УХВАЛА

м. Київ

05.03.2025Справа № 910/19845/23
за заявою Громадської організації "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури"

про відстрочення виконання рішення суду у справі

за позовом Національного заповідника "Києво-Печерська лавра"

до Громадської організації "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури"

про усунення перешкод у користуванні майном

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Солонюк К.Г.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Національний заповідник "Києво-Печерська лавра" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури" про усунення перешкод у користуванні майном - Готельний корпус, корпус №19 за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, буд. 9, корп. 19, шляхом його негайного звільнення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/19845/23 відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог Національного заповідника "Києво-Печерська лавра" до Громадської організації "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури" про усунення перешкод у користування майном.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 №910/19845/23 апеляційну скаргу Національного заповідника "Києво-Печерська лавра" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/19845/23 задоволено; рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/19845/23 скасовано повністю; позов задоволено повністю; зобов`язано усунути перешкоди Національному заповіднику "Києво-Печерська лавра" (01015, м. Київ, вул. Лаврська, 9, корп. 8, код 20073260) в користуванні майном (Готельний корпус, корпус № 19, розташований за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 9, корп. 19), шляхом його звільнення Громадською організацією "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури" (01015, Київ, вул. Лаврська, 9, корп. 19, код 03922197); стягнуто з Громадської організації "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури" (01015, Київ, вул. Лаврська, 9, корп. 19, код 03922197) на користь Національного заповідника "Києво-Печерська лавра" (01015, м. Київ, вул. Лаврська, 9, корп. 8, код 20073260) 2684,00 грн судового збору; стягнуто з Громадської організації "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури" (01015, Київ, вул. Лаврська, 9, корп. 19, код 03922197) на користь Національного заповідника "Києво-Печерська лавра" (01015, м. Київ, вул. Лаврська, 9, корп. 8, код 20073260) 4026,00 грн судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції; доручено Господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної постанови.

06.11.2024 Господарський суд міста Києва видав накази про примусове виконання постанови Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 09.10.2024, яка набрала законної сили 09.10.2024.

На виконання наказів Господарського суду міста Києва від 06.11.2024 у справі №910/19845/23, державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Негайчук Микола виніс постанови від 18.11.2024 про відкриття виконавчого провадження №76562246, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2025 касаційне провадження за касаційною скаргою Громадської організації "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024, відкрите з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрито; касаційну скаргу Громадської організації "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури" залишено без задоволення; постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 залишено без змін.

Через діловодство суду 24.02.2025 від Громадської організації "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури" надійшла заява про відстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 №910/19845/23 до 09.10.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 призначено судове засідання для розгляду заяви Громадської організації "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури" про відстрочку виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 №910/19845/23 на 05.03.2025.

В судовому засіданні заявник підтримав заяву від 24.02.2025 та просив її задовольнити.

Представник позивача в засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Неможливість виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 №910/19845/23 відповідач обґрунтовує тим, що з метою збереження культурної спадщини України, заявником вирішується питання з приводу вивезення майна, що знаходиться за адресою корпусу №19, та яке за договором щодо утримання та охорони перебуває під охороною відповідача.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 18 ГПК України, також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно до ч. 1, 3, 4 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також, серед іншого, враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору та наявність стихійного лиха, інших надзвичайних подій тощо.

Так, вищезазначеними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду, оскільки у процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Водночас необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідач у заяві про відстрочку виконання судового рішення зазначив, що має намір повністю та добровільно виконати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 №910/19845/23, як тільки буде вирішено питання з майном, яке перебуває за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 9, корпус 19.

Суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача.

При цьому суд враховує, що відповідач, посилаючись на неможливість виконання судового рішення, не ухиляється від виконання рішення, а лише вказує про тимчасову неможливість виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 №910/19845/23.

В рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26 червня 2013 року зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява № 22774/93, п. 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07 жовтня 2003 року у справі Корнілов та інші проти України, заява № 36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17 вересня 2002 року у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).

Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 квітня 2018 року у справі № 920/199/16.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочки.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

При цьому, господарське процесуальне законодавство надає суду право відстрочити або розстрочити виконання судового рішення, але розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Разом з тим, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Так, відстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Суд вважає, що відстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 №910/19845/23 у даній справі сприятиме досягненню максимального балансу сторін при виконанні судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку, що відповідачем надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать про наявність обставин, що ускладнюють своєчасне виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 №910/19845/23.

Таким чином, проаналізувавши докази надані боржником, в їх сукупності, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи інтереси як боржника, так і стягувача, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Громадської організації "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури" про відстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 №910/19845/23 до 09.10.2025, з урахуванням вимог ч.5 ст.331 ГПК України.

Керуючись статтями 233-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву Громадської організації "Українське товариство охорони пам`яток історії та культури" про відстрочення виконання судового рішення - задовольнити.

2. Відстрочити виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 №910/19845/23 до 09.10.2025.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Н.І. Зеленіна