ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.03.2025 Справа №905/493/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро

до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Покровськ Донецької області

про: стягнення 58960,00грн штрафу за неправильне зазначення маси вантажу.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, про стягнення 58960,00грн штрафу за неправильне зазначення маси вантажу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неправильне зазначення відповідачем маси вантажу в залізничній накладній №48097588 від 06.12.2022 (напіввагон №52713872), що тягне накладення штрафу.

Після відкриття провадження у справі позивач надав:

- заяву б/н від 05.07.2024 (вх.№07-07/6231/24 від 05.07.2024, з додатками; а.с.98-100) про намір подати документи, які фактично до заяви не додані і в переліку додатків до неї не зазначені, з огляду на що у суду відсутні підстави складати акт про відсутність документів;

- із заявою б/н від 05.07.2024 (вх.№07-07/6237/24 від 05.07.2024, з додатками; а.с.101-129) докази направлення відповідачу позовної заяви з додатками на виконання ухвали суду від 28.06.2024;

- відповідь б/н від 09.07.2024 на відзив (вх.№07-07/6304/24 від 09.07.2024, з додатками; а.с.130-146), в якій наголосив: у накладній №48097588 правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника, на станції відправлення вантаж прийнято до перевезення без перевірки маси вантажу; ст.24 Статуту залізниць України (далі Статут) встановлює відправнику вимоги щодо оформлення вантажу задля забезпечення дисципліни у перевезеннях та визначає критерії обґрунтованості в подальшому претензій залізниці до відправника та одержувача вантажу; за законодавчими приписами підставою застосування до відправника санкції є невірне зазначення маси у залізничній накладній; штраф відповідно до ст.ст.118, 122 Статуту стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено (позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 27.03.2020 у справі №917/500/19); залізниця виконала вимоги Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України (затв. наказом Міністерства інфраструктури України №442 від 31.07.2012) щодо ваг станції Нижньодніпровськ-Вузол: незважаючи на втрату Інструкцією чинності 16.08.2022, залізниця здійснює повірку та огляд-перевірку ваг, на дату складання комерційного акта ваги були належно повірені (повний текст технічного паспорту ваг а.с.136-143); залізниця не зобов`язана перевіряти масу вантажу, завантаженого відправником, але має право перевірити правильність відомостей про вантаж, вказаних у накладній (п.28 Правил приймання вантажів до перевезення). Посилаючись на постанови Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17 і від 12.02.2018 у справі №906/434/17, вважає, що приписи ст.233 Господарського кодексу (далі ГК) України, ст.551 Цивільного кодексу (далі ЦК) України не можуть бути підставою для зменшення штрафу, оскільки санкція не є договірною, а визначена положеннями Статуту (в т.ч. розмір штрафу), що унеможливлює його зменшення на підставі ГК і ЦК України. Заперечуючи проти зменшення розміру штрафу, просив врахувати таке: позивач перевозить гуманітарні вантажі, військову техніку та озброєння, власними силами і засобами відновлює залізничну інфраструктуру і здійснює евакуацію людей, що потребує значних коштів; підприємство позивача має стратегічне значення для економіки та безпеки держави (Постанова КМУ від 04.03.2015 №83); до 24.02.2022 основним джерелом доходу позивача було комерційне перевезення вантажів, але після початку військових дій комерційні перевезення значно скоротились, а в деяких регіонах повністю припинились; позивач несе значні витрати задля збереження життів людей і підтримки обороноздатності держави при одночасному суттєвому зменшенні доходу від здійснення підприємницької діяльності;

- заперечення б/н від 12.08.2024 (вх.№07-07/7253/24 від 12.08.2024, з додатками; а.с.178-185) на додаткові пояснення відповідача, в яких зауважив: у накладній №48097588 правильність внесених відомостей підтвердив своїм ЕЦП представник відправника (графа 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую»), тобто графа 24 «Маса вантажу, визначена відправником» була заповнена саме відправником; виконання залізницею додаткових операцій, пов`язаних з перевезенням вантажів (завантаження, розвантаження, зважування тощо) здійснюється на підставі окремих договорів, в той час як у відповідача відсутній окремий договір на зважування із залізницею; згідно з практикою Вищого господарського суду України зважування, оформлене станційною книгою зважувань форми ГУ-36, проводиться за заявкою відправника в порядку надання залізницею додаткових послуг і не є контрольним (не проводиться залізницею на підставі ст.24 Статуту із занесенням результатів до книги форми ГУ-78); отже, зважування на вагах залізниці, оформлене станційною книгою форми ГУ-36, не знімає з відповідача відповідальності за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних у накладній.

Після відкриття провадження у справі відповідач надав суду:

- відзив б/н від 04.07.2024 (вх.№07-07/6181/24 від 04.07.2024, з додатками; а.с.65-97), в якому зазначив: за змістом п.26 залізничної накладної вагони відповідача зважувались на вагонних вагах станції Покровськ Донецької залізниці, що належать позивачу; відповідно до Книги зважування вантажів на вагонних вагах станції Покровськ за 06.12.2022 вагон №52713872 зважував працівник залізниці і записав у Книгу зважування: вага брутто 86350кг, нетто 62250кг, тара 24100кг; відповідач вніс до накладної відомості про масу вантажу на підставі даних залізниці. Вважає, що вказане свідчить про вину позивача у зазначенні невірної інформації, а після виявлення невідповідності зазначеної у накладній маси вантажу його фактичній масі потрібно було здійснити перевірку вагонних ваг станції Покровськ Донецької залізниці, а не складати комерційний акт. Навів підстави для зменшення розміру штрафу; просив відмовити у задоволенні позову, а в разі задоволення вимог позивача зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати;

- заперечення б/н від 24.07.2024 на відповідь на відзив (вх.№07-07/6761/24 від 24.07.2024, з додатками; а.с.147-154), в яких зазначив: ані ЦК, ані ГК, які є законами України, не встановлено неможливість зменшення неустойки, розмір якої передбачено актами цивільного законодавства (зокрема, постановами Кабінету Міністрів України); за наявності можливості зменшення штрафних санкцій, застосованих відповідно до закону, існує й можливість зменшення санкцій, застосованих на підставі підзаконного нормативного акта; цивільні й господарські відносини мають ґрунтуватися на засадах справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів принципу верховенства права; Статутом передбачено відповідальність у вигляді штрафів для обох учасників перевезення, при цьому максимальна відповідальність залізниці становить 30% провізної плати (за затримку доставки вантажу), а відповідальність відправника 500% провізної плати (у випадках, визначених ст.ст.118, 122 Статуту; розмір штрафу однаковий за порушення, що можуть і що не можуть призвести до аварії на залізниці зокрема, недовантаження не впливає на правильність і безпеку організації руху); застосування до відповідача штрафу в розмірі п`яти провізних плат не відповідає ступеню порушення та очевидно є надмірним тягарем. Зауважив: дані про масу вантажу відповідач вніс до накладної за показами ваг саме залізниці, на яких проводилось зважування, що свідчить про неумисне внесення невірних даних, а також підтверджує вину позивача у зазначенні невірної інформації у залізничній накладній; відповідаючи на запит про надання фотокопій книги зважувань, працівники позивача могли помилково сфотографувати титульну сторінку зі старими датами і позивач не заперечує проти цього доказу; зі сторони відповідача в Книзі зважування наявні підписи ОСОБА_1 , повноваження якого зараз неможливо документально підтвердити, оскільки всі документи зберігались в м.Авдіївка; зважування вагонів є додатковою платною послугою залізниці. Просив у задоволенні позову відмовити, а в разі задоволення вимог позивача зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати;

- додаткові пояснення б/н від 07.08.2024 (вх.№07-07/7147/24 від 07.08.2024, з додатками; а.с.155-177), в яких повідомив, що на офіційну електронну адресу адвоката відповідача надійшла відповідь регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на адвокатський запит, згідно з якою: агент комерційний ОСОБА_2 є відповідальною особою за зважування вагонів на вагах станції Покровськ та ведення Книги зважування; у зважуванні вагону №52413872 брав участь представник Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» Кциненко Ю.С.; у зв`язку з відсутністю на станції Покровськ бланків Книг зважування нового зразка цифри в графі 8 Книги зважування означають різницю завантаження візків і поперечне зміщення центру маси вантажу; збір за зважування вагонів на вагах станції не входить до загальної вартості тарифу та нараховується відповідно до розділу 3 п.4.1. Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (затв. Наказом №317 від 26.03.2009 Мінтрансзв`язку України, зареєстр. в Мінюсті України 15.04.2009 за №340/16356); в паперовому вигляді відповідь на адвокатський запит не надходила;

- додаткові пояснення б/н від 13.08.2024 (вх.№07-07/7290/24 від 13.08.2024, з додатками; а.с.186-201), в яких повідомив, що 10.08.2024 надійшла відповідь на адвокатський запит в паперовому вигляді із завіреними позивачем копіями документів, які просив долучити до матеріалів справи; зазначив, що графу 24 «Маса вантажу, визначена відправником» хоч і заповнив відправник, але внесену інформацію отримав саме від позивача, що підтверджується документами, у тому числі доданими до відповіді на адвокатський запит; щодо розміру штрафу зауважив, що його стягнення в розмірі 5-ти провізних плат порушує принцип рівного захисту державою всіх суб`єктів господарювання, закріплений у ст.13 Конституції України та ст.6 ГК України, а також суперечить принципам справедливості та добросовісності; наголосив, що нормами ГК і ЦК України передбачено можливість зменшення як застосованих згідно з умовами договору, так і визначених законом / підзаконним нормативним актом штрафних санкцій. Просив у задоволенні позову відмовити, а в разі задоволення вимог позивача зменшити розмір штрафу до 10% ціни позову або до однієї провізної плати.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.2, 7, 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини.

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (далі вантажовідправник або відправник, відповідач) листом №02-1а/22/234 від 18.04.2022 звернулось до начальника структурного підрозділу Станція Покровськ регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з проханням надати дозвіл на проведення перевірки ваги вантажу на залізничних вагах станції Покровськ у зв`язку з відсутністю власних вагонних ваг та гарантувало оплату зборів за зважування (а.с.174, 195).

06.12.2022 відповідач зі станції відправлення Покровськ Донецької залізниці на станцію призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці за залізничною накладною №48097588 (а.с.7) відвантажив у чотирьох напіввагонах на адресу Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокос» насипом концентрат вугільний, вугілля кам`яне марки К у вологому стані 10,5-11%.

У п.2 відомості вагонів до залізничної накладної №48097588 (а.с.7, зворотній бік) відповідач зазначив такі відомості про напіввагон №52713872: вантажопідйомність 69,5т, тара вагона 24100кг, маса вантажу 62250кг, провізна плата 11792,00грн.

Відповідно до граф 24, 26, 28 та 55 залізничної накладної вантажовідправник завантажив вантаж у вагони і визначив масу вантажу на вагонних вагах (150т) заводський № [номер не зазначено] станції Покровськ; правильність внесених до накладної відомостей підтвердила своїм підписом представник відправника.

У Книзі зважування вантажів на вагонних вагах станції Покровськ (форма ГУ-36, далі Книга зважування) за 06.12.2022 агент комерційний ОСОБА_2 (особа, відповідальна за зважування вагонів на вагах станції Покровськ та ведення Книги зважування а.с.172-173, 195 (зворотній бік)-197) зробила запис про зважування вагона №52713872: вантажопідйомність вагона 69,5т, вага брутто 86350кг, нетто 62250кг, тара 24100кг, різниця завантаження візків 100, поперечне зміщення центру маси вантажу 15 (а.с.71).

На підставі розділу 42 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності (затв. наказом «Укрзалізниці» №147-Ц від 04.06.2003, зі змінами; а.с.166-167, 170) та листа №02-1а/22/234 від 18.04.2022 Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (а.с.174, 195) у зважуванні вагону №52713872 брав участь представник вантажовідправника заступник директора з виробництва (з транспорту) Кциненко Ю.С., чиї підписи містяться в Книзі зважування поряд із підписами представника залізниці агента комерційного Соляник Н.В.

Збір в сумі 386,45грн за зважування на вагонних вагах залізниці вагона №52713872 стягнуто за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №07121473 від 07.12.2022, в якій вказано, що платником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Шіппінг», а вантажовідправником відповідач (а.с.171, 192). Суд зауважує, що за змістом накопичувальної картки договір на зважування із залізницею має бути саме у платника, а не у відповідача.

На підставі акту загальної форми №3224Т від 09.12.2022 на проміжній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці під час проведення огляду поїзда вагон №52713872 відчеплений від групи на ваги (а.с.6).

На підтвердження наявності порушення (неправильне зазначення маси вантажу) позивач надав складені станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці акт загальної форми №130/Ваги від 09.12.2022 (а.с.5), акт загальної форми №1001 від 09.12.2022 (а.с.11) та комерційний акт №450003/335 від 09.12.2022 (а.с.9, 10), відповідно до яких маса нетто вантажу у вагоні №52713872 менше маси нетто, зазначеної в залізничній накладній №48097588, на 3750кг. Такі самі відомості щодо фактичної маси нетто вантажу у вагоні №52713872 містяться у виписці з Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах станції Нижньодніпровськ-Вузол за 09.12.2022 (а.с.11).

В комерційному акті №450003/335 від 09.12.2022 також містяться відомості про те, що контрольне зважування проводилось у статичному режимі, з повною зупинкою та розчепленням на справних вагонних 150т електронно-тензометричних вагах заводський №032 станції Нижньодніпровськ-Вузол, що пройшли держповірку 27.09.2022. Навантаження вантажу нижче бортів на 0,2-1,0м не розрівняне, слабо марковано вапном; поглиблень немає, маркування не порушене; вагон бездвірний, розвантажувальні люки закриті; течі вантажу немає; в технічному відношенні вагон справний. Зав. вантажним двором за штатним розкладом немає.

Комерційний акт підписали заступник начальника станції, прийомоздавальник і агент з розшуку вантажів станції Нижньодніпровськ-Вузол. Врахувавши зміст наказу №76 від 07.02.2022 (а.с.14), службових документів позивача (а.с.15-20, 21-22, 23), суд встановив, що комерційний акт №450003/335 від 09.12.2022 підписаний належними особами відповідно до вимог п.10 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002 Міністерства транспорту України (з подальшими змінами).

В розділі «Є» комерційного акта міститься відмітка станції призначення про те, що 11.12.2022 при зважуванні вантажу різниці проти цього акта не виявлено (а.с.10, зворотній бік).

Згідно з даними технічного паспорта №14 засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці (власник Дніпровська дирекція залізничних перевезень) дата прийняття тензометричних вагонних ваг заводський №032 в експлуатацію 26.12.2012, встановлений виробником строк експлуатації 15 років, міжповірочний інтервал ЗВВТ 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками 6 місяців; 26.09.2022 вагам проведено профілактично-технічне обслуговування; остання державна повірка ваг відбулась 27.09.2022, ваги придатні для застосування (а.с.12-13; повний текст паспорта ваг а.с.136-143).

Позиція сторін.

Позивач вважає, що в накладній №48097588 відправник неправильно зазначив масу вантажу, відправленого у вагоні №52713872, та просить суд стягнути з відповідача 58960,00грн штрафу (п`ять провізних плат за перевезення у вказаному вагоні вантажу на відстань 299км).

Позивач наполягає, що відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних у накладних, несе саме вантажовідправник; вважає, що відповідальність за зазначення даних в залізничній накладній №48097588 покладається на відправника, позаяк відправник заповнив накладну (зокрема, графу 24), і представник відправника підтвердив своїм підписом правильність внесених відомостей, а зважування на вагах залізниці, оформлене станційною книгою форми ГУ-36, не знімає з відповідача відповідальності за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних у накладній. У запереченнях б/н від 12.08.2024 (а.с.179, зворотній бік) позивач також стверджує, що оформлення залізничної накладної відбулося раніше фіксації зважування спірного вагону, з чого робить висновок, що маса вантажу визначалась відправником, а не залізницею але будь-яких доказів на підтвердження хронології подій не надає (у доданій до позову накладній відсутня інформація про час її підписання представником відправника).

Відповідач наполягає, що вніс до накладної дані про масу вантажу за показами ваг саме залізниці, на яких проводилось зважування, що свідчить про неумисне внесення невірних даних і підтверджує вину позивача у зазначенні невірної інформації у залізничній накладній; вважає, що після виявлення невідповідності зазначеної у накладній маси вантажу його фактичній масі залізниця мала перевірити вагонні ваги станції Покровськ Донецької залізниці, а не складати комерційний акт.

Правове регулювання.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України підтверджується складанням транспортної накладної.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч.5 ст.307 ГК України).

У ст.6 Статуту визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Згідно зі ст.23 Статуту відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

За приписами п.1.1. розділу 1 Правил оформлення перевізних документів (затв. наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України та зареєстр. в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, з подальшими змінами) на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною.

Пунктом 1.2. Правил оформлення перевізних документів передбачено, що заповнення накладної здійснюють відправник, залізниця, одержувач згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Відповідно до ч.ч.1, 7, 8 ст.37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправник має зазначити у накладній їх масу; маса вантажів визначається відправником; спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно з п.5 Правил приймання вантажів до перевезення (затв. наказом №644 від 21.11.2011 Міністерства транспорту України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) загальну масу вантажу визначає відправник зважуванням або розрахунковим способом; спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній.

За приписами ст.14 Статуту ваги і вагові прилади підлягають обов`язковій державній повірці і тавруванню в установленому порядку; зважування вантажів на несправних вагах, а також на вагах з простроченими термінами повірки і таврування не дозволяється; повірка, таврування ваг та вагових приладів провадяться під час установки ваг, після виходу їх із капітального та середнього ремонту та періодично у терміни, встановлені Держстандартом.

Усі зважувальні прилади, які використовуються для визначення маси вантажів, повинні мати справний технічний стан та повинні відповідати вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність (абз.5 п.17 Правил приймання вантажів до перевезення).

У графі 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую» накладної представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі (п.2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу; відповідно до ст.24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Положеннями ст.122 Статуту та п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів закріплено: якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено, зокрема, неправильне зазначення у накладній маси вантажу, з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст.118 Статуту штраф підлягає стягненню у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

За визначенням ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій і держави та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За змістом ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч.1); відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.2).

За приписами ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч.1); учасник господарських відносин відповідає за невиконання (неналежне виконання) господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (ч.2).

Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та основними засадами зобов`язальних правовідносин (у тому числі засадами виконання зобов`язання) є справедливість, добросовісність та розумність.

Зміст принципів справедливості, добросовісності і розумності полягає в тому, що тексти законів, угод та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднанні створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб. Добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність зовнішнім (об`єктивним), у сукупності зазначені принципи є оціночними категоріями цивільного права. Цивільне законодавство не дає визначення зазначених принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання. Тобто, укладаючи угоду, сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, дотримуватись правової поведінки, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної (див. п.6.26., п.6.27. постанови Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №914/2668/17).

Висновки суду.

Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження наявності підстав для нарахування і стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у накладній №48097588, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Велика Палата Верховного Суду в п.п.75, 80 постанови від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 зазначила, що «неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.»

За змістом ч.1 ст.14, ч.1 ст.74, ч.2 ст.80, п.5 ч.3 ст.162, ч.2 ст.164 ГПК України подання суду доказів є обов`язком, а не правом позивача як особи, що висуває певні вимоги.

Позивач не надав документально підтверджених заперечень на аргумент відповідача щодо вини позивача у зазначенні в залізничній накладній №48097588 неправильної маси вантажу через його зважування на вагах, які є власністю залізниці і мають обслуговуватись саме залізницею (зважування на вагах залізниці оплачене).

Суд визнає, що у даному випадку залізниця відповідає за виконання на станції відправлення вимог ст.14 Статуту, абз.5 п.17 Правил приймання вантажів до перевезення та розділу ІІ Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів (затв. наказом №193 від 08.02.2016 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, введений в дію з 22.03.2016). Паспорт вагонних ваг станції Покровськ Донецької залізниці у матеріалах справи відсутній, справність ваг станції відправлення позивач не довів.

Позивач посилається на те, що на станції відправлення вантаж прийнято до перевезення без перевірки маси вантажу, оскільки залізниця не зобов`язана перевіряти масу вантажу, завантаженого відправником. З цього приводу суд зазначає: у спірних правовідносинах контрольне зважування на станції відправлення позбавлене будь-якого сенсу, позаяк у випадку використання станцією відправлення свого права перевірити правильність відомостей про вантаж, вказаних у накладній №48097588, розходження маси вантажу з тією, що зазначив відправник, не могло бути виявлено, оскільки контрольне зважування мало відбутись на тих самих вагах (наявність у грудні 2022 року на станції Покровськ інших ваг, ніж ті, на яких зважено вагон №52713872, та їх справність позивач не довів).

З положень ст.122 Статуту випливає, що штраф підлягає стягненню за факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці збитків. Тобто у даному випадку підставою цивільно- (господарсько-)правової відповідальності вантажовідправника є неповний (усічений) склад цивільного (господарського) правопорушення, до якого входять лише такі елементи як протиправність поведінки вантажовідправника і його вина.

З огляду на приписи ст.ст.74, 76, 77 ГПК України, ст.614 ЦК України, ст.218 ГК України та ст.122 Статуту позивач у цій справі має довести протиправність поведінки вантажовідправника як елемент складу правопорушення, що є підставою настання відповідальності у вигляді штрафу; вина вантажовідправника при цьому презюмується. В свою чергу, на відповідача закон покладає обов`язок спростувати презумпцію довести відсутність своєї вини.

Врахувавши приписи ч.2 ст.218 ГК України (учасник господарських відносин відповідає за неналежне виконання зобов`язання, якщо не доведе, що вжив усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення) та абз.2 ч.1 ст.614 ЦК України (особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання); керуючись основними засадами цивільного законодавства (справедливість, добросовісність, розумність як складові елементи принципу верховенства права); надавши правову оцінку рівню обачливості і турботливості вантажовідправника, який був йому доступний під час виконання своїх обов`язків та який вимагався характером його зобов`язання, суд дійшов таких висновків:

- відповідач належним чином довів об`єктивну неможливість іншої поведінки у спірних правовідносинах, а також вжиття усіх залежних від нього заходів для належного виконання зобов`язання і недопущення правопорушення;

- в діях відповідача відсутні такі необхідні елементи усіченого складу цивільного/господарського правопорушення та підстави покладення відповідальності за його допущення як вина і протиправність поведінки;

- наведене виключає стягнення з вантажовідправника штрафу як засобу відповідальності за господарське правопорушення;

- позовна вимога про стягнення 58960,00грн штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у вагоні №52713872 задоволенню не підлягає.

Судовий збір в сумі 2684,00грн покладається на позивача відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 7, 13, 14, 74, 76-78, 80, 86, 129, 210, 233, 236-238, 240 (ч.ч.4, 5), 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро, до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Покровськ Донецької області, про стягнення 58960,00грн штрафу за неправильне зазначення маси вантажу залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний 10.03.2025.

Суддя О.М. Шилова

надр. 1прим. у справу

(сторони мають електронні кабінети)