ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

05 березня 2025 року Справа № 903/520/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Соколовська О.В.,

представники учасників справи:

АТ КБ «Приват Банк» - Шевченко Л.П.;

АТ «Універсал Банк» - не з`явився;

АТ «Акцент Банк» - не з`явився;

ОСОБА_1 - не з`явився;

арбітражний керуючий - Хомич Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу АТ КБ «Приват Банк» на ухвалу господарського суду Волинської області від 21.01.2025, повний текст якої складено 22.01.2025, про пропорційне стягнення частини винагороди арбітражного керуючого з кредиторів у справі №903/520/24 (суддя Гарбар І.О.)

за заявою фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність

Ухвалою господарського суду Волинської області від 18.06.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 (надалі в тексті ОСОБА_1 ) ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керую-чим реструктуризацією боржника ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Хомича Романа Володимировича.(т.1, арк.справи 121-124).

24.06.2024 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (номер публікації 73454).(т.1, арк.справи 125, 128).

Ухвалою суду від 10.09.2024 серед іншого:

- відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 ;

- задоволено заяву Акціонерного товариства «Універсал банк» (надалі в тексті АТ «Універсал Банк») про визнання грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 . Визнано грошові вимоги АТ «Універсал банк» до ОСОБА_1 повністю в розмірі: 117 678,81 грн основний борг вимоги 2 черги, 4 844,80 грн витрати зі сплати судового збору за подання відповідної грошової вимоги позачергово;

- задоволено заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі в тексті АТ КБ «ПриватБанк») про визнання грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 . Визнано грошові вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 повністю в розмірі: 132 403,00 грн основний борг, відсотки вимоги 2 черги; 4 844,80 грн судовий збір за подання відповідної грошової вимоги позачергово;

- відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 ;

- задоволено заяву Акціонерного товариства «Акцент Банк» (надалі в тексті АТ «Акцент Банк») про визнання грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 . Визнано грошові вимоги АТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 повністю в розмірі: 187 624,73 грн основний борг, відсотки вимоги 2 черги; 6056,00 грн судовий збір за подання відповідної грошової вимоги позачергово;

- зобов`язано керуючого реструктуризацією Хомича Р.В. включити визнані судом вимоги до реєстру вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства (надалі в тексті КУзПБ);

- керуючому реструктуризацією Хомичу Р.В. провести збори кредиторів в порядку п.4 ст.122 КУзПБ.(т.5, арк.справи 31-49).

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 10.09.2024 у справі №903/520/24 залишено без змін.(т.5, арк.справи 252-258).

Матеріалами справи стверджено, що 01.11.2024 керуючий реструктуризацією сформував в системі «Електронний суд» заяву, в якій просить суд здійснити виплату частини основної винагороди арбітражному керуючому Хомичу Р.В. за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника.(т.6, арк.справи 39 - 41).

Крім того, 05.11.2024 керуючий реструктуризацією звернувся до суду з заявою, в якій просив суд:

1.Затвердити план реструктуризації боргів ОСОБА_1 в редакції від 09.10.2024, який схвалений рішенням зборів кредиторів, оформлений протоколом №5 від 05.11.2024.

2. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Хомича Р.В.(т.6, арк.справи 59-62).

Ухвалою суду від 03.12.2024 серед іншого, затверджено план реструктуризації боргів боржника погоджений ОСОБА_1 , схвалений зборами кредиторів 09.10.2024 у справі №903/520/24 про неплатоспроможність у редакції, поданій керуючим реструктуризацією Хомичем Р.В., припинено повноваження керуючого реструктуризацією Хомича Р.В.(т.6, арк. справи 133-139).

З матеріалів справи вбачається, що 08.01.2025 арбітражний керуючий Хомич Р.В. подав до місцевого суду клопотання про пропорційне стягнення частини винагороди арбітражного керуючого з кредиторів, в якому просить суд стягнути на користь арбітражного керуючого Хомича Р.В. частину основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника у справі №903/520/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 в сумі 38 305,83 грн, зокрема:

1. з АТ «Універсал Банк» в сумі 10 296,60 грн;

2. з АТ «КБ «Приватбанк» в сумі 11 587,51 грн;

3. з АТ «Акцент Банк» в сумі 16 421,72 грн.(т.6, арк.справи 145-152).

Ухвалою господарського суду Волинської області від 21.01.2025 у справі №903/520/24 було задоволено клопотання арбітражного керуючого Хомича Р.В. про пропорційне стягнення частини винагороди арбітражного керуючого з кредиторів. Присуджено до стягнення на користь арбітражного керуючого Хомича Р.В. частину основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника у справі №903/520/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 в сумі 38 305,83 грн, зокрема: з АТ «Універсал Банк» в сумі 10 296, 60 грн; з АТ «КБ «Приватбанк» в сумі 11 587,51 грн; з АТ «Акцент Банк» в сумі 16 421,72 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що жоден із учасників справи не ставив під сумнів належність, повноту виконання арбітражним керуючим Хомичем Р.В. повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 з дата його призначення й дотепер. Разом із тим, відсутність у боржника будь-якого майна/активів, за рахунок реалізації якого можливе погашення грошової винагороди арбітражному керуючому за період виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією боргів, не створення зборами кредиторів відповідного фонду, не позбавляє арбітражного керуючого права на заробітну плату та не звільняє кредиторів від обов`язку сплатити керуючому реструктуризацією боргів грошову винагороду за виконання роботи/здійснення повноважень.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, АТ КБ «ПриватБанк» подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Волинської області від 21.01.2025 у справі №903/520/24, скасувати ухвалу суду першої інстанції від 21.01.2025 у даній справі повністю та відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Хомича Р.В. про пропорційне стягнення частини винагороди арбітражного керуючого з кредиторів. Стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги.(т.7, арк.справи 1-4).

На думку Скаржника, судом першої інстанції було безпідставно залишено поза увагою, той факт, що боржник звертаючись до суду із заявою про відкриття справи про неплатоспромож-ність, проігнорувала приписи ч.5 ст.34 КУзПБ, якими передбачено, що боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апелянт вважає, що в діях боржника наявні ознаки зловживання своїми правами, коли останній намагається не тільки списати свій борг, а ще й перекласти тягар з оплати послуг арбітражного керуючого на кредитора.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 відкрито провадження у справі №903/520/24 та призначено справу до розгляду на 05.03.2025. Також відмовлено у задоволенні клопотання АТ КБ «Приват Банк» про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Волинської області від 21.01.2025 у справі №903/520/24 (т.7, арк.справи 17).

Ухвалою суду від 03.03.2025 задоволено клопотання АТ КБ «ПриватБанк» арбітражного керуючого Хомича Р.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.(т.7, арк.справи 22-23, 29-30, 34).

05.03.2025 від арбітражного керуючого Хомича Р.В. надійшли письмові пояснення з додатками.(т.7, арк.справи 36-39).

В судовому засіданні апеляційної інстанції 05.03.2025 в режимі відеоконференції представ-ник АТ КБ «ПриватБанк» та арбітражний керуючий Хомич Р.В. надали пояснення в обґрунтування своїх правових позицій.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосу-вання місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ч.3 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (надалі в тексті КУзПБ) від 18 жовтня 2018 року №2597-VIII. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати від-криття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Статтею 113 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника фізичної особи, фізичної особи підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до приписів ч.1 ст.115 та ч.3 ст.116 КУзПБ провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи або фізичної особи підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника. При цьому, обов`язковою умовою є те, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність дода-ються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Тобто, на етапі реструктуризації боргів законодавець поклав саме на боржника весь тягар оплати послуг арбітражного керуючого.

Після переходу до наступної стадії погашення боргів в КУзПБ не визначено, що у разі закінчення внесених заявником/боржником авансованих коштів або відсутності коштів та майна у боржника, суд може стягнути з кредиторів кошти для сплати арбітражному керуючому виснагороди та/або відшкодування понесених ним витрат.

Так, згідно з ч. 1, 6 статті 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктури-зацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.

Колегія суддів наголошує, що КУзПБ містить застереження щодо боржника, який ініціює своє банкрутство, а саме: звертаючись до господарського суду з заявою про неплатоспромож-ність фізичної особи заявник зобов`язаний мати достатньо майна для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі (ч.5 ст.34 та ч.1 ст.113 КУзПБ).

Отже, нормами КУзПБ передбачено додаткову вимогу щодо заяви боржника, у разі ініцію-вання ним провадження у справі про власне банкрутство (неплатоспроможность) обов`язкову наявність у такого заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. У визначенні таких витрат необхідно враховувати, зокрема, оплату винагороди арбітражному керуючому у мінімаль-ному розмірі не менше ніж за 120 днів в процедурі реструктуризації боргів боржника; в процедурі погашення боргів боржника; відшкодування судового збору, сплаченого кредиторами за подачу грошових вимог, згідно переліку кредиторів, який визнає боржник та їх правової допомоги, тощо.

Авансування коштів на оплату послуг керуючого реструктуризацією за три місяці роботи не звільняє боржника від подальшого відшкодування основної грошової винагороди керуючого реструктуризацією та його витрат у справі у разі, якщо процедура реструктуризації боргів буде тривати більше трьох місяців.

Колегія суддів зауважує, що наявність у заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про неплатоспроможность, є гарантією законних очікувань кредиторів і арбітражного керуючого на відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи про неплатоспроможность.

Саме на заявника боржника справи про банкрутство (неплатоспроможності) законодавець поклав обов`язок по відшкодуванню судових витрат, до яких, як зазначено, відносяться і витрати на оплату арбітражному керуючому.

Враховуючи наведене, колегія суддів зауважує, що законодавець звільнив фізичну особу лише від обов`язку сплати судового збору за подання заяви про неплатоспроможність, проте інших пільг щодо оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, КУзПБ не містить.

Так, абз.7 ч.2 ст.30 КУзПБ передбачено, що у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).

Частиною 5 ст.30 КУзПБ передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначаються рішенням зборів кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Таким чином, Кодексом визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керую-чого в справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (креди-тором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №5002-17/1718-2011, від 16.03.2021 у справі №5011-15/2551-2012, від 16.07.2020 у справі №918/454/18).

Відтак, Кодекс України з процедур банкрутства розширює можливості за рахунок чого може бути оплачено послуги арбітражного керуючого у справах про банкрутство юридичної особи, які ініційовані кредиторами.

Крім того, активи боржника юридичної особи, можуть збільшуватися за рахунок майнових прав, які виникають у зв`язку з визнанням угод недійсними в порядку ст.42 КУзПБ, та зобов`язаннями осіб, які відповідають за зобов`язаннями боржника відповідно до закону або установчих документів боржника, які входять до ліквідаційної маси (ст.213 Господарського кодексу України), також, за наслідком застосування субсидіарної відповідальності до третіх осіб, засновників, керівників боржника, та інших осіб, за доведення боржника до банкрутства або з вини цих осіб (ч. 2 ст.65 КУзПБ).

Важливою відмінністю двох інститутів є і те, що у справах про банкрутство юридична особа ліквідується, проте, за фізичною особою зберігається ряд обов`язків та остання не втрачає право на працю та інші можливості для набуття статків.

Слід зазначити, що ініціатором цієї процедури про неплатоспроможність є боржник, а не кредитор, який за наслідками процедури у даній справі тільки поніс витрати по сплаті судового збору за подання заяви із кредиторськими вимогами до боржника, що не відповідає загально-правовим принципам розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що законодавець передбачив обов`язок для боржника мати достатньо майна на погашення судових витрат у справі у разі ініціювання свого банкрутства (неплатоспроможності), місцевий господарський суд правомірно зазначив, що пере-кладання боржником тягаря оплати послуг та відшкодування понесених витрат арбітражного керуючого на кредитора, які звернулися у справу про банкрутство в надії отримати частину своїх коштів, на думку суду є зловживанням з боку боржника своїми правами в розумінні ст. 13 Цивільного кодексу України України та ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріалами справи стверджено, що 29.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Волинської області з заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність.

Сторонами не заперечується, що боржником ОСОБА_1 авансовано (сплачено) кошти для виплати грошової винагороди арбітражного керуючого понад три місяці виконання від-повідних повноважень на депозитний рахунок господарського суду Волинської області в розмірі 45 420,00 грн.

За результатами попереднього засідання, ухвалою господарського суду Волинської області від 10.09.2024, серед іншого:

- Визнано грошові вимоги АТ«Універсал банк» до ОСОБА_1 повністю в розмірі: 117678, 81 грн основний борг вимоги 2 черги. 4 844,80 грн витрати по сплаті судового збору за подання відповідної грошової вимоги позачергово.

- Визнано грошові вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 повністю в розмірі: 132403,00 грн основний борг, відсотки вимоги 2 черги; 4 844,80 грн судовий збір за подання відповідної грошової вимоги позачергово.

- Визнано грошові вимоги АТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 повністю в розмірі: 187624,73 грн основний борг, відсотки - вимоги 2 черги; 6 056,00 грн судовий збір за подання відповідної грошової вимоги позачергово.

У подальшому, сформовано реєстр вимог кредиторів по справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Відтак, АТ «Універсал Банк», АТ «КБ «Приватбанк», АТ «Акцент-Банк» є єдиними кредито-рами, грошові вимоги яких в сумі 437 706,54 грн визнані господарським судом у визначеному КУзПБ порядку в межах провадження про неплатоспроможність фізичної особи боржника ОСОБА_1 .

В подальшому, ухвалою господарського суду Волинської області від 03.12.2024, серед іншого, затверджено план реструктуризації боргів боржника погоджений ОСОБА_1 , схвалений зборами кредиторів 09.10.2024 у справі №903/520/24 про неплатоспроможність у редакції, поданій керуючим реструктуризацією Хомичем Р.В. припинено повноваження керую-чого реструктуризацією ОСОБА_4 .

Матеріалами справи підтверджено, що зборами кредиторів на жодному із засідань, які були організовані до проведення на 24 вересня, 08, 22, 31 жовтня, 05 та 22 листопада 2024 року не розглядався та не схвалювався звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітраж-ного керуючого Хомича Р.В. по справі №903/520/24 за виконання повноважень керуючого реструктуризацією, зокрема й за період з 18 червня по 03 грудня 2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про створення фонду авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого зборами кредиторів також у цій справі не приймалося.

Водночас, арбітражний керуючий Хомич Р.В. за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника з 18.06.2024 по 03.12.2024, враховуючи наявність депозит-ного рахунку створеного боржником, подав до суду першої інстанції заяву про пропорційне стягнення частини винагороди арбітражного керуючого з кредиторів в сумі 38 305,83 грн за період виконання обов`язків понад 3 місяці.(за період з 18.09. по 03.12.2024).

При цьому, суд першої інстанції не надавши оцінку можливості покладення винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реструктуризацією понад 3 місяці на боржника ухвалив рішення про покладення таких витрат на кредиторів пропорційно до розміру їхніх кредиторських вимог.

Водночас, згідно з ч.5 ст.34 КУзПБ, боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі, якщо інше не передбачено Кодексом.

Отже, подаючи заяву про власну неплатоспроможність та обираючи керуючого реструкту-ризацією, боржник повинен мати майно, до якого згідно зі ст.177 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України) відносяться гроші для оплати послуг керуючого реструктуризацією та покриття усіх його витрат, пов`язаних зі справою, яку порушено за ініціативою боржника.

Авансування коштів на оплату послуг керуючого реструктуризацією за три місяці роботи не звільняє боржника від подальшого відшкодування основної грошової винагороди керуючого реструктуризацією чи керуючого реалізацією та його витрат у справі у разі, якщо процедура реструктуризації/реалізації боргів буде тривати більше трьох місяців.

Колегія суддів зауважує, що наявність у заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про неплатоспроможность є гарантією законних очікувань кредиторів і арбітражного керуючого на відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи про неплатоспроможность.

Відповідно до приписів ст.13 ЦК України, особа користується своїми правами у межах, наданих актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Добросовісність боржника фізичної особи є визначальним критерієм у справі про неплато-спроможність боржника. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом при ухваленні рішення, зокрема, про стягнення витрат на оплату винагороди арбітражного керуючого.

Ініціюючи провадження у справі про свою неплатоспроможність за відсутності будь-якого майна, а також законного джерела походження коштів, колегія суддів вбачає в діях боржника зловживання своїми правами, коли останній намагається не тільки списати свій борг, а ще й при цьому перекласти тягар по оплаті послуг арбітражного керуючого на кредиторів, що має місце у цій справі.

При цьому, КУзПБ не передбачає можливості стягнення з кредиторів коштів для сплати арбітражному керуючому винагороди та/або відшкодування понесених ним витрат.

Саме на заявника-боржника справи про банкрутство (неплатоспроможність) законодавець поклав обов`язок по відшкодуванню судових витрат, до яких, як зазначено, відноситься і витрати на оплату винагороди арбітражному керуючому.

Таким чином, законодавець передбачив обов`язок для боржника мати достатньо майна на погашення судових витрат у справі у разі ініціювання своєї неплатоспроможності, оскільки після реструктуризації боргів заявник отримує пільги, які передбачені в інституті про неплато-спроможність. Тому перекладання тягаря оплати послуг арбітражного керуючого на кредиторів, які звернулися в справу про банкрутство в надії отримати частину своїх коштів, на думку колегії суддів, є зловживанням своїми правами в розумінні ст.13 ЦК України та ст. 42, 43 ГПК України.

Тому, на думку колегії суддів, перекладення обов`язку по оплаті грошової винагороди арбітражного керуючого на кредиторів ставить вкрай невигідне становище останніх, оскільки після списання боргу на нього ще і буде покладено додатковий тягар оплати судових витрат, що нівелює весь принцип інституту неплатоспроможності фізичної особи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є працездатною особою, яка не досягла пенсійного віку. Таким чином, боржник у цій справі і після визнання банкрутом може накопичувати своє майно шляхом отримання заробітної плати та інше. Відтак, майновий стан боржника фізичної особи, на відміну від юридичної, після її визнання банкрутом може змінюватися, про що також було зауважено вище.

Тому, оскільки КУзПБ поклав саме на боржника-ініціатора справи про неплатоспромож-ність обов`язок мати достатньо майна для покриття судових витрат (які включають витрати і на оплату винагороди арбітражного керуючого), грошова винагорода арбітражного керуючого Хомича Р.В. за період виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією/реалізацією могла бути стягнута і з боржника ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що у клопотанні про пропорційне стягнення частини винагороди арбітражного керуючого, останній просив стягнути грошову винагороду виключно із кредиторів. Крім того, жоден з кредиторів також не звертався до суду першої інстанції із заявою щодо можливості покладення винагороди арбітражного керуючого на боржника.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що належить відмовити за необґрунтованістю у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Хомича Р.В. про про-порційне стягнення частини винагороди арбітражного керуючого з кредиторів за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника у справі №903/520/23 про неплато-спроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктив-ному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

На переконання суду апеляційної інстанції доводи Скаржника є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а ухвалу господарського суду Волинської області від 21.01.2025 у справі №903/520/24 належить скасувати з підстав ст.277 ГПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції встановленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними та невідповідності обставинам справи висновків, викладених в ухвалі, що призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення.

Керуючись ст.ст.34,86,129,232,233,240,275,277,282,284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу господарського суду Волинської області від 21.01.2025 про пропорційне стягнення частини винагороди арбітражного керуючого з кредиторів у справі №903/520/24 задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 21.01.2025 про пропорційне стягнення частини винагороди арбітражного керуючого з кредиторів у справі №903/520/24 скасувати.

Прийняти у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання арбітраж-ного керуючого Хомича Р.В. про пропорційне стягнення частини винагороди арбітражного керуючого з кредиторів за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника у справі №903/520/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Матеріали справи №903/520/24 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Розізнана І.В.