ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2025 р. м.Київ Справа№ 910/19899/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Сибіги О.М.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 27.02.2025:

від позивача: Скирда В.Є.

від відповідача-1:не ?явився

від відповідача-2:не з?явився

від відповідача-3 не з?явився

від третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору: не з?явився

від відповідача -1 за позовом третьої особи :не з?явився

від відповідача -2 за позовом третьої особи :не з?явився

від відповідача -3 за позовом третьої особи :не з?явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест"

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 09.09.2024

у справі №910/19899/23 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія

"Експерт Інвест"

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної

виконавчої служби Міністерства юстиції України (1),

Державної казначейської служби України (2),

держави Україна в особі Міністерства юстиції України (3),

про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019

№55827491 і від 18.02.2016 №49849512 та стягнення 5 573 595,90 грн,

та за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альтарес Фінанс"

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної

виконавчої служби Міністерства юстиції України (1),

Державної казначейської служби України (2),

держави Україна в особі Міністерства юстиції України (3),

про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019

№55827491 і від 18.02.2016 №49849512 та стягнення 2 633 564,57 грн,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альтарес Фінанс", рух справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ), Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) та держави Україна в особі Міністерства юстиції України (далі - МЮУ) про стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Компанії 5 573 595,90 грн компенсації за заподіяну шкоду.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- на примусовому виконанні у Відділі знаходилося виконавче провадження №57029342, яке об`єднано у зведене виконавче провадження №53263395 (далі - зведене виконавче провадження) про стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства "Полтавхіммаш" (далі - ПАТ "Полтавхіммаш);

- стягувачами у зведеному виконавчому провадженні є Компанія та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альтарес Фінанс" (далі - Товариство);

- зведене виконавче провадження здійснювалося головним державним виконавцем Відділу Рубель Інною Вікторівною (далі - державний виконавець);

- як стало відомо позивачу з неофіційних джерел, в рамках здійснення виконавчих дій Відділом розпорядженням начальника Відділу (далі - Розпорядження), яке прийнято на підставі розрахунку державного виконавця щодо розподілу стягнутих з боржника коштів, затверджено розподіл стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням про стягнення з ПАТ "Полтавхіммаш" заборгованості (далі - Розрахунок);

- станом на 26.12.2023 (дата підписання позову) Компанія не отримала від державного виконавця копію Розрахунку або Розпорядження всупереч положенням 28 Закону України "Про виконавче провадження";

- відповідно до Розпорядження Відділом було вирішено віднести вимоги щодо стягнення виконавчого збору до 4 черги, а вимоги безпосередньо стягувачів, за якими і стягувався виконавчий збір, до 5 черги; вказані дії державного виконавця призвели до того, що вся фактично стягнута з ПАТ "Полтавхіммаш" сума була направлена на погашення вимог виконавчого збору;

- внаслідок незаконних дій Відділу Компанія не отримала законну частку фактично стягнутої заборгованості, а саме 5 573 595,90 грн від фактично стягнутих 9 119 067,19 грн;

- на думку Компанії, дії Відділу є протиправними та незаконними, і такими, що призвели до завдання збитків Компанії, на підставі чого згідно з положеннями статей 16, 22, 1166, 1173, 1174 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 20 Господарського кодексу України Компанія змушена звернутися до суду з даним позовом про відшкодування шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 19.02.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 продовжено строк підготовчого провадження; підготовче засідання відкладено на 18.03.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2024 підготовче засідання відкладено на 29.04.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 підготовче засідання відкладено на 03.06.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2024 підготовче засідання відкладено на 01.07.2024.

Представник Компанії у підготовчому засіданні 01.07.2024 просив суд прийняти до розгляду заяву про зміну предмета спору, в якій просить розгляд справи здійснювати за такими позовними вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу від 24.07.2019 №55827491 про стягнення виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу від 18.02.2016 №49849512 про стягнення виконавчого збору;

- стягнути з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Компанії компенсації за заподіяну шкоду у сумі 5 573 595,90 грн.

Оскільки вимоги про визнання протиправними та скасування постанов Відділу про стягнення виконавчого збору від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512, та стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Компанії компенсації за заподіяну шкоду у сумі 5 573 595,90 грн є вимогами, нерозривно пов`язаною між собою підставами позову, суд прийняв до розгляду заяву Компанії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2024 підготовче засідання відкладено на 05.08.2024.

Товариством 01.07.2024 подано позовну заяву як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до Відділу та держави Україна в особі МЮУ про:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу від 24.07.2019 №55827491 про стягнення виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу від 18.02.2016 №49849512 про стягнення виконавчого збору;

- стягнути з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства компенсації за заподіяну шкоду у сумі 2 633 564,57 грн.

Позовні вимоги Товариства мотивовано тим, що:

- на примусовому виконанні у Відділі знаходилося зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ПАТ "Полтавхіммаш";

- стягувачами у зведеному виконавчому провадженні є Компанія і Товариство;

- зведене виконавче провадження здійснювалося державним виконавцем;

- як стало відомо Товариству з неофіційних джерел, в рамках здійснення виконавчих дій Відділом Розпорядженням начальника Відділу, яке прийнято на підставі Розрахунку державного виконавця щодо розподілу стягнутих з боржника коштів, затверджено розподіл стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням про стягнення з ПАТ "Полтавхіммаш" заборгованості;

- станом на 01.07.2024 (дата підписання позову) Товариство не отримало від державного виконавця копію Розрахунку або Розпорядження всупереч положенням статті 28 Закону України "Про виконавче провадження";

- згідно з Розпорядженням Відділом було вирішено віднести вимоги щодо стягнення виконавчого збору до 4 черги, а вимоги безпосередньо стягувачів, за якими і стягувався виконавчий збір, до 5 черги; вказані дії державного виконавця призвели до того, що вся фактично стягнута з ПАТ "Полтавхіммаш" сума була направлена на погашення вимог виконавчого збору;

- внаслідок незаконних дій Відділу Товариство не отримало законну частку фактично стягнутої заборгованості, а саме 2 633 564,57 грн від фактично стягнутих 9 119 067,19 грн;

- на думку Товариства, дії Відділу є протиправними та незаконними, і такими, що призвели до завдання збитків Товариства, на підставі чого відповідно до положень статей 16, 22, 1166, 1173, 1174 ЦК України та статті 20 Господарського кодексу України Товариство змушене звернутися до суду з даним позовом про відшкодування шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2024 прийнято позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору Товариства до Відділу, Казначейства та держави Україна в особі МЮУ про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512, та стягнення 2 633 564,57 грн до спільного розгляду з первісним позовом Компанії до Відділу, Казначейства та держави Україна в особі МЮУ про стягнення 5 573 595,90 грн; вимоги за позовом Товариства об`єднано в одне провадження з первісним позовом Компанії; підготовче засідання призначено на 05.08.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.09.2024.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.09.2024 у справі № 910/19899/23 провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512, та стягнення 5 573 595,90 грн- закрито;

- провадження у справі за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альтарес Фінанс" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ,Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512, та стягнення 2 633 564,57 грн.- закрито

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

- вимоги Компанії та Товариства про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512 про стягнення виконавчого збору (основна вимога) підлягають розгляду виключно в порядку адміністративного судочинства, а вимоги про стягнення компенсації за заподіяну шкоду (похідна вимога) можуть бути розглянута в порядку господарського судочинства, проте, оскільки задоволення вимог про стягнення компенсації за заподіяну шкоду залежить від задоволення вимог про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору, то даний спір не може бути розглянутий в порядку господарського судочинства;

- таким чином, заявлені Компанією і Товариством вимоги можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства та не підлягають розгляду господарським судом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2024р. у справі №910/19899/23 та повернути справу №910/19899/23 для подальшого розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник посилався на те, що:

- скаржником не оскаржувались дії виконавця щодо виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, а предметом позовних вимог було виключно стягнення компенсації за завдану шкоду;

- у даній справі сторона позивача доводить незаконність дій державного виконавця, які завдали шкоди майновим правам та інтересам стягувача у виконавчому провадженні, а не його постанов про стягнення виконавчого збору;

- наведене вбачається із прохальної частини позову відповідно до якої скаржник просив стягнути з Міністерства юстиції України () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Експерт Інвест» () компенсацію за заподіяну шкоду у розмірі 5 573 595 грн 90 коп. (п`ять мільйонів п`ятсот сімдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 90 копійок;

- як вбачається з прохальної частини позову, жодна з вимог скарги не стосувалась скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору або оскарження його дій під час виконання постанов про стягнення виконавчого збору;

- щодо підстав поданого позову, то відповідно до її змісту, підстави визначено наступним чином: неправомірність розподілу фактичної суми стягнутої з ПАТ «Полтавхіммаш»; неправильне складання Розрахунку державним виконавцем; порушення справедливості, як однієї із засад виконавчого провадження, передбачених ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»;

- предметом заявлених позовних вимог є виключно відшкодування шкоди та порушення прав скаржника на отримання стягнутих грошових коштів;

- як вбачається із наведених у позові мотивів, в позові стороною скаржника неодноразово наголошувалось на тому, що вимоги стосуються саме відшкодування завданої шкоди;

- суд першої інстанції всупереч наведеному стороною скаржника обґрунтуванню, дійшов висновку, що в даній справі оскаржуються дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору;

- посилання в скарзі на порушення Державним виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо стягнення виконавчого збору, автоматично не робить підсудним розгляд такого спору судам адміністративної юрисдикції;

- посилання у позові на допущення Державним виконавцем положень щодо стягнення виконавчого збору, та прохання відшкодувати завдану шкоду, не дозволяли суду першої інстанції дійти висновку про закриття провадження у справі.

Короткий зміст відзиву Міністерства юстиції України на апеляційну скаргу

03.12.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, і який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України, і у якому Міністерство юстиції України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обгрунтованість.

Зокрема, Міністерство юстиції України зазначало, що:

- вимога про стягнення компенсації за заподіяну шкоду є похідною від вимог про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору та залежить від їх задоволення;

- позивач фактично оскаржує постанови про стягнення виконавчого збору та дії державного виконавця, які були спрямовані на його примусове стягнення, що призвело, на його думку, до завдання шкоди позивачу, а юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого провадження, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у

виконавчих провадженнях примусового виконання всіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані;

- Господарський суд міста Києва в ухвалі від 09.09.2024 дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Експерт Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альтарес Фінанс» на підставі п.1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Також, Міністерство юстиції України звертало увагу, що як вбачається з прохальної частини заяви про зміну предмета позову від 28.06.2024, скаржник заявляв в тому числі вимогу про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору; якщо проаналізувати позовну заяву, слід відмітити, що не зважаючи на прохальну частину позовної заяви, позивач фактично оскаржує незаконні, на його думку, дії державного виконавця, які полягали у неправильному визначенні розміру стягнутого та перерахованого виконавчого збору. Відтак, фактично предметом позову є дії державного виконавця спрямовані на стягнення виконавчого збору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2024, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 09.09.2024 у справі №910/19899/23, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Станік С.Р., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

07.10.2024 на виконання вказаної ухвали з місцевого господарського суду надійшли матеріали справи №910/19899/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 09.09.2024 у справі №910/19899/23 - залишено без руху.

25.10.2024 через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

В свою чергу, головуючий суддя Станік С.Р. перебував у відрядженні з 02.11.2024 по 07.11.2024 включно та у щорічній відпустці у період з 08.11.2024 по 19.11.2024 включно; суддя Гончаров С.А. перебував у відпустці з 27.10.2024 по 22.11.2024 включно; суддя Яковлєв М.Л. з 11.11.2024 по 15.11.2024 включно перебував у щорічні відпустці і відповідно до цього вирішення питання стосовно руху справи здійснюється після виходу суддів з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №910/19899/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 09.09.2024 у справі №910/19899/23, розгляд справи призначено на 11.12.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2024 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" адвоката Скирди В.Є. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2024 розгляд справи відкладено до 05.02.2025.

У зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному з 22.01.2025, який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, вирішити питання щодо розгляду справи у визначеному складі суду - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 05.02.2025, справу №910/19899/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 09.09.2024 у справі №910/19899/23, передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Сибіга О.М., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 справу №910/19899/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 09.09.2024 у справі №910/19899/23, прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Сибіга О.М., Гончаров С.А., призначено розгляд справи №910/19899/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 09.09.2024 у справі №910/19899/23, розгляд призначено у судовому засіданні на 27.02.2025.

Ухвали доставлені учасникам справи у їх електронні кабінети в системі «Електронний суд», про що в матеріалах справи наявні відповідні довідки.

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, в умовах воєнного стану.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 27.02.2025 з`явився представник скаржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест", який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альтарес Фінанс» представники в судове засідання - не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники про розгляд справи повідомлено належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альтарес Фінанс», не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

В судовому засіданні 27.02.2025 представник скаржника надав свої пояснення по суті апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції закриття провадженян у справі та передати матеріали справи для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альтарес Фінанс» відзив на апеляційну скаргу - не надходив, проте, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ), Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) та держави Україна в особі Міністерства юстиції України (далі - МЮУ) про стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Компанії 5 573 595,90 грн компенсації за заподіяну шкоду.

Представник Компанії у підготовчому засіданні 01.07.2024 просив суд прийняти до розгляду заяву про зміну предмета спору, в якій просить розгляд справи здійснювати за такими позовними вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу від 24.07.2019 №55827491 про стягнення виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу від 18.02.2016 №49849512 про стягнення виконавчого збору;

- стягнути з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Компанії компенсації за заподіяну шкоду у сумі 5 573 595,90 грн.

Вказана заява прийнята судом першої інстанції до розгляду.

Товариством 01.07.2024 подано позовну заяву як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до Відділу та держави Україна в особі МЮУ про:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу від 24.07.2019 №55827491 про стягнення виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу від 18.02.2016 №49849512 про стягнення виконавчого збору;

- стягнути з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства компенсації за заподіяну шкоду у сумі 2 633 564,57 грн.

Вказану позовну заяву прийнято судом першої інстанції до розгляду разом з позовом Компанії.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.09.2024 у справі № 910/19899/23 провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512, та стягнення 5 573 595,90 грн- закрито;

- провадження у справі за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альтарес Фінанс" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ,Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512, та стягнення 2 633 564,57 грн.- закрито

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

- вимоги Компанії та Товариства про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512 про стягнення виконавчого збору (основна вимога) підлягають розгляду виключно в порядку адміністративного судочинства, а вимоги про стягнення компенсації за заподіяну шкоду (похідна вимога) можуть бути розглянута в порядку господарського судочинства, проте, оскільки задоволення вимог про стягнення компенсації за заподіяну шкоду залежить від задоволення вимог про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору, то даний спір не може бути розглянутий в порядку господарського судочинства;

- таким чином, заявлені Компанією і Товариством вимоги можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства та не підлягають розгляду господарським судом.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі в частині позовних вимог Компанії про стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Компанії компенсації за заподіяної шкоди у сумі 5 573 595,90 грн. та в частині позовних вимог Товариства про стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства компенсації за заподіяної шкоди у сумі 2 633 564,57 грн., і погоджується з висновками суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі за позовом Товариства до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512, та в частині закриття провадження у справі за позовом Компанії до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до п. 13 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про закриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

За змістом рішення Конституційний Суд України від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004 року щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний інтерес), поняття "право" та "охоронюваний законом інтерес" особи, що вживаються в законах, знаходяться у логічно- смисловому зв`язку та означають прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, легітимний дозвіл, що є об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних потреб особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально- правовим засадам.

Ч. 1-4 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України, визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому, відповідно до частини другої статті 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналізуючи зазначені норми права у поєднанні з висловленими Великою Палатою Верховного Суду принципами визначення юрисдикції спорів, пов`язаних з виконанням виконавчих документів, слід дійти висновків, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень судів, за винятком рішень щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу здійснюється до суду, який ухвалив судове рішення.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень інших органів, у тому числі щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, здійснюється до судів адміністративної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Такий правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №921/16/14-г/15 (провадження №12-93гс18), від 14.11.2018 у справі №906/515/17 (провадження №12-246гс18), від 16.01.2019 у справі №910/22695/13 (провадження №12-277гс18), від 07.02.2019 у справі №927/769/16 (провадження №12-273гс18), від 11.09.2019 у справі №925/138/18 (провадження №12-74гс19), від 15.01.2020 у справі №1.380.2019.001073 (провадження №11-709апп19), від 23.11.2021 у справі №175/1571/15 (провадження №14-51цс21), від 20.09.2018 у справі №821/872/17 (провадження №11-734апп18), від 17.10.2018 у справі №826/5195/17 (провадження №11-801апп18), від 16.01.2019 у справі №279/3458/17-ц (провадження №14-543цс18), від 09.10.2019 у справі №758/201/17 (провадження №14-468цс19), та постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №127/9870/16-ц (провадження №14-166цс18) та від 18.12.2019 у справі №759/15553/14-ц (провадження №14-579цс19).

15.12.2022 набрав чинності Закон України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", яким ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону з дня набрання ним чинності до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги Компанії та Товариства про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512 про стягнення виконавчого збору (основна вимога) підлягають розгляду виключно в порядку адміністративного судочинства, у зв?язку з чим провадження у справі в цій частині обгрунтовано закрито судом першої інстанції з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, і обумовлені процесуальним законом підстави для скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині - відсутні і не були доведені скаржником в апеляційній скарзі.

В свою чергу, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог Компанії про стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Компанії компенсації за заподіяної шкоди у сумі 5 573 595,90 грн. та в частині позовних вимог Товариства про стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства компенсації за заподіяної шкоди у сумі 2 633 564,57 грн., зробив висновок, що вимоги про стягнення компенсації за заподіяну шкоду (похідна вимога) можуть бути розглянута в порядку господарського судочинства, проте, оскільки задоволення вимог про стягнення компенсації за заподіяну шкоду залежить від задоволення вимог про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору, то даний спір не може бути розглянутий в порядку господарського судочинства, з посиланням на приписи ст. 21, ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції в цій частині, суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. (вказаний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 927/999/19).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за матеріальну шкоду, завдану незаконними діями органів державної влади та місцевого самоврядування, визначаються ст.ст. 1173 - 1176 Цивільного кодексу України.

Як підтверджується матеріалами справи, які досліджені судом апеляційної інстанції виключно щодо оцінки спірних правовідносин в контексті підстав наявності або відсутності процесуальних умов для застосування судом першої інстанції п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України в частині закриття провадження щодо позовних вимог Компанії про стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Компанії компенсації за заподіяної шкоди у сумі 5 573 595,90 грн. та щодо позовних вимог Товариства про стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства компенсації за заподіяної шкоди у сумі 2 633 564,57 грн., вимоги Товариства та Компанії до визначених ними відповідачів мотивовані посиланням на приписи ст. 15 Цивільного кодексу України (Право на захист цивільних прав та інтересів), ст. 16 Цивільного кодексу України (Захист цивільних прав та інтересів судом), ст. 22 Цивільного кодексу України (відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди), ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду), ст. 1173 Цивільного кодексу України (Відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування), ст. 1174 Цивільного кодексу України (Відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування), ст. 20 Господарського кодексу України ст. 19, ст. 56 Конституції України, які регулюють правові підстави відшкодування завданої шкоди органами державної влади при виконанні ними певних державних функцій. При цьому, посилання Товариства та Компанії на допущені порушення відповідним державним органом виконання судових рішень та порушення ним визначених вимог Закону України «Про виконавче провадження», здійснені в розділі позову «Щодо підстав для відшкодування шкоди». Крім того, відповідні посилання здійснені Товариством та Компанією в обгрунтування доводів позовів про наявність у діях державних органів складу цивільного правопорушення, як підстави для відшкодування завданої шкоди, та неправомірного втручання у право власності на належне Товариству та Компанії майно (грошові кошти), а отже, вказані вимоги не є похідними, а є самостійними вимогами, які обгрунтовані Товариством та Компанією відповідними доказами та вищенаведеними нормами права.

Також, матеріалами справи підтверджується, що представник Відділу і МЮУ у підготовчому засіданні 05.08.2024 просили суд першої інстанції задовольнити подані МЮУ суду 08.07.2024 клопотання про закриття провадження у справі за позовом Товариства в частині визнання протиправними та скасування постанов Відділу від 24.07.2019 №55827491 та від 18.02.2016 №49849512 про стягнення виконавчого збору, оскільки саме у цих частинах спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Статтею 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що переданий Товариством та Компанією на вирішення спір щодо позовних вимог Компанії про стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Компанії компенсації за заподіяної шкоди у сумі 5 573 595,90 грн. та щодо позовних вимог Товариства про стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства компенсації за заподіяної шкоди у сумі 2 633 564,57 грн., носить ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду в силу приписів частини першої ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково застосував п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України до позовних вимог Компанії про стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Компанії компенсації за заподіяної шкоди у сумі 5 573 595,90 грн. та щодо позовних вимог Товариства про стягнення з МЮУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства компенсації за заподіяної шкоди у сумі 2 633 564,57 грн., постановивши оскаржувану ухвалу щодо закриття провадження у цій частині, яка підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

У рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Також, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що застосування певної норми процесуального права підлягає врахуванню у кожному конкретному випадку, з урахуванням усіх в сукупності обставин справи та матеріалів, які надані учасниками спору та наявні у матеріалах справи, з урахуванням забезпечення особі доступу до правосуддя в умовах запровадженого воєнного стану, що відповідає приписам ст. ст. 55, 64 Конституції України та пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи скаржника у апеляційній скарзі знайшли своє часткове підтвердження матеріалами справи, а тому ухвала Господарського суду м. Києва від 09.09.2024 у справі №910/19899/23 підлягає скасуванню на підставі п.1-4 ч. 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України в частині закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про стягнення 5 573 595,90 грн. завданої шкоди, та в частині закриття провадження у справі за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альтарес Фінанс" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про стягнення 2 633 564,57 грн. завданої шкоди, і в цій частині на підставі ч. 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає направленню для подальшого розгляду до суду першої інстанції - Господарського суду міста Києва.

В частині закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512, та в частині закриття провадження у справі за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альтарес Фінанс" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512 - оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Розподіл судових витрат

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду в частині позовних вимог з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 231, 240, 255, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 09.09.2024 у справі №910/19899/23 - задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі №910/19899/23 в частині закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про стягнення 5 573 595,90 грн., та в частині закриття провадження у справі за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альтарес Фінанс" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про стягнення 2 633 564,57 грн. - скасувати, і направити в цій частині справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 у справі №910/19899/23 в частині закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512, та в частині закриття провадження у справі за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альтарес Фінанс" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 24.07.2019 №55827491 і від 18.02.2016 №49849512 - залишити без змін, а апеляційну скаргу в цій частині - без задоволення.

4. Матеріали справи №910/19899/23 повернути до Господарського суду міста Києва .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано: 11.03.2025.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.М. Сибіга

С.А. Гончаров