ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року Справа № 915/1503/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

за участі секретаря судового засідання Табачної О. С.,

за участю представників сторін:

представники у судовому зсіданні не присутні;

розглянувши в порядку загального позовного провадження

справу №915/1503/24

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НІКЮТАС», 55553, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Калинівка, Єланецька ТГ, пров. Янтарний, 8;

до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації,

Житня, буд. 14, м. Москва;

про відшкодування завданої шкоди (збитків) у розмірі 1464247 грн. 05 коп..,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «НІКЮТАС» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації збитки в розмірі 1 464 247,05грн. або з урахуванням курсів валют НБУ станом на 24.02.2022 становить 50051,35 доларів США та стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації в дохід державного бюджету України 21963,71грн.

Ухвалою суду від 09.12.2024 відкрито провадження в даній справі і визначено розглядати її за правилами загального позовного провадження, з проведенням розгляду справи №915/1053/24 поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану. Також цією ухвалою встановлено відповідачам строк для подання заяв з запереченнями проти розгляду справи в порядку загального позовного провадження - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», зокрема, пред`явлення позову до іноземної держави, - може бути допущено лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави, за відсутності згоди компетентних органів цієї держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави, зокрема, в якості відповідача.

Однак, необхідною умовою дотримання цього принципу є взаємне визнання суверенітету країни, тож коли РФ заперечує суверенітет України та вчиняє щодо неї загарбницьку війну, жодних зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає.

Також, судом враховано, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 «Про заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні визнано геноцидом Українського народу» дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

Наведені дії РФ вчиняє з 2014 року та продовжує станом на момент постановлення цієї ухвали. Отже, після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено РФ, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії РФ, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни.

Судом враховано mutatis mutandis правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 щодо судового імунітету Російської Федерації у справах про відшкодування шкоди, завданої державою-агресором. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що Російська Федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі-громадянину України.

У Постановах від 18.05.2022 у справах № 428/11673/19 та № 760/17232/20-ц Верховний Суд розширив правові висновки, згідно з якими підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з російською федерацією, що унеможливлює із цієї дати направлення запитів до Посольства російської федерації в Україні щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди, з огляду на припинення його роботи на території України.

Судом встановлено, що звертаючись із позовом до російської федерації для правильного вирішення спору, позивач не потребує згоди компетентних органів держави російської федерації на розгляд справи у судах України або наявності міжнародної угоди між Україною та російською федерацією з цього питання.

При цьому судом враховано правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, відповідно до якого національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом генерального делікту).

Так, суд дійшов висновку про застосування у цій справі деліктного винятку, відповідно до якого будь-який спір, що виник на її території у громадянина України, навіть з іноземною країною, зокрема й російською федерацією, може бути розглянутий та вирішений судом України як належним та повноважним судом.

Також, суд зазначає, що оскільки в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією РФ проти України, чим порушено її суверенітет, отримання згоди РФ бути відповідачем у цій справі наразі є недоречним. Дана правова позиція суду відображена у постановах Верховного Суду у справі № 796/165/18 від 25.01.2019, № 308/9708/19 від 14.04.2022 та № 760/17232/20-ц від 18.05.2022.

Також, згідно з листом Міністерства юстиції України Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану №25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Відповідно до повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства Укрпошта, у зв`язку з агресією з боку росії та введенням воєнного стану, АТ Укрпошта припинила поштове співробітництво з поштою росії та білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються.

Отже, оскільки розірвано дипломатичні відносини України з російською федерацією, що унеможливлює надсилання цієї ухвали на адресу відповідача, повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань у даній справі здійснюватиметься шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідного оголошення в порядку, передбаченому ч.ч. 4, 5 ст. 122 ГПК України. Окрім цього, для належного повідомлення відповідачів, ухвалою від 09.12.2024 зобов`язано ТОВ «НІКЮТАС», направити нотаріально засвідчений переклад на російську мову даної ухвали суду на адресу посольства Російської Федерації в Республіці Польщі: ul.Belwederska, 49, 00-761, Warszawa, Polska.

20.01.2025 ТОВ «НІКЮТАС» через електронну систему «Електроний суд» направило до Господарського суду Миколаївської області клопотання про долучення доказів, а саме копію нотаріально засвідченого перекладу на російську мову ухвали Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2024 та докази направлення даної ухвали до посольства Російської Федерації в Республіці Польщі: ul.Belwederska, 49, 00-761, Warszawa, Polska.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

ТОВ «НІКЮТАС» є юридичною особою в розумінні ст. 80 ЦК України, створене і зареєстроване у встановленому законом порядку дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 17.09.2004 номер запису: 0000459, ідентифікаційний код 33132979, доказом зазначеної обставини є дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Видами економічної діяльності Позивача визначено: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний) 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами 49.41 Вантажний автомобільний транспорт 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, доказом зазначеної обставини є дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позивач зареєстрований за адресою: 55553, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Калинівка, Єланецька ТГ, пров. Янтарний, 8, доказом зазначеної обставини є дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та здійснює господарську діяльність в межах Миколаївської області.

Так, Позивачу на праві власності належать: КАМАЗ 45143, рік випуску 2008, інвентарний номер 10130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_14; КАМАЗ 55102, рік випуску 1988, інвентарний номер 10101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_3 ; КАМАЗ 55102, рік випуску 1987, інвентарний номер 10111, реєстраційний номер НОМЕР_4 , заводський номер НОМЕР_5 ; Причіп Krone SPD 27, рік випуску 2005, інвентарний номер 11140, реєстраційний номер НОМЕР_6 , заводський номер НОМЕР_7 ; Причіп Krone SPD 27, рік випуску 1997, інвентарний номер 11104, реєстраційний номер НОМЕР_8 , заводський номер НОМЕР_9 . Доказом зазначеної обставини є видаткова накладна 972 від 31.12.2016, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 , видаткова накладна № НЮ-0000964 від 31.12.2016, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 , видаткова накладна № 969 від 31.12.2016, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 , договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2019/1749156 від 31.10.2019, видаткова накладна № 910 від 13.02.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_13 , копії яких долучено до позовної заяви.

На підставі договору зберігання від 02.08.2021, укладеного між Позивачем та ТОВ «СГВП «ТАБОРІВСЬКЕ.», рухоме майно Позивача КАМАЗ 45143, рік випуску 2008, інвентарний номер 10130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_14 ; КАМАЗ 55102, рік випуску 1988, інвентарний номер 10101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_3 ; КАМАЗ 55102, рік випуску 1987, інвентарний номер 10111, реєстраційний номер НОМЕР_4 , заводський номер НОМЕР_5 передано на зберігання ТОВ «СГВП «ТАБОРІВСЬКЕ.» та складено акт приймання-передачі від 02.08.2021. Місцем зберігання визначено: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Першотравневе, вул. Вишнева, 1. Доказом зазначеної обставини є договір зберігання від 02.08.2021 та акт приймання-передачі від 02.08.2021, копії яких долучено до позовної заяви.

В подальшому, Позивачем передано ТОВ «Спільне підприємство «Південна Аграрно-Експортна Компанія» в оренду транспортні засоби (КАМАЗ 45143, рік випуску 2008, інвентарний номер 10130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_14 ; КАМАЗ 55102, рік випуску 1988, інвентарний номер 10101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_3 ; КАМАЗ 55102, рік випуску 1987, інвентарний номер 10111, реєстраційний номер НОМЕР_4 , заводський номер НОМЕР_5 ; Причіп Krone SPD 27, рік випуску 2005, інвентарний номер 11140, реєстраційний номер НОМЕР_6 , заводський номер НОМЕР_7 ; Причіп Krone SPD 27, рік випуску 1997, інвентарний номер 11104, реєстраційний номер НОМЕР_8 , заводський номер НОМЕР_9 ), про що складено відповідні договори оренди транспортних засобів. Доказами зазначеної обставини є договір оренди транспортних засобів від 16.08.2021 вчинений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Валієвою В. В. за № 1176, договір оренди транспортних засобів від 27.08.2021 вчинений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Валієвою В. В. за №1217.

Згідно договору оренди нерухомого майна від 04.01.2022 за № 04/01/2022-01, укладеного між ТОВ «Миколаївське сільськогосподарське-рибоводне підприємство» та ТОВ «Спільне підприємство «Південна Аграрно-Експортна Компанія», ТОВ «Спільне підприємство «Південна Аграрно-Експортна Компанія» прийнято в строкове платне користування нерухоме майно за адресою: м. Миколаїв, вул. Силікатна, 269 та на вказаній території здійснювалось гаражування рухомого майна Позивача, а саме: Причіп Krone SPD 27, рік випуску 2005, інвентарний номер 11140, реєстраційний номер НОМЕР_6 , заводський номер НОМЕР_7 та Причіп Krone SPD 27, рік випуску 1997, інвентарний номер 11104, реєстраційний номер НОМЕР_8 , заводський номер НОМЕР_9 . Доказами зазначеної обставини є Договір оренди нерухомого майна № 04/01/2022-01 від 04.01.2022 та акт прийому-передачі об`єкта оренди від 04.01.2022, копії яких долучено до позовної заяви.

Указом Президента України Володимира Зеленського від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», запроваджено воєнний стан з 5 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (в подальшому дію воєнного стану в Україні продовжено відповідними Указами Президента України).

Вказане рішення ухвалено, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України й відповідно до українського законодавства.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 за № 75 затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022 (зі змінами внесеними наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 01.06.2022 за № 105).

До вищевказаного переліку віднесено по Миколаївській області Баштанський район (Снігурівська міська територіальна громада, до якої належить с. Першотравневе).

Так, на територіях Миколаївської області Баштанського району велися активні бойові дії.

Території Снігурівської міської територіальної громади, в межах яких знаходилось майно Позивача (КАМАЗ 45143, рік випуску 2008, інвентарний номер 10130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_14; КАМАЗ 55102, рік випуску 1988, інвентарний номер 10101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_3 ; КАМАЗ 55102, рік випуску 1987, інвентарний номер 10111, реєстраційний номер НОМЕР_4 , заводський номер НОМЕР_5 ) захоплено військовими угрупуваннями, що не входять до складу Збройних сил України, які ведуть активні бойові дії на вказаній території внаслідок військової агресії російської федерації проти України, про що порушено кримінальне провадження ЄРДР №0000216. Доказом зазначеної обставини є витяг з ЄРДР №0000216, копію якого долучено до позовної заяви.

Крім того, 12.07.2022 приблизно о 04 год 00 хв. невстановленими військовослужбовцями російської федерації із невстановленої зброї здійснили обстріл цивільної інфраструктури Центрального району м. Миколаєва внаслідок якого пошкоджено об`єкти нерухомого та рухомого майна, в тому числі нерухоме майно за адресою: м. Миколаїв, вул. Силікатна, 269 та Причіп Krone SPD 27, рік випуску 2005, інвентарний номер 11140, реєстраційний номер НОМЕР_6 , заводський номер НОМЕР_7 та Причіп Krone SPD 27, рік випуску 1997, інвентарний номер 11104, реєстраційний номер НОМЕР_8 , заводський номер НОМЕР_9 , які знаходились на вказаній території під час обстрілу. По даному факту порушено кримінальне провадження ЄДРД №0001074. Доказом зазначеної обставини є витяг з ЄРДР №0001074, копію якого долучено до позовної заяви.

Після деокупації Снігурівської міської територіальної громади, яка відбулась 11.11.2022, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 за № 309, Позивачем встановлено наступне: КАМАЗ 55102, рік випуску 1988, інвентарний номер 10101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_3 - викрадений; КАМАЗ 55102, рік випуску 1987, інвентарний номер 10111, реєстраційний номер НОМЕР_4 , заводський номер НОМЕР_5 - викрадений; КАМАЗ 45143, рік випуску 2008, інвентарний номер 10130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_14 - знищений.

Позивачем направлено до Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області заяву від 31.07.2023 за № 31/07 про проведення обстеження та фотофіксації рухомого майна (транспортні засоби), викраденого, знищеного та пошкодженого 12.07.2022 внаслідок збройної агресії російської федерації, а саме ракетного обстрілу російськими військами території на якій було розташоване майно та заяву від 02.08.2023 за № 02/08 про проведення обстеження та фотофіксації рухомого майна (транспортні засоби), викраденого, знищеного в період окупації з 19.03.2022 по 10.11.2022 внаслідок збройної агресії російської федерації, а саме окупації російськими військами території на якій було розташоване майно. Доказами зазначеної обставинами є заява від 31.07.2023 за № 31/07 із додатками та заява від 02.08.2023 за № 02/08 із додатками, копії яких долучено до позовної заяви.

Згідно акту № 120-224 обстеження (фотофіксації) знищеного та пошкодженого рухомого майна (транспортні засоби), внаслідок збройної агресії російської федерації проти України від 09.10.2023 в результаті обстеження встановлено, що причіп Krone SPD 27, рік випуску 1997, інвентарний номер 11104, реєстраційний номер НОМЕР_8 , заводський номер НОМЕР_9 знищено внаслідок ракетних обстрілів військами російської федерації території, на якій було розташоване майно 12.07.2022 та причіп Krone SPD 27, рік випуску 2005, інвентарний номер 11140, реєстраційний номер НОМЕР_6 , заводський номер НОМЕР_7 пошкоджено внаслідок ракетних обстрілів військами російської федерації території, на якій було розташоване майно 12.07.2022. Доказами зазначеної обставини є акт № 120-224 обстеження (фотофіксації) знищеного та пошкодженого рухомого майна (транспортні засоби), внаслідок збройної агресії російської федерації проти України від 09.10.2023, копію якого долучено до позовної заяви.

Згідно акту № 120-232 обстеження (фотофіксації) знищеного та викраденого рухомого майна (транспортний засіб), внаслідок збройної агресії російської федерації проти України від 09.10.2023 в результаті обстеження встановлено, що КАМАЗ 45143, рік випуску 2008, інвентарний номер 10130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_14 знищено внаслідок тимчасової окупації військами російської федерації в період з 19 березня по 10 листопада 2022 року та КАМАЗ 55102, рік випуску 1988, інвентарний номер 10101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_3 , КАМАЗ 55102, рік випуску 1987, інвентарний номер 10111, реєстраційний номер НОМЕР_4 , заводський номер НОМЕР_5 викрадено внаслідок тимчасової окупації військами російської федерації в період з 19 березня по 10 листопада 2022 року. Доказами зазначеної обставини є акт № 120-232 обстеження (фотофіксації) знищеного та викраденого рухомого майна (транспортний засіб), внаслідок збройної агресії російської федерації проти України від 09.10.2023, копію якого долучено до позовної заяви.

З метою визначення вартості матеріальної шкоди (збитків), заподіяних власнику транспортних засобів викрадених, знищених та пошкоджених внаслідок збройної агресії російської федерації, 27.11.2023 Позивачем направлено експерту Регіональної ТПП в Миколаївській області відповідну заяву. Доказами за значеної обставини є заява від 27.11.2023 за № 27/11, копію якої долучено до позовної заяви.

Згідно висновку експерта № Вс-40 судової транспортно-товарознавчої експертизи для подання заяв про компенсацію (відшкодування) збитків, а також подання позовів про компенсацію (відшкодування) збитків до судових інстанції, зокрема міжнародних завданих збройною агресією російською федерацією проти України, складеного 15.10.2024 встановлено:

Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - вантажного автомобіля самоскиду КАМАЗ 55102, рік випуску 1988, інвентарний номер 10101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заводський номер НОМЕР_3 , внаслідок його втрати у результаті збройної агресії російської федерації проти України, визначається рівною ринковій вартості станом на 24.02.2022 і становить 177148,96грн (сто сімдесят сім тисяч сто сорок вісім гривень 96 коп.), або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 6055 доларів США 36 центів.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - вантажного автомобіля самоскиду КАМАЗ 55102, рік випуску 1987, інвентарний номер 10111, реєстраційний номер НОМЕР_4 , заводський номер НОМЕР_5 внаслідок його втрати у результаті збройної агресії російської федерації проти України, визначається рівною ринковій вартості станом на 24.02.2022 і становить 167 342,33грн (сто шістдесят сім тисяч триста сорок дві гривні 33 коп.), або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 5720 доларів США 15 центів.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - вантажного автомобіля самоскиду КАМАЗ 45143, рік випуску 2008, інвентарний номер 10130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_14 , пошкодженого (розукомплектованого) внаслідок агресії російської федерації проти України, визначається рівною ринковій вартості станом на 24.02.2022 і становить 568540,83грн (п`ятсот шістдесят вісім тисяч п`ятсот сорок гривень 83 коп.), або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 19434 доларів США 04 центів.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - вантажного спеціалізованого напівпричепу контейнеровозу Krone SPD 27, рік випуску 2005, інвентарний номер 11140, реєстраційний номер НОМЕР_6 , заводський номер НОМЕР_7 , пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, а саме артилерійського (ракетного) обстрілу російськими військами, визначається рівною ринковій вартості станом на дату початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, а саме 24.02.2022 і становить 338 425,16грн (триста тридцять вісім тисяч чотириста двадцять п`ять гривень 16 коп.), або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 11568 доларів США 15 центів.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - вантажного спеціалізованого напівпричепу контейнеровозу Krone SPD 27, рік випуску 1997, інвентарний номер 11104, реєстраційний номер НОМЕР_8 , заводський номер НОМЕР_9 , пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, а саме артилерійського (ракетного) обстрілу російськими військами, визначається рівною ринковій вартості станом на дату початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, а саме 24.02.2022 і становить 212 789,77грн (двісті дванадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень 77 коп.), або з урахуванням курсів валют НБУ станом на той же час 7273 доларів США 65 центів.

Доказом зазначеної обставини є висновок експерта № Вс-40 судової транспортно-товарознавчої експертизи для подання заяв про компенсацію (відшкодування) збитків, а також подання позовів про компенсацію (відшкодування) збитків до судових інстанції, зокрема міжнародних завданих збройною агресією російською федерацією проти України, складеного 15.10.2024, копію якого долучено до позовної заяви.

Таким чином, відповідач завдав позивачеві майнову шкоду у розмірі 1464247,05 грн 05 коп. або з урахуванням курсів валют НБУ станом на 24.02.2022 становить 50051,35 доларів США., у зв`язку з чим позов ТОВ «НІКЮТАС» підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 Цивільного кодексу України, доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй ES-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародновизнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

Також, Генеральна Асамблея Організації Об`єднаних Націй прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до Заяви Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні», схваленої постановою Верховної Ради України від 14.04.2022, визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №210/4458/15-ц, від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.08.2017 у справі №761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

Преамбулою Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, протиправність діяння Відповідача, як складового елементу факту збройної агресії Росії проти України в розумінні частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні та визнано міжнародними організаціями.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Тобто, саме внаслідок тимчасової окупації військовими угрупуваннями російської федерації території України, в тому числі адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких знаходилось рухоме майно Позивача та саме внаслідок обстрілів невстановленими військовослужбовцями російської федерації із невстановленої зброї цивільної інфраструктури Центрального району м. Миколаєва внаслідок якого пошкоджено об`єкти нерухомого та рухомого майна Позивача, що призвело до значних матеріальних втрат.

Стосовно вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на Позивача обов`язок доказування вини Відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

В контексті зазначеного, саме Відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах.

Зазначений висновок підтверджується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі №648/2035/17, постанові від 14.02.2018 у справі №686/10520/15-ц.

Таким чином, судом вважається, що докази, на які посилається Позивач у позовній заяві та копії яких долучаються до позовної заяви є належними та допустимими, та доводять повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до Відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v.the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява №38722/02).

З урахуванням наведеного, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.

Враховуючи наведене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми завданих збитків є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення його порушених прав.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що за приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Згідно пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету.

Згідно підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у 2024 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року 3028 грн.

Таким чином, судовий збір в сумі 21963,71грн та підлягає стягненню з Відповідача в дохід державного бюджету України.

За приписами пункту 2 частини 3 статті 123 та пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати позивача на проведення експертизи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКЮТАС» задовольнити повністю.

2.Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (вул. Житня, буд. 14, м. Москва) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКЮТАС» (55553, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Калинівка, Єланецька ТГ, пров. Янтарний, 8, ) вартість матеріального збитку, завданого власнику шляхом пошкодження та втрати внаслідок збройної агресії російської федерації проти України у загальному розмірі 1 464 247,05грн (один мільйон чотириста шістдесят чотири тисячі двісті сорок сім гривень 05 копійок) або з урахуванням курсів валют НБУ станом на 24.02.2022 становить 50051 доларів США 35 центів.

3. Стягнути з Російська Федерація в особі міністерства юстиції Російської Федерації (119991, м. Москва, вул. Житня, буд. 14, будівля, 1, електронна пошта: ) в дохід державного бюджету України 21963,71грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оформлене відповідно до статті 238 цього Кодексу, рішення підписано 05.03.2025 року.

Суддя С.М. Коваль.