ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 м. Полтава Справа № 917/2/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Байдуж Ю. С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСЕМ" (, вул. Заболотного, 154-Д, м.Київ, 03145)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Василівська" (, вул. Шевченка, буд. 43, с. Василівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38254)

про стягнення 688 592,50 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи,

ухвалив рішення про наступне:

СУТЬ СПОРУ.

1.1. Предметом даного спору є стягнення пені та відсотків річних, нарахованих за прострочення відповідачем зобов`язань з оплати товару за договором поставки, укладеним між сторонами по справі, основна заборгованість за яким була стягнута за рішенням суду.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.05.2023 по справі № 917/1195/22, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.07.2023, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Василівська" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСЕМ" 1 098 212,76 грн, в тому числі: 443 591,49 грн основного боргу за договором № 67 573 від 10.11.2021, 130 191,35 грн пені (за період з 03.02.2022 по 21.09.2022), 105 494,20 грн 30% річних (за період з 03.02.2022 по 21.09.2022), 218 331,73 грн штрафу, 26 851,87 грн витрат на правову допомогу адвоката, 16 382,81 грн судового збору.

Вказане рішення господарського суду набрало законної сили 05.07.2023.

2.2. Зазначеним рішенням були встановлені наступні обставини.

2.2.1. Між ТОВ "ЄВРОСЕМ" (Постачальник) та ТОВ "АФ "Василівська" (Покупець) 10.11.2021 укладено договір поставки № 67 573 (надалі - Договір), за умовами якого:

- Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупця насіння сільськогосподарських культур та/або засоби захисту рослин та/або мінеральні добрива (надалі - товар) на умовах попередньої оплати, а покупець зобов`язався прийняти товар, сплатити його вартість на умовах передбачених цим Договором (додаткових угод та специфікацій до нього) (п. 1.1.);

- найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю та ціна всього товару наведені у специфікаціях до договору, які є невід`ємними його частинами. Ціна товару, що вказана у специфікаціях, визначена на дату укладення Договору (підписання специфікації) (п. 2.1.);

- оплата товару здійснюється в українських гривнях в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок постачальника. Підставою платежу є цей Договір (п. 5.1);

- у разі, якщо на міжбанківському валютному ринку України відбулась зміна курсу євро до гривні більше ніж на 0,1% порівняно з курсом, по якому була зафіксована ціна та вартість продукції на момент підписання договору, то сума, належна до оплати покупцем за поставлену продукцію, підлягає коригуванню (збільшенню) пропорційно такій зміні курсу на дату здійснення платежу. Платежі за товар підлягають індексації в порядку (у спосіб), встановленому умовами цього Договору ( п. 5.2.).

2.2.2. Сторонами також було підписано:

- Специфікацію № 1 від 10.11.2021 на суму 1 453 723,78 грн зі строком оплати до 10.11.2021, за якою товар було передано за накладними №139 від 03.02.2022, № 634 від 17.03.2022, № 608 від 18.03.2022, № 1274 від 26.04.2022 та виставлено рахунок № 2312 від 10.11.2023;

- Специфікацію № 3 від 21.01.2022 на суму 2 331 241,26 грн, з терміном оплати - до 25.01.2022, за якою поставка товару відбулася за накладними № 140 від 03.02.2022, № 479 від 18.03.2022, № 1197 від 08.04.2022, № 1198 від 15.04.2022, № 1289 від 20.04.2022, № 1305 від 26.04.2022, № 1565 від 18.05.2022 та виставлено рахунок № 50 від 21.01.2022.

2.2.3. Остаточні розрахунки за товар були здійснені відповідачем з порушенням строків, погоджених сторонами, та без урахування зміни курсу іноземної валюти, у зв`зку з чим у відповідача виникла заборгованість. Відтак, позивач нарахував 443 591,49 грн основного боргу (курсової різниці); 189 450,50 грн пені; 153 268,30 грн 30% річних; 311 902,47 грн штрафу.

Суд вказав у рішенні про правомірність заявлених позивачем позовних вимог, проте, враховуючи всі обставини справи у сукупності, зменшив заявлені суми пені, штрафу та відсотків річних на 30%.

2.3. Зазначені обставини, встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.05.2023 по справі № 917/1195/22 між тими ж сторонами, а тому не підлягають доказуванню у даній справі в силу ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, де зазначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

2.4. На виконання зазначеного рішення Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Василівська" 29.08.2023 самостійно здійснило оплату заборгованості.

Тобто, основний борг в розмірі 443 591,49 грн, на який нараховувались штрафні санкції та проценти річних, повністю погашено боржником 29.08.2023.

2.5. В подальшому, позивач знову нарахував відповідачу річні та пеню за інші періоди прострочення, що не були предметом постановленого судового рішення у справі № 917/1195/22, а саме: з 12.11.2021 по 02.02.2022 та з 22.09.2022 по 28.08.2023 на заборгованість за Специфікацією № 1, а також річні та пеню за період з 26.01.2022 по 07.04.2022 та з 22.09.2022 по 28.08.2023 на заборгованість за Специфікацією № 3. Всього позивачем нараховано 343 851,07 грн - 30 процентів річних та 344 741,43 грн пені.

2.6. Позивач направив на адресу відповідача претензію від 03.09.2024 про сплату 185 216,19 грн, в тому числі 60 889,04 грн пені та 124 327,15 грн 30 % річних.

10.09.2024 позивач вдруге направив на адресу відповідача претензію, але вже про сплату 544 233,22 грн, з яких 200 603,24 грн - пеня, 343 629,98 грн - 30% річних.

Вказані претензії відповідачем не виконані, нараховані позивачем суми пені та 30% річних не сплачені.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Позивач просить стягнути з відповідача 688 592,50 грн, що включає в себе 343 851,07 грн - 30 процентів річних та 344 741,43 грн пені.

Вказані вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем умов Договору щодо оплати товару, зокрема, з врахуванням курсової різниці.

Оскільки відповідач виконав рішення суду щодо сплати заборгованості, зокрема, основного боргу лише 29.08.2023, а у справі № 917/2/25 були заявлені позовні вимоги про стягнення пені та річних за період з 04.02.2022 за боргом по Специфікації № 1 та з 08.04.2022 за боргом по Специфікації № 3 і по 21.09.2022 за обома Специфікаціями, позивач у даній справі нараховує:

- річні та пеню за період з 12.11.2021 по 02.02.2022 та з 22.09.2022 по 28.08.2023 за Специфікацією № 1;

- річні та пеню за період з 26.01.2022 по 07.04.2022 та з 22.09.2022 по 28.08.2023 за Специфікацією № 3.

3.2. Юридичними підставами позову є статті 530, 610, 611 та 625 ЦК України.

3.3. Фактичними підставами позову є неналежне виконання відповідачем зобов`язань зі здійснення розрахунків за поставлений товар.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач у відзиві зазначає, що заявлений до стягнення розмір пені та річних порушує баланс інтересів сторін договору та загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність).

Зокрема, розмір штрафних санкцій, які було стягнуто з відповідача в межах розгляду господарської справи № 917/1195/22, перевищує розмір самого основного боргу. Додаткове стягнення з відповідача пені та відсотків річних призведе до кратного збільшення рівня майнової відповідальності відповідача, який є явно невиправданим в контексті відсутності доведеного факту понесення позивачем будь-яких збитків через неналежне виконання договірних зобов`язань контрагентом.

4.2. Враховуючи викладене, та посилаючись на практику вирішення Верховним судом питань щодо зменшення судом розміру неустойки та відсотків річних (постанови від 16.03.2021 у справі № 922/266/20, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18/12-79гс19, від 19.02.2020 у справі № 910/1199/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 15.02.2018 у справі № 467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц, від 26.09.2018 у справі № 752/15421/17, від 08.05.2018 у справі № 924/709/17), відповідач просить суд зменшити заявлені позивачем до стягнення суми пені та 30% річних на 90%.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.01.2025 з урахуванням малозначності цієї справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву та заперечень, позивачу відповіді на відзив.

5.2. Згідно довідок про доставку електронного листа, сторони отримали ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в електронному вигляді 07.01.25 о 14:51 год.

5.3. Сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суду не надали.

5.4. 14.01.2025 до суду надійшла заява адвоката Ціленка І.В. про вступ у справу як представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Василівська". Представнику відповідача надано доступ до матеріалів справи в системі "Електронний суд".

5.5. 21.01.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

5.6. Від представника позивача, адвоката Сааді Р.М., надійшла заява від 21.02.2025, у якій він просить вирішити питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката після ухвалення рішення по суті позовних вимог, шляхом ухвалення додаткового рішення.

У вказаній заяві представник заявника зазначає, що ним на даний час ще не надано позивачу у повному обсязі правничу допомогу, а механізм визначення розміру гонорару пов`язаний з визначенням результату розгляду справи, що перешкоджає позивачу надати господарському суду вичерпний перелік доказів понесених ним витрат.

6. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи правомірно нараховані позивачем суми пені та відсотків річних за прострочення відповідачем виконання зобов`язань з оплати товару по Договору? Якщо так, то чи вірно визначено періоди нарахування?

- Чи є підстави для зменшення судом стягуваних сум пені та відсотків річних?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПРАВОМІРНІСТЬ ВИМОГ ПОЗИВАЧА.

7.1. Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що відповідачем були порушені умови Договору в частині своєчасної та повної сплати вартості товару, з огляду на наступне.

7.2. Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

7.3. Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

7.4. Згідно із ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

7.5. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Крім цього, в п. 8.1. Договору сторони погодили, що закінчення строку дії цього Договору не звільняє покупця від виконання всіх взятих на себе зобов`язань за цим Договором, а саме: повернення остаточної ціни цього Договору, сплати неустойки, процентів та відшкодування збитків (у випадку порушення зобов`язань по цьому Договору), інших платежів, які покупець зобов`язаний перерахувати і сплатити постачальнику у розмірі, порядку і у строки, встановлені цим Договором.

7.6. Умовами Договору сторони спору визначили відповідальність у разі прострочення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань.

Так, за прострочення (порушення) строків виконання грошових зобов`язань покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п. 7.2.4. Договору).

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», відповідно до якого платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

7.7. У той же час, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що сторони у Договорі погодили інший розмір процентів. Зокрема, у разі невиконання чи неналежного виконання покупцем грошових зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару, покупець відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України сплачує на користь продавця тридцять процентів річних від простроченої суми основної заборгованості (п. 7.2.3. Договору).

7.8. При укладенні договору сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено чинним законодавством (стаття 627 Цивільного кодексу України).

7.9. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.05.2023 по справі № 917/1195/22 було встановлено, що строк оплати товару згідно Специфікації № 1 від 10.11.2021 на суму 1 453 723,78 грн - до 10.11.2021, а по Специфікації № 3 від 21.01.2022 на суму 2 331 241,26 грн - до 25.01.2022 (п. 2.2.2. цього рішення).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач повністю розрахувався за отриманий по Договору товар лише 29.08.2023, а у справі № 917/2/25 були заявлені позовні вимоги про стягнення пені та річних за період з 04.02.2022 за боргом по Специфікації № 1 та з 08.04.2022 за боргом по Специфікації № 3 і по 21.09.2022 за обома Специфікаціями.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено до стягнення пеню та відсотки річних, нараховані за періоди з 12.11.2021 по 02.02.2022 та з 22.09.2022 по 28.08.2023 на заборгованість по Специфікації № 1, а також за періоди з 26.01.2022 по 07.04.2022 та з 22.09.2022 по 28.08.2023 на заборгованість по Специфікації № 3.

7.10. Перевіркою наданих розрахунків пені та відсотків річних судом встановлено, що ці розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства, а вказані суми нараховані правильно.

8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЗМЕНШЕННЯ СУМ ПЕНІ ТА ВІДСОТКІВ РІЧНИХ.

8.1. У статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Дана позиція викладена в постанові Верховного суду від 16.10.2019 р. у справі № 910/1828/19.

8.2. Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

8.3. Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

Так, у постанові від 19.02.2020 у справі № 910/1199/19 Верховний Суд, зокрема відзначив, що, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 ЦК України, статтею 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

8.4. Щодо зменшення розміру відсотків суд зазначає таке.

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

З огляду на те, що майнова сфера позивача у випадку прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання забезпечена в силу закону за рахунок відшкодування пені та штрафу, то застосування процентів річних у збільшеному розмірі, порівняно із встановленим у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України, у сукупності з інфляційними нарахуваннями не повинно становити надмірний тягар для відповідача та перетворювати характер указаного спеціального виду цивільно-правової відповідальності з компенсаційного на штрафний.

8.5. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази заподіяння позивачу збитків внаслідок порушення відповідачем строків оплати. Крім того, з інформації, наявної в матеріалах справи, не вбачається, що у разі зменшення розміру пені та відсотків річних позивач зазнає значних негативних наслідків для свого фінансового стану.

8.6. Як вбачається із матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час розгляду справи № 917/1195/22, розмір заборгованості відповідача за Договором складав 443 591,49 грн. При цьому, разом із основним боргом з відповідача було стягнуто за рішенням суду: 130 191,35 грн пені, 105 494,20 грн 30% річних та 218 331,73 грн штрафу, що в сумі складає 454 017,28 грн.

Таким чином, з відповідача в межах розгляду господарської справи № 917/1195/22, вже стягнуто суму неустойки та відсотків річних, яка перевищувала розмір самого основного боргу.

8.7. Суд погоджується з твердженням відповідача, що додаткове стягнення з нього пені та відсотків річних в загальному розмірі 688 592,50 грн призведе до кратного збільшення рівня майнової відповідальності ТОВ «Агрофірма «Василівська», який є явно невиправданим в контексті відсутності доведеного факту понесення позивачем будь-яких збитків через неналежне виконання договірних зобов`язань контрагентом.

8.8. Крім цього, судом приймається до уваги те, що присуджена до стягнення заборгованість була сплачена відповідачем добровільно та в повному обсязі 29.08.2023.

8.9. Враховуючи вищевказане, виходячи з того, що стягнення надмірних сум пені та відсотків річних не повинно призводити до необґрунтованого збагачення кредитора за рахунок боржника та інтереси обох сторін, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені та відсотків річних на 90 %.

8.10. При цьому, суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

8.11. Відтак, стягненню підлягають 34 385,11 грн відсотків річних та 34 474,14 грн пені. Саме в цій частині суд задовольняє позов.

9. СУДОВІ ВИТРАТИ.

9.1. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру штрафних санкцій покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 8263,11 грн покладаються на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Василівська" (, вул. Шевченка, буд. 43, с. Василівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38254) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСЕМ" (, вул. Заболотного, 154-Д, м.Київ, 03145):

- 34 385,11 грн відсотків річних;

- 34 474,14 грн пені;

- 8263,11 грн витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.03.2025.

Суддя Юлія БАЙДУЖ