РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2025Справа № 910/5836/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22)

до Акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, м. Київ, вул. Введенська, буд. 29/58)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-торгівельна компанія "Лідер" (02222, м. Київ, вул. Сабурова, буд. 1, кв. 230).

про стягнення 103 614,84 грн.

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укрпошта" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "РВС Банк" про стягнення заборгованості у розмірі 103 614,84 грн, з якої суми основної заборгованості у розмірі 97 749,85 грн, пеня в розмірі 4871,47 грн, інфляційні втрати у розмірі 488,75 грн та 3% річних у розмірі 504,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за банківською гарантією №2851-23Г, якою забезпечено належне виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-торгівельна компанія "Лідер" за договором підряду №031123-01Е.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 відкрито провадження в справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у порядку статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-торгівельна компанія "Лідер", встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

03.06.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній заперечив проти позовних вимог, оскільки зобов`язання за договором підряду №031123-01Е розірвані в односторонньому порядку на підставі частини 2 статті 220 Господарського кодексу України та листа №29.02.24-5 від 29.02.2024, згідно якого у АТ "Укрпошта" втратило інтерес та останній відмовився від прийняття належного виконання умов договору, а тому будь-які зобов`язання за договором припинені.

06.06.2024 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказав про те, що третьою особою порушено умови Договору підряду, в частині строків та обсягу виконання робіт; відповідач не додав жодного належного та допустимого доказу, яким підтверджується обставини, на які він посилається, зокрема: доказів, якими підтверджується факт виконання зобов`язання за Договором, а саме, в контексті змісту Договору, акту наданих послуг, в якому відображено повний обсяг наданих послуг, обумовлений Договором, складений у встановлені Договором строки, а також не додано докази направлення або надання такого акту Замовнику, та докази, які підтверджують відмову від прийняття цих послуг; АТ «Укрпошта» не визнає твердження відповідача про належне виконання господарського зобов`язання ТОВ «БТК «ЛІДЕР» та твердження про односторонню відмову АТ «Укрпошта» від зобов`язання за цим Договором, відсутні підстави вважати, що наявна обставина припинення основного зобов`язання, як через припинення строку дії Договору, як це зазначено у листі Гаранта про відмову у задоволенні вимоги від 01.03.2024 №771/24-БТ, так і внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд уважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.11.2023 року між Акціонерним товариством «УКРПОШТА» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЛІДЕР» (підрядник) було укладено Договір підряду № 031123-01Е, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, підрядник зобов`язується виконати роботи «Реконструкція виробничих приміщень та влаштування рампи будівлі ДОПП (далі - Роботи) за адресою: 03035, м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 2» (далі - Об"єкт) відповідно до затвердженої проектної документації (далі - проектна документація) в строк, обумовлений Договором, використовуючи власні матеріали та обладнання, а замовник - прийняти та оплатити такі роботи на умовах цього Договору. Склад та обсяги робіт визначаються у проектній документації, яка є частиною робочого проекту, затвердженого замовником.

Згідно з п.2.1 Договору, строки виконання робіт, зокрема початок та закінчення робіт, визначені у Додатку 1 до цього Договору (Календарний графік виконання робіт), який є його невід`ємною частиною.

Підрядник розпочинає виконання робіт протягом 5 (п?яти) робочих днів з дати здійснення Замовником попередньої оплати згідно п.8.1 Договору (з урахуванням зобов`язання п. 12.4.7. Договору), і зобов`язаний виконати роботи не пізніше 70 (сімдесяти) календарних днів з дати початку виконання підрядником Робіт (п. 2.2 Договору).

Строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей Договір у випадках, передбачених п 19,20 Загальних умов з урахуванням вимог діючого законодавством в сфері публічних закупівель. (п.2.4 Договору).

Згідно з п.3.1 Договору, ціна Договору визначена Кошторисною документацією (Додаток №2 до Договору), яка є невід`ємною частиною Договору, та складає 1 629 164,17 грн. (Один мільйон шістсот двадцять дев`ять тисяч сто шістдесят чотири гривень 17 коп.) без ПДВ . ПДВ (20%) - 325 832,83 (Триста двадцять п`ять тисяч вісімсот тридцять дві гривні 83 коп.) грн., всього з ПДВ 1 954 997,00 (Один мільйон дев`ятсот п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто сім гривень 00 коп.) грн.

Відповідно до п.7.1 Договору, роботи виконуються підрядником і приймаються замовником згідно з Календарним графіком виконання робіт (Додаток 1) та відповідно до умов цього Договору. Про закінчення робіт підрядник письмово повідомляє Замовника.

Після одержання Замовником повідомлення Виконавця про готовність до передачі виконаних Робіт Замовник зобов`язаний забезпечити їх приймання протягом 1 (одного) робочого дня з моменту такого повідомлення (п. 7.2 Договору).

Сторони п.7.9. Договору погодили, що після закінчення виконання робіт та їх приймання замовником підрядник підписує та надає на підпис замовнику у спосіб, визначений Договором, акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3 з фактичною вартістю робіт, визначеною за результатами їх приймання замовником. Зобов`язання по складанню усіх необхідних актів та довідок покладається на виконавця.

Замовник протягом 5 (п?яти) робочих днів з дати отримання первинних документів зобов`язаний їх підписати та повернути виконавцю один примірник (у разі складання документів в паперовій формі) або надати йому у спосіб, визначений Договором, письмову мотивовану відмову від приймання виконаних робіт. Після усунення виконавцем обґрунтованих зауважень замовника в повному обсязі замовник підписує первинні документи (п. 7.10 Договору).

Відповідно до п.8.1. Договору, підрядник протягом 3 (трьох) робочих днів після надання Замовником заявки про готовність об`єкта для виконання робіт, виставляє замовнику рахунок на попередню оплату (аванс). Замовник здійснює попередню оплату в розмірі 30 % (тридцяти відсотків) загальної вартості Робіт, визначеної п. 3.1 цього Договору, на підставі рахунку підрядника, протягом 5 (п?яти) робочих днів з дати отримання такого рахунку, але не раніше надання Підрядником банківської гарантії повернення авансового платежу, складеної за примірною формою, яка наведена в Додатку №3 цього Договору.

Обставинами, що зумовлюють право замовника за Договором звернутись до банка-гаранта з вимогою про сплату суми банківської гарантії повернення авансового платежу є невиконання/несвоєчасне виконання підрядником свого зобов`язання щодо виконання робіт.

За згодою сторін виконання робіт може відбуватись без попередньої оплати (авансу). В такому випадку підрядник направляє замовнику лист у спосіб, зазначений в цьому договорі, з повідомленням про намір розпочати роботи без попередньої оплати (авансу). В такому випадку строк виконання робіт рахується від дати надання заявки. Остаточний розрахунок за фактично виконані роботи здійснюється Замовником протягом 10 (десяти) робочих днів з дати підписання сторонами акту КБ-2в та Довідки КБ-3, за умови реєстрації до дати платежу всіх належним чином складених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН) (пп. 8.1.1-8.1.2 п. 8.1 Договору).

Відповідно до п. 8.2 Договору, підрядник до надання замовнику рахунку на попередню оплату (аванс) має надати замовнику протягом, 5 (п?яти) робочих днів з дати укладання договору безвідкличну банківську гарантію повернення авансового платежу на суму, еквівалентну сумі попередньої оплати (авансу), з терміном дії, що перевищує строк дії Договору не менш ніж на один місяць.

На виконання умов Договору підряду позивач перерахував ТОВ «ЛІДЕР» 30 % авансу, що підтверджується платіжною інструкцією №8619641 від 21 листопада 2023 на суму 586 499,10 грн.

Крім того, у забезпечення виконання умов Договору підряду, 02.11.2023 року Акціонерним товариством «РВС БАНК», як Гарантом, видано Банківську гарантію № 2851-23Г, за якою Гарант безвідклично та безумовно зобов`язуємося виплатити на користь Бенефіціара суму, що становить UAH _97749,85 грн, після одержання письмової вимоги Бенефіціара, що містить твердження про те, що Принципал: не виконав зобов`язання за Договором, або неналежно виконав зобов`язання за Договором, або дії (бездіяльність) Принципала призвели до неможливості подальшого виконання Договору Гарант зобов`язаний розглянути письмову вимогу Бенефіціара та сплатити суму даної банківської гарантії у строк, що не перевищує 5 (п?яти) робочих днів з моменту одержання письмової вимоги Бенефіціара. Розмір грошової суми, що підлягає сплаті Гарантом Бенефіціару не залежить від розміру заборгованості Принципала за Договором або розміру невиконаного чи неналежного виконаного Принципалом зобов`язання за Договором. Ця гарантія набирає чинності з дати видачі та діє включно до: « 28.02.2024 року. Принципал: ТОВ "Будівельно-торгівельна компанія "Лідер", Бенефіціар: АТ «УКРПОШТА».

27.11.2023 сторони підписали акт передачі будівельного майданчика підряднику.

07.02.2024 виконавець скерував позивачу лист №07.02.24-1 з проханням про внесення змін до проектно-кошторисної документації, продовження строку виконання робіт за Договором до 01.03.2024 та укладення окремого договору на додаткові роботи.

12.02.2024 АТ «Укрпошта» було проведено огляд будівельно-монтажних робіт по об`єкту будівництва «Реконструкція виробничих приміщень та влаштування рампи будівлі дирекції оброблення та перевезення пошти за адресою:03035, м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 2», в результаті чого провідним інженером з технічного нагляду за будівництвом будівель і споруд Харченко Р.С. було складено відповідний Акт огляду. За результатами огляду, було встановлено, що станом на 12.02.2024, роботи, передбачені Додатком 2 до Договору не виконано у повному обсязі, а ті роботи, які частково були виконані мають суттєві недоліки.

Також замовником було проведено обстеження виконаних будівельних робіт об`єкту будівництва «Реконструкція виробничих приміщень та влаштування рампи будівлі дирекції оброблення та перевезення пошти за адресою:03035, м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 2, відповідно до Договору, за результатами якого було складено відповідний Акт обстеження від 12.02.2024, в якому зазначено, що за проектом «Реконструкція виробничих приміщень та влаштування рампи будівлі ДОПП за адресою: 03035, м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 2», відповідно до Договору, було виявлено, , що: станом на 12.02.2024 роботи, передбачені Додатком №2 до Договору не надано в повному обсязі; підрядник (станом на 12.02.2024р.) орієнтовно виконав роботи лише на 17,63%.

20.02.2024 позивач у листі №1.27.002.001.-4512-24 повідомлено відповідача про відмову у задоволення пропозицій, викладених у листі від 07.02.2024, зважаючи на обставини порушення строків виконання робіт, відсутність об`єктивних підстав, які спричинили порушення строків, неналежну якість частково виконаних робіт, та неможливість укладання додаткової угоди до Договору про продовження строків дії Договору та строків виконання зобов`язань за Договором через закінчення строку дії даного правочину.

Вимогою №1.27.002.001.-4706-24 від 21.02.2024 року Акціонерне товариство «УКРПОШТА» просило Акціонерне товариство «РВС БАНК» виплатити суму гарантійного платежу за Банківською гарантією №2851-23Г від 02.11.2023 року, у зв`язку з неналежним виконанням Принципалом - Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЛІДЕР» його зобов`язань за Договором підряду № 031123-01Е від 08.11.2023 у розмірі 97 749,85 грн.

01.03.2024 відповідач листом №771/24-БТ відмовив у задоволенні гарантії, обґрунтовуючи відмову припиненням дії основного зобов`язання, в зв`язку з припиненням терміну дії Договору.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не було сплачено виплачену банком гарантію у повному обсязі, у зв`язку з цим АТ "Укрпошта" просить суд стягнути з Акціонерного товариства «РВС БАНК» основну заборгованості у розмірі 97 749,85 грн, пеню в розмірі 4871,47 грн, інфляційні втрати у розмірі 488,75 грн та 3% річних у розмірі 504,77 грн.

Відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Внаслідок укладення Банківської гарантії № 2851-23Г від 02.11.2023 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у забезпечення виконання умов Договору підряду, 02.11.2023 року Акціонерним товариством «РВС БАНК», як Гарантом, видано Банківську гарантію № 2851-23Г, за якою Гарант безвідклично та безумовно зобов`язуємося виплатити на користь Бенефіціара суму, що становить UAH _97749,85 грн, після одержання письмової вимоги Бенефіціара, що містить твердження про те, що Принципал: не виконав зобов`язання за Договором, або неналежно виконав зобов`язання за Договором, або дії (бездіяльність) Принципала призвели до неможливості подальшого виконання Договору Гарант зобов`язаний розглянути письмову вимогу Бенефіціара та сплатити суму даної банківської гарантії у строк, що не перевищує 5 (п?яти) робочих днів з моменту одержання письмової вимоги Бенефіціара. Розмір грошової суми, що підлягає сплаті Гарантом Бенефіціару не залежить від розміру заборгованості Принципала за Договором або розміру невиконаного чи неналежного виконаного Принципалом зобов`язання за Договором. Ця гарантія набирає чинності з дати видачі та діє включно до: « 28.02.2024 року. Принципал: ТОВ "Будівельно-торгівельна компанія "Лідер", Бенефіціар: АТ «УКРПОШТА».

Вимогою №1.27.002.001.-4706-24 від 21.02.2024 року Акціонерне товариство «УКРПОШТА» просило Акціонерне товариство «РВС БАНК» виплатити суму гарантійного платежу за Банківською гарантією №2851-23Г від 02.11.2023 року, у зв`язку з неналежним виконанням Принципалом - Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЛІДЕР» його зобов`язань за Договором підряду № 031123-01Е від 08.11.2023 у розмірі 97 749,85 грн.

01.03.2024 відповідач листом №771/24-БТ відмовив у задоволенні гарантії, обґрунтовуючи відмову припиненням дії основного зобов`язання, в зв`язку з припиненням терміну дії Договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано (частини 1, 2, 3, 4 статті 563 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфеціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфеціаром.

Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-беніфеціару грошову суму відповідно до умов гарантій у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто, гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

Статтею 564 Цивільного кодексу України унормовано, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (ч.1 ст.565 Цивільного кодексу України).

Виходячи з Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, видачі гарантії передує укладення договору між гарантом та боржником про надання фінансових послуг з видачі гарантії. Вказаний договір виступає зв`язуючим ланцюгом між основним договором принципала і беніфеціара, оскільки у договорі про видачу гарантії вказується, що гарантія видається на прохання принципала у зв`язку з його обов`язком перед беніфеціаром за основним договором, та гарантією, видача якої є основним обов`язком гаранта за цим договором.

Відповідно до розділу І Положення гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії. Гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Судом встановлено, що 08.11.2023 між Акціонерним товариством «УКРПОШТА» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЛІДЕР» (підрядник) було укладено Договір підряду № 031123-01Е, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, підрядник зобов`язується виконати роботи «Реконструкція виробничих приміщень та влаштування рампи будівлі ДОПП (далі - Роботи) за адресою: 03035, м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 2» (далі - Об"єкт) відповідно до затвердженої проектної документації (далі - проектна документація) в строк, обумовлений Договором, використовуючи власні матеріали та обладнання, а замовник - прийняти та оплатити такі роботи на умовах цього Договору. Склад та обсяги робіт визначаються у проектній документації, яка є частиною робочого проекту, затвердженого замовником.

Згідно з частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Підрядник розпочинає виконання робіт протягом 5 (п?яти) робочих днів з дати здійснення Замовником попередньої оплати згідно п.8.1 Договору (з урахуванням зобов`язання п. 12.4.7. Договору), і зобов`язаний виконати роботи не пізніше 70 (сімдесяти) календарних днів з дати початку виконання підрядником Робіт (п. 2.2 Договору).

На виконання умов Договору підряду позивач перерахував ТОВ «ЛІДЕР» 30 % авансу, що підтверджується платіжною інструкцією №8619641 від 21 листопада 2023 на суму 586 499,10 грн.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи умови п.2.1 Договору підряду, граничний строк виконання робіт Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЛІДЕР» - 05.02.2024 року, а саме початок виконання робіт за договором 27.11.2023 року (21.11.2023 дата здійснення Замовником попередньої оплати + 5 робочих днів відповідно до п.2.2 Договору).

Строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей Договір у випадках, передбачених п 19,20 Загальних умов з урахуванням вимог діючого законодавством в сфері публічних закупівель. (п.2.4 Договору).

07.02.2024 виконавець скерував позивачу лист №07.02.24-1 з проханням про внесення змін до проектно-кошторисної документації, продовження строку виконання робіт за Договором до 01.03.2024 та укладення окремого договору на додаткові роботи.

20.02.2024 позивач у листі №1.27.002.001.-4512-24 повідомлено відповідача про відмову у задоволення пропозицій, викладених у листі від 07.02.2024, зважаючи на обставини порушення строків виконання робіт, відсутність об`єктивних підстав, які спричинили порушення строків, неналежну якість частково виконаних робіт, та неможливість укладання додаткової угоди до Договору про продовження строків дії Договору та строків виконання зобов`язань за Договором через закінчення строку дії даного правочину.

Таким чином, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують погодження та внесення змін до Договору підряду в частині збільшення строку виконання робіт підрядником, враховуючи звернення третьої особи після спливу строку встановленого даний правочином, у зв`язку із цим ТОВ «БТК «ЛІДЕР» повинен був завершити виконання робіт у строк по 05.02.2024 року.

Відповідно до п.7.1 Договору, роботи виконуються підрядником і приймаються замовником згідно з Календарним графіком виконання робіт (Додаток 1) та відповідно до умов цього Договору. Про закінчення робіт підрядник письмово повідомляє Замовника.

Після одержання замовником повідомлення виконавця про готовність до передачі виконаних Робіт Замовник зобов`язаний забезпечити їх приймання протягом 1 (одного) робочого дня з моменту такого повідомлення (п. 7.2 Договору).

Сторони п.7.9. Договору погодили, що після закінчення виконання робіт та їх приймання замовником підрядник підписує та надає на підпис замовнику у спосіб, визначений Договором, акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3 з фактичною вартістю робіт, визначеною за результатами їх приймання замовником. Зобов`язання по складанню усіх необхідних актів та довідок покладається на виконавця.

Замовник протягом 5 (п?яти) робочих днів з дати отримання первинних документів зобов`язаний їх підписати та повернути виконавцю один примірник (у разі складання документів в паперовій формі) або надати йому у спосіб, визначений Договором, письмову мотивовану відмову від приймання виконаних робіт. Після усунення виконавцем обґрунтованих зауважень замовника в повному обсязі замовник підписує первинні документи (п. 7.10 Договору).

Статтею 882 ЦК України встановлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що підставою визнання акту виконаних робіт недійсним є доведення обґрунтованості відмови замовника підписати акт, тобто наявність суттєвих недоліків виконаних робіт, на які посилався замовник, відмовляючи в підписанні акту.

Передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Отже, договір підряду складається з двох взаємопов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц).

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18.

При цьому відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.02.2012 у справі №3-42гс12 та в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №927/414/17, від 04.06.2018 у справі №908/3519/16, від 05.06.2018 у справі №910/16804/17, від 26.06.2018 у справі №902/1370/15, від 19.09.2018 у справі №905/1090/17, від 06.08.2018 у справі №911/662/17, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 21.08.2019 у справі №917/1489/18.

Тобто, враховуючи п.7.9.-7.10 Договору, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі докази в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують належне ТОВ «БТК «ЛІДЕР» виконання робіт, передбачених Договором підряду від 08.11.2023.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що в порушення умов Договору № 031123-01Е, ТОВ «БТК «ЛІДЕР» не виконав роботи на загальну суму 1 954 997,00 грн у строк по 05.02.2024 року, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином.

Відповідно до п.8.1. Договору, підрядник протягом 3 (трьох) робочих днів після надання Замовником заявки про готовність об`єкта для виконання робіт, виставляє замовнику рахунок на попередню оплату (аванс). Замовник здійснює попередню оплату в розмірі 30 % (тридцяти відсотків) загальної вартості Робіт, визначеної п. 3.1 цього Договору, на підставі рахунку підрядника, протягом 5 (п?яти) робочих днів з дати отримання такого рахунку, але не раніше надання Підрядником банківської гарантії повернення авансового платежу, складеної за примірною формою, яка наведена в Додатку №3 цього Договору.

Вимогою №1.27.002.001.-4706-24 від 21.02.2024 року Акціонерне товариство «УКРПОШТА» просило Акціонерне товариство «РВС БАНК» виплатити суму гарантійного платежу за Банківською гарантією №2851-23Г від 02.11.2023 року, у зв`язку з неналежним виконанням Принципалом - Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЛІДЕР» його зобов`язань за Договором підряду № 031123-01Е від 08.11.2023 у розмірі 97 749,85 грн.

01.03.2024 відповідач листом №771/24-БТ відмовив у задоволенні гарантії, обґрунтовуючи відмову припиненням дії основного зобов`язання, в зв`язку з припиненням терміну дії Договору.

Відповідно до ст. 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги. Якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника. Повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.

Пунктом 17.1 Договору передбачено, що даний правочин набирає чинності з дати його укладення Сторонами та діє по 31 січня 2024 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання Сторонами. Датою укладення Договору є дата його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін (за умови використання). Припинення дії Договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із Сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за Договором, які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою стороною свого зобов`язання за Договором.

Як встановлено судом, договірні зобов`язання в частині виконання робіт у ТОВ «БТК «ЛІДЕР» виникло - 27.11.2023 року, тобто раніше дати закінчення строку дії договору 31.01.2024 відповідно до п.17.1 Договору підряду. При цьому, ТОВ «БТК «ЛІДЕР» не звільняється від обов`язку виконати таке зобов`язання через закінчення строку дії Договору.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Як було вказано вище, в порушення умов Договору підряду, ТОВ «БТК «ЛІДЕР» не виконав роботи на загальну суму в розмірі 1 954 997,00 грн у строк до 05.02.2024 року, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а закінчення строку дії договору не свідчить про його виконання. Суд звертає увагу, що зобов`язання, невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору. Відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 9 квітня 2020 року у справі № 910/4962/18.

Тобто, на момент звернення Бенефіціара з вимогою до Гаранта про стягнення гарантійного платежу, основне зобов`язання Принципала за Договором не припинялось.

Відповідно до ч.1 ст.565 ЦК України Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що в порушення вимог чинного законодавства України та Банківської гарантії № 2851-23Г від 02.11.2023 року, відповідач не мав права відмовитися від задоволення вимоги кредитора, у зв`язку з настанням гарантійного випадку за вказаним договором - Принципал не здійснив/несвоєчасно здійснив надання послуг за Договором підряду № 031123-01Е від 08.11.2023.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Акціонерному товариству «УКРПОШТА» в розмірі 97 749,85 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, відповідач не здійснив відшкодування виплату гарантії в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, у зв`язку із цим позовні вимоги про стягнення 97 749,85 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 4871,47 грн.

Відповідно до умов Гарантії № 2581-23 Г від 02.11.2023, У випадку неналежного виконання зобов`язань за цією Гарантією, Гарант сплачує на користь Бенефіціара пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми прострочення за кожний день прострочки виконання зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним з видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.6.2 Договору, у випадку невиконання або неналежного виконання Замовником умов розрахунку за Послуги з метеорологічного обслуговування, згідно з пунктом 4.7. - 4.9. Договору, Виконавець має право на стягнення пені в розмірі 0,2 % (нуль цілих два десятих відсотки) від несвоєчасно внесеної суми. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. За прострочення оплати наданих послуг понад тридцять днів Виконавець має право додатково стягнути штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від несвоєчасно внесеної суми.

Судом встановлено, що позивачем нарахування пені здійснення без урахування ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Перевіривши розрахунок пені, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 4871,47 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 488,75 грн та 3% річних у розмірі 504,77 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

За змістом статей 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 Цивільного кодексу України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 Цивільного кодексу України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вказані висновки про правильне застосування норм права, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, а також враховані у постановах Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 916/1914/17 та від 07.10.2018 у справі № 908/2552/17.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат та 3 % річних, суд встановив його правильність, відповідність умовам Договору та арифметичну вірність, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір покладається на відповідача (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Укрпошта" задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, м. Київ, вул. Введенська, буд. 29/58; ) на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22; ) суму гарантійного платежу за банківською гарантією в розмірі 97 749 грн. (дев`яносто сім тисяч сімсот сорок дев`ять) 85 коп, пеню в розмірі 4871 грн. (чотири тисячі вісімсот сімдесят один) 47 коп., інфляційні втрати у розмірі 488 грн. (чотириста вісімдесят вісім) 75 коп., 3% річних у розмірі 504 грн. (п`ятсот чотири) 77 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім) 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано: 27.02.2025

Суддя Літвінова М.Є.