ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" лютого 2025 р. м. Житомир Справа № 906/713/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Толстокарової І.С.,

розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського Андрія Савелійовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку, від 19.02.2025 у справі

за позовом: ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення 120047,58 грн,

за участю приватного виконавця Дідківського А.С., посвідчення №0763 від 13.10.2021.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 120047,58 грн, з яких 103324,81 грн інфляційних втрат та 16722,77 грн 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання з 11.11.2020 по 23.05.2023.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 27.07.2023 у справі №906/713/23 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14963,60 грн 3% річних, 92455,43 грн інфляційних втрат, 2401,65 грн судового збору та 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; у задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 рішення Господарського суду Житомирської області від 27.07.2023 у справі №906/713/23 залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На примусове виконання судового рішення 07.11.2023 видано наказ.

20.02.2025 до суду через підсистему "Електронний суд" від приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського Андрія Савелійовича надійшло подання від 19.02.2025 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером :06:004:0023, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1052 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 254;

- три нежитлові будівлі в цілому, а саме: цех по переробці деревини загальною площею 112,3 кв.м., слюсарна майстерня загальною площею 52,6 кв.м., сушка загальною площею 125,7 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 54;

- земельну ділянку з кадастровим номером :06:004:0021, реєстраційний номер: 54, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, площею 0,1744 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 21.02.2025 вищевказане подання від 19.02.2025 прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 28.02.2025 з викликом приватного виконавця без повідомлення сторін.

У судовому засіданні приватний виконавець підтримав подане ним подання та просив задовольнити його у повному обсязі.

При розгляді справ даної категорії необхідно враховувати, що однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до положень ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст.1, ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, заставлений третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Частиною 10 ст.336 ГПК України визначено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, вирішується судом в порядку, передбаченому ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.10 ст.336 ГПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.

Застосування судом ч.10 ст.336 ГПК України та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише тоді, коли виконавець вичерпав усі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, може бути застосоване у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

З матеріалів подання у справі №906/713/23 слідує, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського Андрія Савелійовича від 31.01.2024, за заявою ОСОБА_1 , відкрито виконавче провадження номер за АСВП НОМЕР_2 з примусового виконання наказу №906/713/23, виданого 07.11.2023 Господарським судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14963,60 грн 3% річних, 92455,43 грн інфляційних втрат, 2401,65 гри судового збору та 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.108-112).

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.01.2024 номер за АСВП НОМЕР_2 було направлено боржнику рекомендованим поштовим відправленням за адресою, зазначеною у виконавчому документі, відповідно до вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.113-114).

Також 31.01.2024 приватним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди та арешт коштів боржника (а.с.115-119).

Зі змісту подання вбачається, що в рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» було вжито заходів до розшуку боржника (його майна) та проведення перевірки його майнового стану, а саме направлено запити до: банківських установ - щодо наявності відкритих рахунків та коштів на рахунках; Пенсійного фонду України - щодо отримання пенсії; Міністерства внутрішніх справ України - щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів; Державної фіскальної служби України - про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи; Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.120, 121, 139, 142-143, 146-150).

Для забезпечення виконання судового рішення приватним виконавцем вживалися визначені Законом України «Про виконавче провадження» заходи, а саме: винесено постанови про арешт коштів боржника та постанови про арешт майна боржника (а.с.122-123, 130-134, 135-136, 140-141, 144-145).

У ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем було встановлено, що у боржника відсутні кошти на банківських рахунках чи інше майно, на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача у повному обсязі (а.с.124, 125-126, 127, 128, 129, 151-155). В силу положень ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», боржник не запропонував види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу з метою виконання судового рішення про стягнення боргу.

Між тим встановлено, що рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 24.01.2023 у справі №292/706/21 (провадження 2/292/6/23) задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Пулинська державна нотаріальна контора та орган опіки та піклування Пулинської селищної ради про визнання недійсними правочинів. Визнано недійсним з дня його укладення договір дарування від 18 січня 2020 року житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , посвідченого державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори за №49 від 18 січня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Визнано недійсним з дня його укладення договір дарування від 21 січня 2020 року нежитлових будівель по АДРЕСА_2 , посвідченого державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори за №52 від 21 січня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.137, текст судового рішення внесено до ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/108687008).

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07.10.2024 у справі №292/785/24 (провадження 2/292/208/24) задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Пулинська державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання недійсним правочину. Визнано недійсним з дня його укладення договір дарування від 18 січня 2020 року земельної ділянки площею 0,1052 га, кадастровий номер: :06:004:0023, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори за №50 від 18 січня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.138, текст судового рішення внесено до ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/122285257).

Зі змісту зазначених судових рішень слідує, що відповідач ОСОБА_2 (боржник) відчужив нерухоме майно після відкриття 04.11.2019 Господарським судом Житомирської області провадження у справі №906/1145/19 за позовом до нього як до фізичної особи-підприємця про стягнення заборгованості; майно відчужено на підставі безвідплатних договорів на користь його дочок. Рішенням господарського суду від 27.02.2020 та додатковим рішенням господарського суду від 16.03.2020 у справі №906/1145/19, які залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2020, стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 200000,00 грн попередньої оплати та 3000,00 грн судового збору, 20142,16 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Червоноармійський районний суд Житомирської області констатував, що договори дарування від 18 та 21 січня 2020 року, укладені відповідачем на користь малолітніх дочок, мають ознаки фраудаторного правочину, оскільки містять в собі всі три елементи, які притаманні таким договорам.

Позивачем доведено, що ОСОБА_2 , відчужуючи належне йому на праві власності майно своїм малолітнім дочкам ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , був обізнаний про наявність на розгляді в Господарському суді Житомирської області справи за позовом ФОП ОСОБА_1 про стягнення 238306,15 грн, а тому міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку задоволення позову та виконання судового рішення, що вказує навіть те, що договори були укладені у короткий проміжок часу після відкриття провадження у справі.

Крім того, судом встановлено, що при укладенні 18 та 21 січня 2020 року оспорюваних правочинів ОСОБА_2 діяв як дарувальник, так і представник обдарованих неповнолітніх, а тому його воля не відповідала зовнішньому її прояву та вона не передбачала реального настання правових наслідків, обумовлених вказаними правочинами, а його дії вчинені на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду.

Беручи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вказані договори дарування суперечать вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства та інтересам ОСОБА_1 , оскільки в момент їх вчинення дарувальник мав на меті лише уникнути звернення стягнення на це майно, тому такі договори суд визнав недійсними.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже дійсним власником нерухомого майна: земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0023 площею 0,1052 га, трьох нежитлових будівель: цеху по переробці деревини загальною площею 112,3 кв.м., слюсарної майстерні загальною площею 52,6 кв.м., сушки загальною площею 125,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта: 54), земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0021 площею 0,1744 га, є ОСОБА_2 .

Суд вважає за необхідне відзначити, що непред`явлення кредитором вимоги про застосування наслідків недійсності фраудаторного правочину та його повернення боржнику з метою звернення стягнення на відповідне майно, відповідно, невирішення цього питання судом, не перешкоджає його вирішенню судом в порядку, передбаченому ч.4 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" та ч.10 ст.336 ГПК України, навпаки - зобов`язує виконавця вчинити таку процесуальну дію при виконанні судового рішення (такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 10.01.2024 у справі №405/6598/20 (провадження №61-13910св23)).

Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За змістом п.п.1, 2 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Отже відомості про набуття речових прав на нерухоме майно повинні бути внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Попри те, за доводами приватного виконавця та згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.02.2025, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 17.02.2025, після набрання рішеннями суду у цивільних справах №292/706/21 та №292/785/24 законної сили ОСОБА_2 не відновив в установленому законом порядку відповідні реєстраційні записи про належність йому на праві власності вищезгаданого нерухомого майна (а.с.142, 143, 146, 147-150), що унеможливлює подальшу примусову реалізацію цього майна, а отже і перешкоджає виконанню судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.07.2022 у справі №296/11276/13-ц (провадження №61-16227св21) зазначено, що «Доводи касаційної скарги про неможливість звернення стягнення на спірний будинок у зв`язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не скасовано запис про державну права власності на нього за ОСОБА_5 є необґрунтованими, оскільки правова підстава, згідно з якою вчинено такий запис відпала (постановою Житомирського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року визнано недійсним договір дарування, укладений 05 травня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., зареєстрований у реєстрі за №4993), і очевидним є те, що ОСОБА_2 не вчиняє дії щодо поновлення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ним.

Не спростовують висновків судів і посилання заявника на те, що час вирішення подання державного виконавця житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0904 га, кадастровий номер :05:021:0005, реєстраційний номер: 01, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), знаходяться у фактичному володінні та користуванні родини ОСОБА_5, оскільки дійсним власником зазначеного нерухомого майна є ОСОБА_2 .».

Відомостей про те, що боржник добровільно задовольнив вимоги стягувача у повному обсязі та повернув борг, матеріали даної справи не містять.

Таким чином, з огляду на здійснення приватним виконавцем усіх передбачених законодавством заходів для належного виконання судового рішення, відсутність у боржника коштів на банківських рахунках, а також іншого зареєстрованого за ним рухомого та нерухомого майна в достатній кількості, завдяки яким можна задовольнити вимоги стягувача; встановивши, що боржник у добровільному порядку рішення суду не виконав, борг на день постановлення судом ухвали не сплатив; враховуючи докази, які підтверджують факт наявності нерухомого майна, незареєстрованого в установленому законом порядку за боржником як за володільцем майна, суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку, від 19.02.2025, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 233-235, 336 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Подання приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського Андрія Савелійовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку, від 19.02.2025 задовольнити.

2. У виконавчому провадженні НОМЕР_3 з примусового виконання наказу Господарського суду Житомирської області №906/713/23 від 07.11.2023 звернути стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, яке належить боржнику - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером :06:004:0023, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1052 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 254;

- три нежитлові будівлі в цілому, а саме: цех по переробці деревини загальною площею 112,3 кв.м., слюсарна майстерня загальною площею 52,6 кв.м., сушка загальною площею 125,7 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 54;

- земельну ділянку з кадастровим номером :06:004:0021, реєстраційний номер: 54, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, площею 0,1744 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 05.03.2025.

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.) на ел.пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

3 - відповідачу (рек.) + на ел.пошту: ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- приватному виконавцю Дідківському А.С. (до ел.каб.).