РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2025Справа № 910/15956/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіовимірювач» (вул. Колекторна, 24/26, м. Київ, 02121; ідентифікаційний код 14308109)

до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (пр-т. Повітряних Сил, буд. 94, м. Київ, 03151; ідентифікаційний код 01128297)

про стягнення 920 972, 17 грн,

Представники сторін: не викликались

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Радіовимірювач» (далі за текстом - ТОВ «Радіовимірювач», Позивач) з позовом до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (далі за текстом - ДП «Завод 410 ЦА», Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 560 000 грн за договором поставки № УЗ-21-317/2 від 13.07.2021 (далі за текстом - Договір).

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним належним чином виконано зобов`язання за Договором та поставлено Відповідачу товар, який останнім оплачено не у повному обсязі у зв`язку з чим заборгованість Відповідача на момент подання даної позовної заяви складає 560 000 грн.

У відповіді на відзив Позивач зазначає, що доводи Відповідача не спростовують його зобов`язання в частині оплати суми основного боргу при тому, що штрафні санкції в межах даного спору не заявлялися.

В подальшому Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій сторона також просить суд стягнути з Відповідача пеню - 64 653, 16 грн, 3 % річних - 52 103, 01 грн та інфляційні втрати - 244 216 грн.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Згідно поданого Відповідачем відзиву ним не заперечується факт існування заборгованості.

Водночас, Відповідач зазначає, що таке порушення спричинено виключно дією обставин, які не залежали від його волі та є підставою для звільнення його від відповідальності, а відтак наявні підстави для відмови у задоволенні позову.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яке вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

15.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

21.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

30.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про збільшення позовних вимог.

Дослідивши подану заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що остання відповідає вимогам статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), приймається судом до розгляду, а подальший розгляд справи здійснюватиметься з її урахуванням.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

13.07.2021 між Позивачем (Виконавець) та Відповідачем (Замовник) укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого Виконавець зобов`язується поставити Замовнику товари, зазначені у Специфікації (Додатку № 1), а Замовник зобов`язується оплатити поставлений товар на умовах пункту 4.1. цього Договору, а саме: Виконавець передає Замовнику рахунок для оплати поставленої продукції, Замовник здійснює передоплату у розмірі 70% від загальної суми договору, а решту 30% - після отримання повідомлення Виконавця про готовність про відвантаження продукції. Умови оплати зазначаються в Специфікації.

Додатком № 1 до Договору сторонами погоджено Специфікацію № 1 на суму 3 810 000 грн з наступними умовами оплати: 70 % передоплати Замовник оплачує на розрахунковий рахунок Виконавця до початку робіт, а решту 30 % - після отримання повідомлення про готовність до відвантаження товару.

Пунктом 7.2 Договору передбачено право Виконавця нараховувати Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов`язання у випадку невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язання щодо оплати товару.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє терміном до 31.12.2021, а в частині виконання зобов`язань (по оплаті та поставці) - до повного виконання їх сторонами (пункт 10.1 Договору).

Згідно із рахунком-накладною № 51 від 24.12.2021 Позивачем поставлено, а Відповідачем прийнято у повному обсязі товар (обладнання), вказане у Специфікації № 1 до Договору на загальну суму 3 810 000 грн. (з ПДВ).

Суд зазначає, що зазначений рахунок - накладна підписана сторонами без зауважень та претензій, що свідчить про виникнення у Відповідача зобов`язання з остаточного розрахунку.

Згідно наданих до матеріалів справи платіжних інструкцій Відповідачем за Договором на користь Позивача сплачено 3 250 000 грн, а сума в розмірі 560 000 грн станом на дату звернення до суду з позовом залишається несплаченою.

До матеріалів справи Позивачем долучено наступні платіжні інструкції:

- платіжна інструкція № 1757 від 21.09.2021 на суму 1 000 000 грн;

- платіжна інструкція № 1890 від 18.10.2021 на суму 100 000 грн;

- платіжна інструкція № 1935 від 04.11.2021 на суму 150 000 грн;

- платіжна інструкція № 2236 від 20.12.2021 на суму 1 000 000 грн;

- платіжна інструкція № 2447 від 24.12.2021 на суму 417 000 грн;

- платіжна інструкція № 2449 від 24.12.2021 на суму 583 000 грн.

Докази сплати Відповідачем заявленої до стягнення суми станом на дату ухвалення рішення матеріали справи не містять.

За порушення Відповідачем виконання грошового зобов`язання Позивачем здійснено нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат згідно наданого розрахунку.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою від є договором поставки.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частинами 1 та 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу встановлених судом вище обставин та погодженого сторонами Додатком № 1 до Договору порядку оплати поставленого товару, суд дійшов висновку, що станом на дату постачання товару (24.12.2021) у Відповідача обов`язок з остаточного розрахунку був таким, що вже настав.

Оскільки матеріали справи не містять доказів остаточного розрахунку за Договором суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено грошове зобов`язання в частині розрахунку за поставлений товар, що свідчить про обґрунтованість вимог Позивача в цій частині.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Оскільки порушення Відповідачем зобов`язання настало 24.12.2021 посилання Відповідача на події, які ним заявлено як форс-мажорні в даному випадку є безпідставними оскільки останні відбулися пізніше, що також нівелює доводи Відповідача в частині звільнення його від відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено наданий Позивачем розрахунок пені за шість місяців від 24.12.2021, інфляційні втрати за період 24.12.2021 по 29.01.2025, 3 % річних - за період 24.12.2021 по 29.01.2025 та встановлено правильність нарахування визначених сум, що свідчить про обґрунтованість вимог Позивача.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи встановлене вище судом, за сукупністю наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено умови Договору в частині здійснення оплати за поставлений товар у зв`язку з чим вимоги Позивача є правомірними, а позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіовимірювач» - задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (пр-т. Повітряних Сил, буд. 94, м. Київ, 03151; ідентифікаційний код 01128297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіовимірювач» (вул. Колекторна, 24/26, м. Київ, 02121; ідентифікаційний код 14308109) основний борг - 560 000 (п`ятсот шістдесят тисяч) грн, пеню - 64 653 (шістдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят три) грн 16 коп, 3 % річних - 52 103 (п`ятдесят дві тисячі сто три) грн 01 коп., інфляційні втрати - 244 216 (двісті сорок чотири тисячі двісті шістнадцять) грн та судовий збір - 13 814 (тринадцять тисяч вісімсот чотирнадцять) грн 58 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 03.03.2025

Суддя Антон ПУКАС