ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відстрочення виконання рішення суду

04.03.2025м. Дніпро№ 904/2683/24

Суддя Ніколенко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фiзичної особи-підприємця Христенка Олега Леонідовича про відстрочення виконання рішення суду

у справі

За позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до Фiзичної особи-пiдприємця Христенка Олега Леонідовича, м. Дніпро

про стягнення заборгованості з тіла кредиту у розмірі 99 995,22 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 19 124,07 грн., комісії у розмірі 2 852,32 грн.

Представники:

Від позивача: Шевченко А.О. (в залі суду) - довіреність № 13623-К-Н-О від 28.08.2024

Від відповідача: Христенко Олег Леонідович (в залі суду)

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фiзичної особи-підприємця Христенка Олега Леонідовича про стягнення заборгованості з тіла кредиту у розмірі 99 995,22 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 19 124,07 грн., комісії у розмірі 2 852,32 грн.

Рішенням суду від 09.01.2025 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Фiзичної особи-пiдприємця Христенка Олега Леонідовича на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" суму заборгованості з тіла кредиту у розмірі 99995,22 грн., відсотки за користування кредитом у розмірі 8 361,15 грн., комісію у розмірі 2852,32 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 256,34 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду, 03.02.2025 був виданий наказ.

На адресу суду, 03.02.2025 надійшла заява відповідача про відстрочення виконання рішення суду від 09.01.2025 у справі № 904/2683/24 до 30.01.2026.

Ухвалою суду від 10.02.2025 прийнято заяву Фiзичної особи-підприємця Христенка Олега Леонідовича про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2025 у справі № 904/2683/24 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.03.2025.

Позивач надав до суду письмові заперечення проти задоволення заяви боржника про відстрочення виконання рішення суду.

Позивач вважає, що належними документами щодо можливості виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2025 по справі № 904/2683/24 є документи, які містять інформацію щодо прибутку, а також документи щодо рухомого та нерухомого майна, яке перебуває у власності боржника, та за рахунок якого можна виконати рішення суду.

Позивач вважає, що доказів неможливості виконання рішення суду відповідачем, зокрема, доказів відсутності доходу, майна у відповідача, матеріали справи не містять. Інформація щодо майнового стану відповідача до суду не надана. ФОП Христенко О.Л. не надав суду копії податкових декларацій за 2022, 2023, 2024 роки, які він повинен був надавати Державній фіскальній службі. Крім цього, відповідачем не надано інших документів щодо можливого його працевлаштування.

Позивач наполягає на тому, що ставлення у залежність можливість виконання рішення суду із тим, що відповідач не працює на протязі трьох років та у зв`язку із цим не отримує дохід - є несправедливим по відношенню до кредитора.

Таким чином, за твердженням позивача, за відсутності інформації щодо реального доходу заявника та інформації щодо наявності у власності нерухомого майна та транспортних засобів, твердження заявника щодо неможливості виконання не підтверджено належними та допустимими доказами.

Дослідивши матеріали заяви про розстрочення виконання рішення, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. А саме: в процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК України, вказана норма не вимагає, а господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому, положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд повинен оцінювати докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 цього кодексу.

Відповідно до вказаної норми, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах. Близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018 у справі № 910/8153/17.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 лютого 2025 року у справі № 904/1060/24.

Так, судом взято до уваги наявність об`єктивного погіршення економічної ситуації в країні внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України.

Слід звернути увагу на те, що до моменту введення 24.02.2022 воєнного стану на усій території України позичальником належним чином виконувались його зобов`язання за кредитним договором № б/н від 04.12.2019 з повернення кредитних коштів згідно із встановленим графіком. Заборгованості перед банком позичальник не мав.

Як вбачається з матеріалів справи, господарську діяльність відповідач здійснював на території міста Маріуполь, яке внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України було майже повністю зруйновано та до цих пір перебуває під окупацією Російської Федерації. Це є загальновідомою обставиною.

Частиною 3 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Тож, не потребує доказування втрата відповідачем та/або повна відсутність контролю відповідача над належним йому майном та господарськими засобами, що перебували у м. Маріуполь, та за допомоги яких останній провадив господарську діяльність.

У даному випадку, відстрочка виконання рішення матиме наслідком можливість реального виконання рішення суду, оскільки дасть можливість відповідачу продовжувати свою господарську діяльність та належним чином виконувати свої господарські зобов`язання. Відстрочення забезпечить реальне виконання відповідачем судового рішення без накопичення боргів, тобто, дозволить досягти мети виконання судового рішення з дотриманням балансу інтересів обох сторін (співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора).

За таких обставин, з метою сприяння реальному виконанню рішення суду, суд вважає за можливе відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2025 у справі № 904/2683/24.

Разом з цим, частиною 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

А отже, заяву Фiзичної особи-підприємця Христенка Олега Леонідовича про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2025 у справі № 904/2683/24 слід задовольнити частково. Відстрочити виконання рішення суду від 09.01.2025 у справі № 904/2683/24 строком на 1 рік з дня ухвалення такого рішення, а саме до 09.01.2026.

Тривалість відповідного відстрочення для стягувача не є надмірною та визначена з урахуванням дозволених процесуальним законом меж.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Фiзичної особи-підприємця Христенка Олега Леонідовича про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2025 у справі № 904/2683/24 - задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення суду від 09.01.2025 у справі № 904/2683/24 строком на 1 рік з дня ухвалення такого рішення, а саме до 09.01.2026.

В задоволенні решти вимог заявника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 04.03.2025.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 10.03.2025.

Суддя М.О. Ніколенко