ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/12/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Лисенко Р.М., за участі представників сторін:

від позивача: Слинько М.Г. за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Черкаської міської ради (м. Черкаси) до товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційний Центр - Буд" (м. Запоріжжя ) про стягнення 35 746,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача безпідставно утримуваних грошових коштів в сумі 35 746,09 грн. за користування земельними ділянками з кадастровими номерами :02:015:0117 та :02:015:0118 за період з 10.07.2023 по 19.03.2024 під об`єктами нерухомості, які належали ТОВ "Інформаційний Центр - Буд".

Позов заявлено за місцем знаходження ділянок - вул. Сінна, 5 у м. Черкаси за правилами виключної підсудності згідно положень ст. 30 ГПК України.

У п. 7.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 оприлюднено правовий висновок, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині 3 статті 30 ГПК України необхідно розуміти так, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвали про час і дату призначення засідань у справі надіслано відповідачу за всіма наявними у справі адресами, електронного кабінету відповідач не має.

Ухвали повернуті суду без вручення через закінчення терміну зберігання або відсутність адресата за вказаною адресою.

Доказів врегулювання спору суду не подано.

В засіданні представник позивача позов підтримав і просить його задовольнити повністю.

Відповідач відзиву із запереченнями проти позову суду не направив.

За правилами ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача і дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

Відповідачем не оспорюється, що позивач, Черкаська міська рада, на підставі п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.09.2012 №5245-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» є власником земельних ділянок територіальної громади, що знаходяться у м. Черкаси по вул. Сінна, 5 з кадастровим номером: :02:015:0117 площею 0,3034 та кадастровим номером: :02:015:0018 площею 0,0364 га. (інформація з ДЗК а.с. 44,45).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав №397100025 та №397139677 від 30.09.2024 щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Сінна, 5, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЛЬВА ТД» з 10.07.2023 по 13.03.2024 було власником частини нежитлових приміщень громадського будинку загальною площею 4827,9 кв.м. (а.с. 15).

Право власності Відповідачем набуто на підставі акту приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу від 10.07.2023 (а.с. 18), посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвим М.Ю. та зареєстрованого в реєстрі.

Як вбачається з вищезазначеного акту приймання передачі майна від 10.07.2023, до статутного капіталу ТОВ «МАЛЬВА ТД» було передано частину нежитлового приміщення громадського будинку (РНОНМ 080), площею 2443,9 кв.м. за адресою м. Черкаси, вул. Сінна, 5.

13.03.2024 та 20.03.2024 року Відповідач відчужив вищевказане майно фізичним особам на підставі актів приймання-передачі нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвим М.Ю. та зареєстрованого в реєстрі з №№828, 829, 731,732.

Перереєстрацію права власності було здійснено у березні-квітні 2024 року.

Припинення реєстрації права власності за ТОВ "Мальва ТД" на громадський будинок площею 4827,9 кв.м. у ДР проведено 12.04.2024 (а.с. 17).

27.08.2024 було змінено найменування юридичної особи ТОВ «МАЛЬВА ТД» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР-БУД», що підтверджується витягом з ЄДР юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 11-14).

Сторонами не заперечується, що нерухоме майно, яке належало Відповідачу до березня-квітня 2024 року за адресою: м. Черкаси, вул. Сінна, 5 розташовано відповідно на земельних ділянках кадастровий номер: :02:015:0117 та :02:015:0018 загальною площею 0,3398 га.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру (надалі - ДЗК) від 17.06.2024 №НВ-024, вбачається, що земельна ділянка площею 0,0364 га, кадастровий номер: :02:015:0018, зареєстрована 20.04.2004 (а.с. 38-43).

Згідно витягу з ДЗК від 06.11.2023 №НВ-023, вбачається, що земельна ділянка площею 0,3034 га, кадастровий номер: :02:015:0117, зареєстрована 06.11.2023 (а.с. 32-38).

Згідно положень ч. 1,3,4 ст. 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно положень ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду) ... або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Отже якщо з моменту переходу права власності на об`єкт нерухомого майна до нового власника переходить право користування земельною ділянкою, то саме по собі розміщення на земельній ділянці об`єкта нерухомості вже є доказом користування землею, незалежно від того, чи фактично власник використовував своє майно.

Суд при цьому вказує, що за змістом ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх цільового призначення.

Нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його руйнування, а тому використання нежитлових приміщень, які належать Відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки.

Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, а тому, у зв`язку з користуванням Відповідачами нежитловими приміщеннями презюмується їх спільне використання з усією спірною земельною ділянкою, якщо іншого не доведено.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 02.06.2020 у справі№922/2417/19.

Тому суд погоджується із доводами позивача, що відповідач з моменту реєстрації набуття права власності на нерухоме майно 10.07.2023 та до часу припинення речового права в ДР на приміщення громадського будинку площею 4827,9 кв.м. 12.04.2024 (а.с. 17) після відчуження майна, ТОВ "Мальва ТД" здійснював фактичне користування земельною ділянкою під його нерухомим майном, без відповідних правовстановлюючих документів та без здійснення оплати за таке фактичне користування.

Доказів сплати коштів за користування землею у вказаний період відповідач суду не надав.

Відповідно до відомостей, які містяться у довідці КП ЧООБТІ від 29.12.2022 та відомостей з ДРРП, загальна площа будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Сінна, 5 і належали на праві власності ТОВ "Мальва ТД", становить 4827,9 кв.м.

При цьому громадський будинок (убдинок культури) з прибудовами та підвалом (літ.А-2, А-3, А1-3, А1-2, аі, а2, пд), піцеріями, що знаходиться саме на вищевказаних земельних ділянках, має площу 4263.6 кв.м. внаслідок проведеної реконструкції, про що вказано у Витязі з Реєстру будівельної діяльності (а.с. 26).

Позивач вказує, що саме від цієї фактичної площі будівлі будинку культури із прибудовами здійснювався розрахунок частки в майні та відповідно частки землекористування для стягнення плати за землю.

Позивач вказав, що Піцерія літ. К-І, К'-ІІ, К2-І та трансформаторна підстанція літ Д., які входять до складу приміщення будинку культури, знаходяться на інших земельних ділянках, відмінних від тих, за які проводився розрахунок.

Згідно розрахунку частки та площі для нарахування плати для Відповідача, частка землекористування (площа для нарахування плати за землю) в залежності від площі нежитлових приміщень, що перебували у власності Відповідача:

- за земельну ділянку з кадастровим номером :02:015:0117

(2443,90 кв.м./4263,6кв.м. =0,57320105') становить: 1739 кв.м. (0,57320105 х 3034).

- за земельну ділянку з кадастровим номером :02:015:0018

(2443,90кв.м./4263,6кв.м.=0,57320105) становить: 209 кв.м. (0,57320105 х 364).

Розрахунок часток та площі об`єкта нерухомості для нарахування спірної плати за землю позивачем додано до справи (а.с. 46) та відповідачем не заперечено і власний контррозрахунок не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель», технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.

Згідно чинного законодавства, нормативно грошова оцінка землі, зокрема, потрібна для розрахунку єдиного податку для групи для сільськогосподарських товаровиробників; земельного податку; орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної форми власності.

Згідно постанови КМУ від 3 листопада 2021 р. № 1147 затверджено Методику нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка встановлює методологічні засади проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка застосовується у випадках, визначених Законом України Про оцінку земель. Об`єктом нормативної грошової оцінки є земельні ділянки усіх категорій та форм власності в межах території територіальної громади (або її частини). Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок оформляється і видається автоматично в електронній формі з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У відповідності до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Позивач вказує, що технічна документація з нормативно-грошової оцінки землі затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою, та з вказаного закону не випливає обов`язку отримувати витяг з технічної документації про нормативно-грошову оцінку землі щорічно, якщо не було розроблено відповідної нової технічної документації з нормативно-грошової оцінки землі, яка має затверджуватися відповідною сільською, селищною, міською радою.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29.05.2020 №922/2843/19 та від 09.02.2022 у справі №910/8770/19.

Згідно з ст. 289 Податкового Кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:

Кі = 1:100,

де і - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Згідно положень чинної на даний час Постанови КМУ від 13 грудня 2006 р. N 1724 про Деякі питання оренди земель (зі змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N 344 (344-2024-п ) від 29.03.2024) розроблено Додаток № 2 про визначення розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких проведена.

З Додатку вбачається, що для такого розрахунку використовується площа земельної ділянки, ставка земельного податку в населеному пункті, нормативно-грошова оцінки 1 га ріллі по області, ставка земельного податку у відсотковому розмірі від НГО по області, коефіцієнт індексації ставки земельного податку (або добуток коефіцієнтів за попередні роки), розмір земельного податку.

Аналогічний підхід застосовано позивачем для розрахунку позовних вимог.

Відповідно до офіційно оприлюдненого повідомлення Держгеокадастру від 12.01.2024 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2023 рік» вбачається, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2017-2020 рр. була сталою і застосовувалася із значенням 1.0, за 2021 рр. він становить для земель несільськогосподарського призначення- 1,1, за 2022 рік - 1,15, за 2023 - 1,051.

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.03.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0117 площею 3034 кв.м. у 2024 році становить 4 696 965,74 грн. (а.с. 48), при цьому розмір НГО 1 кв.м. становить 1548,11 грн (4 696 965,74 / 3034), а розмір НГО у 2024 році відповідно до площі для нарахування плати 1739 кв.м. становить 2 692 163,29 грн. (1548,11 х 1739).

З врахуванням коефіцієнтів індексації, що зазначені вище, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0117 за 2023 рік відповідно до площі для нарахування плати (1739 кв.м.) становить 2 561 525,49 грн (2 692 163,29 /1,051).

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19.06.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0018 площею 364 кв.м. у 2024 році становить 563 512,04 грн. (а.с. 47), при цьому розмір НГО 1 кв.м. становить 1548,11 грн (563 512,04 / 364), а розмір НГО у 2024 році відповідно до площі для нарахування плати 209 кв.м. становить 323 554,99 грн. (1548,11 х 209).

З врахуванням коефіцієнтів індексації, що зазначені вище, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0018 за 2023 рік відповідно до площі для нарахування плати (209 кв.м.) становить 307 854,41 грн (323 554,99 / 1,051).

Згідно наявних у справі Інформаційних довідок з ДЗК від 16.08.2024 року земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:015:0117 та :02:015:0018, зареєстровані з цільовим призначенням: 03.10 Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку).

Рішенням Черкаської міської ради №2-4690 від 27.06.2019 (а.с. 49) затверджено, зокрема, Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. У розділі 8 Положення наявна таблиця "Про розміри відсотків від НГО що застосовуються для обчислення орендної плати за користування земельними ділянками на території м. Черкаси". З пункту 10 таблиці вбачається, що земельні ділянки, яким КВЦПЗ присвоєно 03.10, належить до категорії «Інші землі». Ставка орендної плати за користування такими земельними ділянками становить 3% від їх нормативно-грошової оцінки.

Отже з урахуванням цієї ставки, згідно розрахунку, за час фактичного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:015:0117 без правовстановлюючих документів за період з 06.11.2023 (дати реєстрації земельної ділянки в ДЗК) по 19.03.2024 (по дату відчуження), розмір заборгованості Відповідача становить 29 222,90 грн.

За час фактичного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:015:0018 без правовстановлюючих документів за період з 10.07.2023 (дата набуття права власності) по 19.03.2024 (по дату відчуження), розмір заборгованості Відповідача становить 6 523,19 грн.

Загальна сума заборгованості за користування вищезазначеними земельними ділянками становить 35 746,09 грн. (29 922,90 + 6 523,19).

Розрахунок позовних вимог (а.с.53) зроблено вірно.

Спірні кошти, які нараховані позивачем відповідачу за фактичне користування двома земельними ділянками під розташованими на них об`єктами нерухомості, позивач просить стягнути з підстав ухилення відповідача від сплати як безпідставно збереженої ним за рахунок Черкаської міської ради орендної плати. Черкаська міська рада обгрунтовано вбачає в цьому порушення прав територіальної громади м. Черкас через ненадходження грошових коштів до місцевого бюджету.

Оскільки саме відповідач порушив права позивача, бо як власник нерухомого майна на вказаних двох земельних ділянках, мав сплачувати орендну плату в спірний період, якби договір оренди було укладено належним чином, то відповідач у спорі визначений вірно.

Відносини сторін виникли у кондикційних зобов`язаннях, що обґрунтовується наступним:

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття земельний податок і орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної форм власності.

Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірних земельних ділянок, тому він не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Тому єдино можливою формою здійснення плати за землю для відповідача, як землекористувача, є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України) яка нараховується та сплачується на підставі договору оренди землі.

Суд вже посилався, що згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Положенням ч. 1 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди земельної ділянки із земель комунальної власності укладається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування.

Частина 1 ст. 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Статтею 14 ПК України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

За змістом вказаних приписів, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою автоматичного виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та з урахуванням положень статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), суд дійшов висновку, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14.

Отже до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, ним не вчиняється цивільне, адміністративне чи кримінальне правопорушення. Між власником нерухомості та власником землі виникають відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди, внаслідок чого її власник недоотримує дохід у вигляді орендної плати, за своїм змістом є кондикційними (зазначена позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (аналогічний висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15).

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (аналогічний висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013 у справі №6-88цс13).

Спірні кошти, які відповідач має сплатити позивачу, не є завданою шкодою.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 ЦК України).

Позивач просить звернути увагу, що Верховний Суд, у постанові від 05.09.2019 у справі № 808/5913/15 дійшов до висновку, що обов`язок зі сплати коштів за користування земельною ділянкою виникає саме з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Аналогічна позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 07.12.2023 у справі №160/16601.

Це також підтверджує вже викладені висновки суду з приводу нерозривності земельної ділянки та нерухомого майна на ній.

Для обґрунтування правомірності розрахунку спірних коштів по кожній земельній ділянці пропорційно площі розташованого нерухомого майна на ній, позивач просить врахувати наступне:

Відповідно до пункту 286.6 статті 286 ПК України, за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Верховний Суд у постанові від 17.08.2022 по справі №922/1646/20 зазначив, що Верховний Суд вважає обґрунтованим та правомірним застосування судами попередніх інстанцій пункту 286.6 статті 286 Податкового кодексу України за аналогією у спірних правовідносинах та дійшов висновку, що розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці, можливо, а тому розрахунок позовних вимог, який містить у собі саме такий алгоритм, не суперечить вимогам закону, є раціональним та справедливим.

Отже на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до висновку, що відповідач, будучи власником об`єктів нерухомості на спірних ділянках, здійснював фактичне ви користування цими ділянками аж до моменту відчуження майна.

За весь період такого користування без оформлення між сторонами договору оренди земельної ділянки, між сторонами існували кондикційні зобов`язання, в яких відповідач повинен сплатити на користь позивача безпідставно утримані відповідачем кошти у розмірі орендної плати за такі ділянки, якби договори були укладені належним чином.

Заперечень проти доводів та розрахунків позивача відповідачем суду не подано, контрозрахунки до позовних вимог відсутні.

Доказів проведення розрахунку за позовом в справу не подано.

Тому суд приходить до висновку. що позивач зібраними у справі доказами довів обґрунтованість правових підстав позову, доказів врегулювання спору між сторонами немає, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 35 746,09 грн, як безпідставно збережених відповідачем коштів, які він мав сплатити позивачу в розмірі орендної плати за земельні ділянки на підставі ст. 1212 ЦК України.

Позов підлягає до повного задоволення.

На підставі ст. 129 ГПК України з відповідача на користь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради слід стягнути 3028,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційний Центр - Буд" (код 45069345, м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція, 45) на користь Черкаської міської ради (код 25212542, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36) -- 35 746,09 грн. боргу за користування земельними ділянками з кадастровими номерами :02:015:0117 та :02:015:0118 за період з 10.07.2023 по 19.03.2024 під об`єктами нерухомості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційний Центр - Буд" (код 45069345, м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція, 45) на користь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради (код 38715770, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36) - 3028,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Накази видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 03 березня 2025 року

Суддя Н.М. Спаських