РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2025Справа № 910/14513/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манбуд» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мала Олександрівка, вул. Гагаріна, буд. 14-А; ідентифікаційний код 38636228)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріновейл ЛТД» (04074, м. Київ, вул. Сокальська, буд. 4; ідентифікаційний код 41142945)

про стягнення 586 391, 29 грн,

Представники сторін: не викликались

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Манбуд» (далі за текстом - ТОВ «Манбуд», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріновейл ЛТД» (далі за текстом - ТОВ «Ріновейл ЛТД», Відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг техніки № 12/09-2023 від 12.09.2023 (далі за текстом - Договір) в розмірі 541 188, 70 грн, 3 % річних - 12 544 грн та інфляційні втрати - 32 658, 59 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним належним чином надавалися послуги за Договором, які станом на дату звернення до суду з позовом залишаються неоплаченими в розмірі 541 188, 70 грн.

З огляду на допущення Відповідачем порушення строків виконання грошового зобов`язання, Позивачем також нараховано 3 % річних та інфляційні втрати.

У поданій відповіді на відзив Позивач звертає увагу суду, що дії Відповідача спрямовані на уникнення зобов`язань за Договором та інших зобов`язань, які існували між сторонами.

При цьому, Позивач зазначає, що як таке надання послуг за Договором Відповідачем не заперечується.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Із наданого до суду відзиву вбачається, що Відповідачем не заперечуються оплати здійснені за Договором на суму 1 150 000 грн.

Водночас, сторона зазначає, що ним не підписувалися та не проставлялися печатки товариства на наданих Позивачем за Договором актах: № 26 від 29.09.2023 та № 34 від 29.12.2023.

В силу зазначеного вимоги Позивача є необґрунтованими, а надані податкові накладні не можуть бути єдиним доказом, з якого вбачається встановити наявність боргу.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

10.12.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Позивача про долучення доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

15.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про призначення експертизи у справі та відзив на позовну заяву, в якому сторона просить суд продовжити процесуальний строк на його подання.

Судом встановлено, що ухвала суду від 29.11.2024 отримана Відповідачем в електронному кабінеті підсистеми Електронний Суд 29.11.2024 о 17:16.

Враховуючи положення частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) відзив на позовну заяву отримано 01.12.2024, а враховуючи визначений ухвалою суду від 29.11.2024 п`ятнадцятиденний строк, відзив мав бути поданий до суду у строк до 16.12.2024.

З огляду на обґрунтування Відповідача та необхідності дослідити доводи сторін у повному обсязі з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи, керуючись частиною 1 статі 119 ГПК України суд дійшов висновку задовольнити клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву та долучити останній до справи.

21.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій Позивач просить суд поновити процесуальний строк на подання додаткових доказів.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 29.11.2024 Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на подання до суду відповіді на відзив.

Згідно долученої до відзиву квитанції № 2457953 останній доставлено та отримано Позивачем 15.01.2025.

З відповіді на відзив вбачається, що остання сформована та зареєстрована у підсистемі Електронний Суд 20.01.2025, тобто в межах встановлено судом процесуального строку, що нівелює необхідність його поновлення.

24.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про об`єднання справ в одне провадження та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 витребувано у ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві інформацію про включення Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріновейл ЛТД» (ідентифікаційний код 41142945, адреса: 04074, м. Київ, вул. Сокальська, 4) до податкового кредиту з податку на додану вартість та відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість за 2023 рік сум ПДВ за господарськими операціями з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манбуд» (ідентифікаційний код 38636228, адреса: 08318, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мала Олександрівка, вул. Гагаріна, 14А) згідно з актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 26 від 29.09.2023 та № 34 від 29.12.2023.

10.02.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь від ГУ ДПС у м. Києві на ухвалу суду від 27.01.2025 про неможливість надання інформації, яка витребовувалсь судом.

Розглянувши клопотання про призначення експертизи та дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для його задоволення з підстав необґрунтованості, оскільки Відповідач одночасно заявляючи, що директором не підписувалися акти (які входять до предмету доказування) та не ставилися відбитки печатки, ним не заперечується факт надання послуг на визначені в таких актах суми за Договором.

Крім того, Відповідачем не доведено обставин щодо заволодіння печаткою третіми особами без його згоди, що викликало б у суду сумніви в частині неправомірного її використання.

Розглянувши клопотання Відповідача про об`єднання справ в одне провадження, суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні оскільки нормою частини 2 статті 173 ГПК України передбачено право суду, а не обов`язок, об`єднати в одне провадження декілька справ за клопотанням учасника справи за позовами.

Натомість на переконання суду, задоволення клопотання Відповідача та об`єднання визначених справ в одне провадження перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та значно утруднить вирішення спору.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

12.09.2023 між Позивачем (Виконавець) та Відповідачем (Замовник) укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого Виконавець приймає на себе зобов`язання власними та/або залученими силами та засобами з надання послуг технікою (надала-техніка) при влаштування буро ін`єкційних паль 820 мм палевого поля на об`єкті: «Реконструкція електричної підстанції ПС 330 кв «Конотоп» із будівництвом фортифікаційної споруди та встановлення обладнання, Сумська область, для виконання робіт Замовником, а Замовник замовляє та оплачує надані Виконавцем послуги на умовах визначених цим Договором.

Фактичний об`єм та загальна вартість наданих за цим Договором послуг визначається на підставі підписаних сторонами Актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) та / або Специфікації (пункт 2.3 Договору).

Послуги вважаються наданими Виконавцем з моменту узгодження Сторонами розрахунків на підставі Актів здачі - прийняття робіт (наданих послуг) (пункт 2.4 Договору).

Згідно пункту 5.1 Договору вартість послуг орієнтовно становить - 7 600 000 грн.

Замовник зобов`язується проводити оплату за надані послуги у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Виконавця вказаний у розділі 11 Договору протягом 30 робочих днів з дня підписання обома сторонами відповідного Акту здачі-приймання робіт (наданих послуг (пункт 5.3 Договору)).

Відповідно до пункту 8.1 Договору останній вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2023.

Позивачем на підтвердження надання послуг за Договором на суму 1 691 188, 70 грн надано наступні Акти здачі-приймання робіт (надання послуг):

№ 26 від 29.09.2023 на суму 790 000 грн;

№ 34 від 29.12.2023 на суму 901 188, 70 грн.

Судом встановлено, що зазначені акти підписані обома сторони без зауважень та претензій.

Водночас, Відповідач у відзиві заперечує щодо підписання вказаних актів директором товариства та проставлення відбитків печатки на них.

Однак, на сторінці 2 відзиву Відповідачем не заперечується існування таких актів, оскільки Відповідач зазначає про неможливість подання їх оригіналів для проведення експертизи самостійно та стало підставою для сторони просити про проведення експертизи суд.

Згідно наданої Позивачем довідки про надходження коштів на банківський рахунок Позивача від 12.11.2024 № 81-23/2/150907 Відповідачем на виконання умов Договору сплачено 1 150 000 грн.

Обставини оплати суми 1 150 000 грн на користь Позивача Відповідачем підтверджуються.

При цьому судом враховано, що Відповідачем не заперечується факт надання робіт за Договором на вказану суму.

Згідно доводів Позивача, станом на дату звернення до суду з позовом у Відповідачем не сплачено за Договором 541 188, 70 грн., щодо яких допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, що стало підставою для нарахування 3 % річних та інфляційних втрат.

З матеріалів справи також вбачається, що з метою досудового врегулювання спору Позивач звертався до Відповідача із претензією № 3 від 29.07.2024, яку Відповідачем проігноровано.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн., на підтвердження понесення яких до матеріалів справи надано наступні копії документів:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 477/10 від 26.01.2012;

- ордер серії АІ № 1753213 від 21.11.2024;

- договір про надання правничої допомоги від 18.11.2024, пунктом 2.1 якого визначено, що розмір гонорару визначається в додатку № 1 до такого договору;

- додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 18.11.2024 на суму 21 000 грн;

- акт № 9/12 від 09.12.2024 приймання - передачі послуг на суму 15 000 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є змішаним договором надання послуг та підряду.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу встановлених судом обставин, суд зазначає, що існування у Відповідача заборгованості в розмірі 541 188, 70 грн належним чином підтверджено Позивачем з огляду на наступне.

Судом досліджено інформацію у довідці банку про надходження коштів від 12.11.2024 № 81-23/2/150907 та встановлено, що платежі на суму 1 150 000 грн Відповідачем здійснено із зазначенням призначення платежу « .. згідно договору № 12/09-2023 від 12.09.2023».

Тобто, послуги за Договором Відповідачу надавалися, що ним і визнається.

Враховуючи те, що Відповідачем не заперечується існування акту № 34 від 29.12.2023 та № 26 від 29.09.2023 (оскільки доводи останнього зводяться до не підписання актів директором) у суду виникає питання за які роботи та на якій підставі Відповідачем здійснювалась оплата за Договором.

Будь які інші акти за Договором матеріали справи не містять, а додані до відзиву акти не стосується спірних правовідносин, оскільки містять посилання на договори, які не входять до предмету доказування.

Враховуючи відсутність відповіді від ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві інформацію про включення ТОВ «Ріновейл ЛТД» (ідентифікаційний код 41142945, адреса: 04074, м. Київ, вул. Сокальська, 4) щодо податкового кредиту з податку на додану вартість за господарськими операціями з ТОВ «Манбуд» згідно з актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 26 від 29.09.2023 та № 34 від 29.12.2023, судом не вбачається можливості встановити факт використання Відповідачем податкового кредиту за спірними зобов`язаннями, що нівелює суть наданих Позивачем податкових накладних.

Доводи Відповідача щодо неможливості повідомлення місця виконання робіт (надання послуг) свідчить про порядок здійснення господарської діяльності товариством, однак жодним чином не спростовує обставини надання послуг (виконання робіт) Позивача та необхідність їх оплати.

В силу зазначеного вище, суд презюмує, що у Відповідача станом на дату розгляду справи по суті наявні акти № 34 від 29.12.2023 та № 26 від 29.09.2023 за Договором, згідно яких здійснювалась оплата.

Враховуючи суми здійснених оплат, суми виставлених Позивачем актів, станом на дату ухвалення рішення заборгованість у Відповідача в розмірі 541 188, 70 грн існує за Актом № 34 від 29.12.2023 на суму 901 188, 70 грн.

Оскільки матеріали справи не місять доказів сплати Відповідачем спірної суми, суд дійшов висновку, що у Відповідача існує заборгованість в розмірі 541 188, 70 грн, яка належним чином підтверджена Позивачем.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення пунктів 2.4 та 2.5 Договору, відсутність в матеріалах справи доказів направлення та вручення Позивачем актів № 34 від 29.12.2023 та № 26 від 29.09.2023 Відповідачу, з огляду на заперечення Відповідача щодо їх підписання суд не вбачає можливості встановити початок виникнення та строки прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання згідно визначених Позивачем дат у розрахунку.

Так, підстави для нарахування Позивачем 3 % річних та інфляційних втрат відсутні.

Що стосується заявлених Позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що згідно статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 та 2 частини 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із визначеними частиною 4 вказаної статті критеріями.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Дослідивши надані Позивачем докази щодо заявленої до відшкодуванням суми витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку що останні є обґрунтованими, відповідають критеріям, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, є реальними та дійсними, а відтак підлягаю відшкодуванню у розмірі пропорційно задоволеним вимогам.

При цьому Відповідачем не доведено наявність підстав для їх зменшення чи то відсутність підстав для відшкодування.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено наявність у Відповідача суми основного боргу, що є підставною для часткового задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Манбуд» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріновейл ЛТД» (04074, м. Київ, вул. Сокальська, буд. 4; ідентифікаційний код 41142945) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манбуд» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мала Олександрівка, вул. Гагаріна, буд. 14-А; ідентифікаційний код 38636228) основний борг - 541 188 (п`ятсот сорок одна тисяча сто вісімдесят вісім) грн 70 коп, витрати на професійну правничу допомогу - 13 844 (тринадцять тисяч вісімсот сорок чотири) грн 00 коп та судовий збір - 8 117 (вісім тисяч сто сімнадцять) грн 02 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 03.03.2025

Суддя Антон ПУКАС