ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2025 р. Справа №910/16936/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Владимиренко С.В.

Кравчука Г.А.

секретар судового засідання - Медведєва К.І.

представники сторін:

від позивача: Литвин О.Г.

від відповідача: Ігнатов Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 (повний текст складено 26.11.2024)

у справі №910/16936/23 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом Київської міської ради

до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання протиправним та скасування рішення №60/99-р/к

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Київська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення) про визнання недійсним рішення №60/99-р/к від 21.08.2023 у справі №221/60/71-рп/к.22.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що рішення Відділення від 21.08.2023 №60/99-р/к прийнято з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи і які визнано Відділенням встановленими, недоведені. Зазначене є підставою, визначеною статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для визнання рішення Відділення від 21.08.2023 №60/99-р/к недійсним.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/16936/23 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що рішення Відділення від 21.08.2023 №60/99-р/к прийняте відповідно до Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, у редакції чинній на дату прийняття рішення, та під час розгляду відповідачем відповідної справи всебічно, повно і об`єктивно розглянуто її обставини. Відтак, у суду відсутні, передбачені статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", підстави для визнання недійсним або скасування оскаржуваного рішення Відділення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Київська міська рада звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/16936/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги Київська міська рада посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи і які визнано відповідачем встановленими, недоведені.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2024 апеляційну скаргу Київської міської ради у справі №910/16936/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Коротун О.М., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/16936/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.01.2025. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/16936/23.

26.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/16936/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 відкладено розгляд апеляційної скарги Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/16936/23 до 20.02.2025.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. з 20.02.2025 до 21.02.2025 у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025 визначено новий склад колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Кравчук Г.А., Ходаківська І.П.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2025, у зв`язку з перебуванням судді Ходаківської І.П. 20.02.2025 у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2025 визначено новий склад колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Кравчук Г.А., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/16936/23 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Кравчук Г.А., Владимиренко С.В.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

22.01.2025, через систему "Електронний суд", Відділенням подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/16936/23 - без змін.

Так, у відзиві Відділення зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що рішення Відділення від 21.08.2023 №60/99-р/к прийняте відповідно до Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, у редакції чинній на дату прийняття рішення, та під час розгляду відповідачем відповідної справи всебічно, повно і об`єктивно розглянуто її обставини. Відтак, у суду відсутні передбачені статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстави для визнання недійсним або скасування оскаржуваного рішення Відділення.

Узагальнені доводи, заперечення та пояснення учасників справи

14.02.2025, через відділ діловодства (канцелярії) Північного апеляційного господарського суду, Київською міською радою подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій остання надала письмові пояснення по суті спору.

Слід зазначити, що нормами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не передбачено подання такої процесуальної заяви. Однак, колегія суддів враховує те, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 20.02.2025 з`явились представники сторін.

Представник позивача у судовому засіданні 20.02.2025 вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/16936/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.02.2025 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/16936/23 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

21.08.2023 Відділення ухвалило рішення "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" №60/99-р/к у справі №221/60/71-рп/к.22 (далі - рішення Відділення від 21.08.2023 №60/99-р/к) про порушення Київською міською радою пункту 4 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді невиконання рішення органу Антимонопольного комітету України. Зазначеним рішенням визнано бездіяльність Київської міської ради, яка полягає у невиконанні протягом листопада 2021 року - лютого 2023 року (після набрання законної сили постанови Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №910/19109/19) пункту 2 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (попередня назва Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України) "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" від 11.11.2019 №60/78-р/к у справі №71/60/76-рп/к.19 (далі - рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к), в частині внесення змін до пункту 2.2 рішення Київської міської ради від 20.12.2018 №532/6583 "Про деякі заходи щодо охорони та збереження майна комунальної власності територіальної громади м. Києва" щодо визначення надавачів охоронних послуг для об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва на підставі проведення прозорого (відкритого) конкурентного відбору (конкурс, тендер тощо).

Звертаючись до суду з даним позовом, Київська міська рада зазначає, що рішення Відділення від 21.08.2023 №60/99-р/к прийнято з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи і які визнано Відділенням встановленими, недоведені, що є підставою визначеною статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для визнання рішення Відділення від 21.08.2023 №60/99-р/к недійсним.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

За результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

- визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції (абзац 2 частини 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції");

- накладення штрафу (абзац 7 частини 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є невиконання рішення, попереднього рішення органів Антимонопольного комітету України або їх виконання не в повному обсязі (пункт 4 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Як вбачається зі змісту рішення Відділення від 21.08.2023 №60/99-р/к, дії позивача кваліфіковано за ознаками пункту 4 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді невиконання рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к, з чим позивач не погоджується.

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Перевіряючи дії органів Комітету на відповідність законодавству України, суд, не втручаючись у дискрецію (вільний розсуд) Комітету, з`ясовує і визначає наявність/відсутність, а відтак доведеність/недоведеність, обґрунтованість/необґрунтованість передбачених статтею 59 "Про захист економічної конкуренції" підстав для визнання недійсним рішення органів Комітету.

На підставі наявних у справі доказів, судом першої інстанції встановлено.

Відповідно до рішення Київської міської ради від 20.12.2018 №532/6583 "Про деякі заходи щодо охорони та збереження майна комунальної власності територіальної громади міста Києва" в умовах посилення можливих загроз забезпеченню нормальної життєдіяльності міста Києва Рада вирішила:

1) визначити такі категорії об`єктів комунальної власності та їх територій територіальної громади м. Києва, які потребують здійснення пріоритетних заходів з їх охорони та збереження: 1.1) об`єкти транспортної та інженерно-транспортної інфраструктури (за умови відсутності відповідних воєнізованих служб охорони); 1.2) спеціалізовані заклади та установи соціального захисту населення; 1.3) заклади охорони здоров`я, що складають вторинну та третинну ланки медичної допомоги; 1.4) заклади дошкільної, загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної освіти; 1.5) об`єкти зеленого господарства (парки, сквери тощо); 1.6) інші об`єкти за пропозиціями структурних підрозділів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) або районних в м. Києві державних адміністрацій; 1.7) об`єкти житлово-комунального господарства, а саме: тепло-, водо-, електро-, газозабезпечення та каналізування;

2) виконавчому органу Київської міської ради (КМДА): 2.1) визначити адресний перелік об`єктів, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва та їх територій, визначених пунктом 1 цього рішення; 2.2) забезпечити силами КП "Муніципальна охорона" охорону об`єктів та їх територій відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього рішення на договірних засадах; 2.3) затвердити статут комунального підприємства виконавчого органу КП "Муніципальна охорона" за погодженням з постійною комісією Ради з питань власності;

3) встановити, що видатки на заходи, визначені цим рішенням, здійснюються з бюджету м. Києва з урахуванням вимог Закону України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання";

4) визнати таким, що втратив чинність, пункт 3 рішення Ради від 21.09.2017 №43/3050 "Про утворення КП "Муніципальна охорона" (щодо затвердження статуту Підприємства);

5) доручити апарату виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) розробити відповідне технічне завдання та проект договору, типову документацію з технічними вимогами для замовників охорони об`єктів комунальної власності для проведення процедур публічних закупівель, визначених чинним законодавством України;

6) контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію Ради з питань власності;

Згідно з рішенням Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к визнано, що Київська міська Рада вчинила порушення, передбачене пунктом 3 статті 50 та абзацом 7 частини 2 статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, а саме: надання КП "Муніципальна охорона" переваг, які ставлять її у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до обмеження конкуренції на ринку охоронних послуг у територіальних межах м. Києва (пункт 1 резолютивної частини рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к).

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к зобов`язало Київську міську раду у місячний строк з дня отримання рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к припинити порушення, зазначене у пункті 1 резолютивної частини цього рішення, шляхом внесення змін до пункту 2.2 рішення Київської міської ради від 20.12.2018 №532/6583, в частині визначення надавачів охоронних послуг щодо об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва на підставі проведення прозорого (відкритого) конкурсного відбору (конкурс, тендер тощо).

Листом від 12.11.2019 №60-02/6438 на адресу Київської міської ради направлено копію рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к. Конверт із зазначеним листом вручено представнику Київської міської ради 14.11.2019, про що зазначає відповідач та не заперечує позивач.

Таким чином, з урахуванням пункту 2 резолютивної частини рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к, останнє мало бути виконано Київською міською радою до 14.12.2019 включно.

За приписами частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органів Антимонопольного комітету України може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання.

Київська міська рада скористалась, передбаченим статтею 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", правом на оскарження рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к до Господарського суду міста Києва в межах справи №910/19109/19.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.08.2020 у справі №910/19109/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020, позов Київської міської ради задоволено повністю та визнано недійсним рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №910/19109/19 рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 у справі №910/19109/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.11.2021, відмовлено у задоволенні позову Київської міської ради.

Зокрема, у пункті 8.10 та у пункті 8.13 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №910/19109/19 зазначено наступне:

"8.10. Місцевий та апеляційний господарські суди, дослідивши обставини справи, висновки територіального відділення, викладені у Рішенні, врахувавши приписи Закону України "Про охоронну діяльність", яким врегульовано діяльність з надання послуг охорони, а також умови ліцензування такого виду господарської діяльності згідно із Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності" та Закону України "Про публічні закупівлі", встановили, що прийняття спірного рішення позивача від 20.12.2018 №532/6583 має безпосередній вплив на конкуренцію, оскільки:

- головною вимогою для здійснення діяльності з охоронних послуг є наявність у надавача цих послуг ліцензії та наявність договору укладеного із замовником. З огляду на зміст статей 1, 2, 3, 7, 9 і 10 "Про ліцензування видів господарської діяльності" та принципів державної політики у сфері ліцензування, право провадження суб`єктом господарювання визначеного виду господарської діяльності на підставі ліцензії, виданої у встановленому законодавством порядку (у даному випадку, на провадження охоронної діяльності), не обмежує провадження діяльності у сферах, визначених Законом, однією чи кількома особами, у зв`язку з однаковими умовами для отримання ліцензії будь-яким суб`єктом господарювання, у разі дотримання ним встановлених законодавством вимог. Отже, за звичайних умов ведення господарської діяльності надавачі охоронних послуг мають рівні права та змагаються між собою за споживачів, пропонуючи їм більш привабливі умови надання таких послуг;

- Законом України "Про охоронну діяльність" та будь-яким іншим нормативно-правовим актом не встановлено обмежень надання охоронних послуг залежно від того чи належить об`єкт охорони до комунальної чи приватної власності;

- надання охоронних послуг, у тому числі щодо майна комунальної власності, не включено до переліку виключень, на які не поширюється дія Закону України "Про публічні закупівлі" (частина 3 та 4 статті 2 цього закону). При цьому, територіальним відділенням АМК встановлено, що протягом 2017-2019 років процедура публічних закупівель для визначення надавача охоронних послуг щодо об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва, включених до Адресного переліку Радою не проводилась.

8.13. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.".

Тобто, судовими рішеннями, у межах справи №910/19109/19 встановлено, що надання охоронних послуг, у тому числі щодо майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, поза конкурсними засадами суперечить чинному законодавству України.

У подальшому, Відділення звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради у межах справи №910/16669/21, в якому просило суд зобов`язати Київську міську раду виконати пункт 2 резолютивної частини рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2022 у справі №910/16669/21 позов Відділення задоволено повністю та зобов`язано Київську міську раду виконати пункт 2 резолютивної частини рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к, шляхом внесення змін до пункту 2.2 рішення Київської міської ради від 20.12.2018 №532/6583 "Про деякі заходи щодо охорони та збереження майна комунальної власності територіальної громади м. Києва" в частині визначення надавачів охоронних послуг щодо об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва на підставі проведення прозорого (відкритого) конкурсного відбору (конкурс, тендер тощо).

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2022 у справі №910/16669/21 набрало законної сили 11.03.2022, про що 30.05.2022 Господарським судом міста Києва видано наказ.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання (стаття 129-1 Конституції України).

Київська міська рада стверджує про те, що на виконання судового рішення у справі №910/19109/19 Департамент муніципальної безпеки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпочав підготовку проекту рішення Київської міської ради "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 20.12.2018 №532/6583 "Про деякі заходи щодо охорони та збереження майна комунальної власності територіальної громади міста Києва", про що Відділення проінформовано листом від 07.11.2022 №079-3941.

Проект рішення Київської міської ради від 13.12.2021 №08/231-4452/ПР "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 20.12.2018 №532/6583 "Про деякі заходи щодо охорони та збереження майна комунальної власності територіальної громади міста Києва" внесено на розгляд 13.12.2021. Однак, зазначений проект не був підтриманий депутатами Київської міської ради, що підтверджується Протоколом засідання постійної комісії Київської міської ради з питань дотримання законності, правопорядку та зв`язків із правоохоронними органами від 22.12.2021 №12/13.

Пізніше, Департамент підготував інший проект рішення Київської міської ради "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Київської міської від 20.12.2018 №532/6583 "Про деякі заходи щодо охорони та збереження майна комунальної власності територіальної громади міста Києва". Проте матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, коли саме було розроблено та внесено на розгляд Київської міської ради такий проект.

Київська міська рада стверджує, що з урахуванням введення воєнного стану в Україні та проходженням процедури погодження проекту, відповідно до Регламенту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.10.2013 №1810, Київська міська рада 02.03.2023 ухвалила відповідне рішення №6042/6083, згідно з яким рішення Київської міської ради від 20.12.2018 №532/6583 "Про деякі заходи щодо охорони та збереження майна комунальної власності територіальної громади міста Києва" визнано таким, що втратило чинність, чим фактично виконано рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к.

Натомість, як підтверджено матеріалами справи та зазначено у рішенні Відділення від 21.08.2023 №60/99-р/к наказ Господарського суду міста Києва від 30.05.2022 у справі №910/16669/21 пред`явлено до виконання та постановою від 29.06.2022 Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрив виконавче провадження №69308806. В межах ВП №69308806 за ухилення від виконання рішення суду у межах справи №910/16669/21 без поважних причин, ВДВС наклав на Київську міську раду штрафи у розмірі 5 000,00 грн (постанова від 25.10.2022) та у розмірі 10 000,00 грн (постанова від 01.03.2023).

У пункті 37 рішення Відділення від 21.08.2023 №60/99-р/к зазначено та Київською міською радою не спростовано, що після 11.11.2019, замість того, щоб добровільно виконувати рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к, строк добровільного виконання якого насправді сплив 14.12.2019, виконавчий орган Київської міської ради розпорядженнями від 06.11.2020 №1775, від 18.02.2021 №320, від 13.10.2021 №2159 доповнював адресний перелік об`єктів, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та потребують здійснення пріоритетних заходів з їх охорони та збереження.

Вказаним підтверджується, що колегіальність прийняття рішень визначена статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", про що зазначав позивач у позові, не завадила останньому вносити зміни до рішення Київської міської ради від 20.12.2018 №532/6583, в частині доповнення переліку об`єктів, що потребують охорони, проте чомусь завадила вносити зміни до пункту 2.2 рішення Київської міської ради від 20.12.2018 №532/6583 "Про деякі заходи щодо охорони та збереження майна комунальної власності територіальної громади міста Києва", як до 14.12.2019 (добровільний строк виконання рішення) так і після оскарження рішення Відділення у суді, тобто з 18.11.2021.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Держава підтримує конкуренцію як змагання між суб`єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб`єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб`єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку (частина 1 статті 25 Господарського кодексу України).

Частиною 2 статті 25 Господарського кодексу України встановлено, що органам державної влади і органам місцевого самоврядування, що регулюють відносини у сфері господарювання, забороняється приймати акти або вчиняти дії, що визначають привілейоване становище суб`єктів господарювання тієї чи іншої форми власності, або ставлять у нерівне становище окремі категорії суб`єктів господарювання чи іншим способом порушують правила конкуренції. У разі порушення цієї вимоги органи державної влади, до повноважень яких належить контроль та нагляд за додержанням антимонопольно-конкурентного законодавства, а також суб`єкти господарювання можуть оспорювати такі акти в установленому законом порядку.

Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію (частина 2 статті 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом. Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів (стаття 42 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Таким чином, забезпечення захисту економічної конкуренції державою покладено на органи Комітету. З чого слідує, що визначення наявності чи відсутності в діях органів місцевого самоврядування ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції є повноваженнями органів Комітету.

Розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (частина 2 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Частиною 2 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Отже, рішення органів Комітету відображає позицію державного органу зі спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності.

Таким чином, у даному спорі не мають значення мотиви та причини невиконання Київською міською радою чинного рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к, оскільки такі причини ніяким чином не можуть вплинути на сам факт чинності рішення Відділення та обов`язковість його виконання.

Більше того, скасувавши рішення Київської міської ради від 20.12.2018 №532/6583 в повному обсязі власним рішенням від 02.03.2023 №6042/6083, Київська міська рада не тільки не виконала рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к у встановлений пунктом 2 резолютивної частини строк, а взагалі фактично залишила зазначене рішення Відділення без виконання, тобто фактично не усунувши порушення, що мало доведений негативний вплив на конкуренцію, що не відповідає статті 19 Конституції України.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що Київська міська рада усвідомлюючи свою протиправну діяльність щодо надання КП "Муніципальна охорона" виключного (ексклюзивного) права на надання охоронних послуг щодо певного ряду об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва на договірних засадах, що підтверджено, зокрема, судовими рішеннями у межах справ №910/19109/19 та №910/16669/21, як у межах місячного добровільного строку виконання чинного та обов`язкового до виконання рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к (до 14.12.2019), так і після закінчення судового розгляду з оскарження вказаного рішення (з 18.11.2021) свідомо не виконувала рішення Відділення від 11.11.2019 №60/78-р/к, чим допустила бездіяльність, що є порушенням, передбаченим пунктом 4 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

За наслідками розгляду справи, судом першої інстанції вірно встановлено, що рішення Відділення від 21.08.2023 №60/99-р/к прийняте відповідно до Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, у редакції чинній на дату прийняття рішення, та під час розгляду відповідачем відповідної справи всебічно, повно і об`єктивно розглянуто її обставини, а відтак, відсутні передбачені статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстави для визнання недійсним або скасування оскаржуваного рішення Відділення.

На переконання судової колегії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню та у позові слід відмовити.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/16936/23 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Київської міської ради задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на Київську міську раду.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/16936/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/16936/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Київську міську раду.

4. Матеріали справи №910/16936/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 10.03.2025, у зв`язку з перебуванням суддів Сітайло Л.Г. (з 24.02.2025 до 03.03.2025) та Владимиренко С.В. (з 03.03.2025 до 07.03.2025) у відпустках.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.В. Владимиренко

Г.А. Кравчук