ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. Справа№ 910/8759/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Владимиренко С.В.

Андрієнка В.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2024 у справі №910/8759/24 (суддя Пукас А.Ю., повний текст складено - 17.09.2024) за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про стягнення 20 153, 04 грн

ВСТАНОВИВ наступне.

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (далі за текстом - ПрАТ "СК "Провідна", Позивач) з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (далі за текстом - ПрАТ "СК "Євроінс Україна", Відповідач) про стягнення страхового відшкодування у розмірі 20 153, 04 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2024 у справі №910/8759/24 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 20 153, 04 грн. страхового відшкодування.

При ухваленні даного рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності факту заподіяння шкоди водієм автомобіля Renault Duster, державний номер НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність власника якого на момент виникнення ДТП була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна".

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2024 у справі №910/8759/24 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неврахування позивачем коефіцієнту фізичного зносу ТЗ, а також вказує про відсутність Звіту про визначення розміру матеріального збитку.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

01.02.2021 між Позивачем (Страховик) та ОСОБА_2 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/6775185/2502/21, відповідно до умов якого предметом останнього є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - Renault Megane, державний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19.02.2021.

Строк дії вказаного договору страхування згідно пункту 10: з 26.02.2021 по 25.02.2022.

13.07.2021 в м. Києві по вул. Братиславській, 11А відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Megane, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Renault Duster, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована Відповідачем згідно полісу №ЕР/203971995 (ліміт за шкоду майну - 130 000 грн, франшиза - 0 грн).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди 13.07.2021 пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль Renault Megane, державний номер НОМЕР_2 .

Страхувальник 13.07.2021 повідомив Позивача про настання страхової події та звернувся до нього із заявою № від 13.07.2021 про факт настання події.

Згідно постанови Деснянського районного суду міста Києва від 07.10.2021 у справі № 754/11665/21 дорожньо-транспортна пригода 13.07.2021 сталася з вини ОСОБА_1 .

Згідно рахунку ФОП Атрощенка П.І. на оплату № СФ-0000234 від 22.07.2021 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 57 325 грн.

Згідно акту виконаних робіт від 20.08.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Megane, державний номер НОМЕР_2 склала 57 325 грн.

На підставі страхового акту № від 19.08.2021 Позивачем прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 57 325 грн на користь сто - ФОП Атрощенка П.І., що підтверджується платіжним дорученням № 034996 від 20.08.2021.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звертався до Відповідача із заявою від 29.09.2021 № про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 57 325 грн., у відповідь на яку Відповідачем здійснено виплату в розмірі 10 506, 46 грн, про що повідомлено Позивача повідомленням від 23.12.2021 №5096.

Факт перерахування на користь Позивача коштів в розмірі 10 506, 46 грн також підтверджено бухгалтерською довідкою Позивача від 09.05.2024 № 22-19/1098.

Згідно наданого Позивачем листа Відповідача вбачається, що останній в обґрунтування підстав виплати Позивачу суми саме в розмірі 10 506, 46 грн посилається на ремонту калькуляцію № 39629 від 23.12.2021, згідно якої при здійснення розрахунків ремонту застосовано 70 % вирахування зношення запчастин.

Згідно розрахунку Позивача коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Renault Megane, державний номер НОМЕР_2 становить 0,58, у зв`язку з чим згідно розрахунку Позивача Відповідачем додатково має бути відшкодована сума в розмірі 20 153, 04 грн.

Заперечуючи щодо заявлених вимог, Відповідач зазначає про необхідність застосування коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 0,7 згідно калькуляції № 39629 від 23.12.2021.

На переконання Відповідача, його зобов`язання з оплати виконано у повному обсязі, що відповідно свідчить про безпідставність заявлених Позивачем вимог.

Враховуючи не здійснення відповідачем відшкодування в повному обсязі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 9 ч. 1 ст. 7). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль Renault Duster, державний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/203971995.

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1 статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону). Крім того, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу (пункти 32.4, 32.7 статті 32 Закону).

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При визначенні розміру заподіяної шкоди, що підлягає виплаті відповідачем як страховиком винної особи, у даному випадку позивач виходив із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля Renault Megane, державний номер НОМЕР_2 , згідно із сумою, яка вказана у Акті виконаних робіт від 20.08.2021, наданому ФОП Атрощенко П.І.

Норма ч.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Враховуючи, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

Згідно з п.1.6 Методики відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а відповідно до п.2.3 Методики вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №911/482/17.

Відтак, визначення позивачем вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Renault Megane, державний номер НОМЕР_2 , на підставі Акті виконаних робіт від 20.08.2021, наданого ФОП Атрощенко П.І., є правомірним.

Отже, доводи скаржника про відсутність Звіту про визначення розміру матеріального збитку не можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Стосовно доводів скаржника про необхідність врахування коефіцієнту фізичного зносу ТЗ в розмірі 0,7, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092) (далі за текстом - Методика) значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення ЕЗ приймається рівним 0,7.

Пошкоджений автомобіль Renault Megane, державний номер НОМЕР_2 2012 року випуску, а відтак станом на дату ДТП його строк експлуатації не перевищував 12 років, що спростовує доводи Відповідача в частині підстав застосування коефіцієнту фізичного знову в розмірі 0,7.

При цьому, Відповідачем не спростовано та не надано належних доказів на спростування розрахунку Позивача щодо вартості відновлювального ремонту із застосування коефіцієнту 0, 58.

Таким чином, висновок місцевого господарського суду про стягнення з відповідача 20 153, 04 грн. страхового відшкодування визнається обґрунтованим.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2024 у справі №910/8759/24 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова (враховуючи перебування судді Владимиренко С.В. у відпустці з 03.03.2025 по 07.03.2025) складена: 10.03.2025 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді С.В. Владимиренко

В.В. Андрієнко