон України від 09.07.2003 № 1058 IV) в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та п. 6.7. розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (зі змінами), далі Інструкція від 19.12.2003 № 21-1, платники повинні відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, які надсилається підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій (п.6.4 розділу 6 Інструкції від 19.12.2003 № 21-1). Підприємства вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, щомісяця до 25-го числа (п.6.7 розділу 6 Інструкції від 19.12.2003 № 21-1), тобто за січень-грудень 2024 року - до 25 числа щомісяця.

За правилами п. 6.8. Інструкції, у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

У разі ліквідації підприємства без правонаступників або визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури відповідно до Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом розрахунки для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням такого підприємства та безпосередньо підприємству не направляються.

Позивач зазначив, що ним на виконання положень п. 6.8 Інструкції належним чином були направлені відповідачу розрахунки.

Державним підприємством «Дослідне господарство «Руно» Національної академії наук України» Розрахунки не оскаржувались, а отже Позивач вважає, що вони є узгодженими.

Так, із розрахунку Позивача, загальна сума невідшкодованих відповідачем витрат на виплату і доставку пільгових пенсій по Списку № 2 станом на 25.12.2024 за січень-грудень 2024 року становить 126 576,92 грн, щодо якої Головне управління не вживало заходи стягнення у судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського ту, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених економ до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом входів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

- підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено главою 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі за текстом Інструкція).

Відповідно до п. 6.4. Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься лист вих.№0400-010606/8-28837 від 12.02.2024, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало Відповідачу розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого:

- з січня 2024 року від 17.01.2024 №2077/Р, сума місячних відшкодувань - 1 567,38 грн та сума плати підприємства за попередній рік 8 443,63 грн;

- з лютого 2024 року від 06.02.2024 №4502/Р, сума місячних відшкодувань - 8 825,07 грн.

Так, в поданому повідомлені Позивачем зазначено, що враховуючи корегування за 2023 рік у сумі 108,82 грн, загальні місячна сума до відшкодування по Списку №2 за лютий 2024 року складає 10 521,47 грн.

В той же час, суд не може прийняти зазначене корегування за 2023 рік у сумі 108,82 грн, оскільки Позивачем не надано доказів здійснення такого корегування та збільшення суми за лютий на відповідну суму.

Крім того, суд здійснивши розрахунок місячної суми до відшкодування по Списку №2 за лютий 2024 року встановив, що навіть якщо порахувати усі суми вказані в розрахунку Позивача за лютий 2024, а саме: 1 567,38 + 8 825,07 + 108,82 то загальний розмір виходить 10 501,27 грн, що на 20,20 грн менше.

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В силу положень ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В матеріалах справи відсутні докази погашення Державним підприємством "Дослідне господарство "РУНО" Національної академії аграрних наук України" заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Списку №2 за січень-грудень 2024 року.

Враховуючи викладене, оскільки господарським судом встановлено, що Позивачем не надано доказів коригування за 2023 рік, а також не вірно здійснений розрахунок загальної місячної суми відшкодування по Списку №2 за лютий 2024 року, суд дійшов висновку по часткове задоволення позовних вимог Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Нормами ст.129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 419,93 грн.

Керуючись ст.ст. 20, 129, 185, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "РУНО" Національної академії аграрних наук України" (52363, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Затишне, вул. Центральна, 17; ) на користь Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, будинок 26, ) 126 447,90 грн - заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Списку №2 за січень-грудень 2024 року, 2 419,93 грн - судового збору.

В задоволені позовних вимог про стягнення 129,02 грн -відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 05.03.2025.

Суддя А.Є. Соловйова