ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.03.2025 Справа №905/26/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «Таскомбанк», м.Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м.Маріуполь

про стягнення 12977,68 грн

без виклику учасників справи

Суть спору: Позивач, Акціонерне товариство «Таскомбанк», м.Київ, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м.Маріуполь про стягнення 12977,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору №ID9665092 від 15.03.2021 (продукт «Кредитний ліміт на поточний рахунок») в частині своєчасної та в повному обсязі оплати наданого за договором кредиту у розмірі 12977,68 грн, з яких 9746,03 грн заборгованість по тілу кредиту, 3182,92грн заборгованість по процентам та 48,73 грн заборгованість по комісії.

Ухвалою суду від 20.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/26/25; здійснювати розгляд справи вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; сторонам встановлено строк для здійснення дій процесуального характеру.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 20.01.2025 була доставлена до електронного кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд» про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку документу до електронного кабінету.

Крім того, ухвала від 20.01.2025 була направлена на адресу електронної пошти позивача та згідно з довідкою про доставку електронного листа, що сформована програмою «Діловодство спеціалізованого суду», документ доставлено до електронної скриньки 20.01.2025.

Отже, позивач був належним чином повідомлений про рух справи.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», розділу IІ. Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України м.Маріуполь, Донецької області є тимчасово окупованим з 05.03.2022 (UA0070889 вся територія Маріупольського району з 05.03.2022).

Відправлення поштової кореспонденції до м.Маріуполь не здійснюється у зв`язку з тимчасовою окупацією, а тому направити копію ухвали суду від 20.01.2025 у даній справі відповідачу у встановлений ст. 242 Господарського процесуального кодексу України спосіб, а саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення (у зв`язку з відсутністю у відповідача електронного кабінету), неможливо.

Згідно з ст.12.1. ч.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (із змінами та доповненнями) якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Так, судом на офіційному сайті Господарського суду Донецької області на веб-порталі «Судова влада» 21.01.2025 було опубліковано оголошення зі змістом резолютивної частини ухвали від 20.01.2025, роздруківка означеного оголошення наявна в матеріалах справи.

Поряд з цим, ухвала суду від 20.01.2025 направлена на адресу відомої електронної пошти відповідача та згідно з довідкою про доставку електронного листа, що сформована програмою «Діловодство спеціалізованого суду», документ доставлено до електронної скриньки 20.01.2025.

Окрім того, суд намагався передати телефонограму відповідачу на зазначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань номер телефону, однак встановити телефонний зв`язок з відповідачем не вдалось, про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма від 20.01.2025.

Ухвалою суду від 20.01.2025 витребувано у Міністерства соціальної політики України відомості про реєстрацію у якості внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 ; витребувано у Державної міграційної служби відомості про реєстрацію або місцеперебування фізичної особи ОСОБА_1 .

29.01.2024 на електронну адресу суду від Міністерства соціальної політики України надійшов лист за змістом, якого повідомлено, що згідно відомостей з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 27.01.2025 в ЄІБД ВПО відносно ОСОБА_1 інформація відсутня.

30.01.2025 на адресу суду від Державної міграційної служби України надійшов лист №6.2-685/6-25 від 21.01.2025, в якому останнім зазначено, що за наявною в ДМС інформацією, місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Водночас, ухвала суду від 20.01.2025 по справі №905/26/25 оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є офіційними та відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України, а тому відповідач мав можливість ознайомитись з нею у вказаному реєстрі.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про рух справи.

Суд зазначає, що станом на дату винесення цього рішення у встановлений строк відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомив.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено учасникам справи необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на належне повідомлення учасників справи про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив.

15.03.2021 на підставі заяви-анкети Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 15.03.2021, між Акціонерним товариством «Таскомбанк» (банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник, клієнт) укладено заяву-договір №ID9665092 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредитний ліміт на поточний рахунок») (договір), відповідно до п. 1.1., 1.2. якого встановлено, що за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору. Кредит надається у формі овердрафту на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Таскомбанк» з цільовим призначенням на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах встановленого ліміту кредитування (далі-ліміт).

Розділом 2 договору передбачено: розмір кредиту 10000,00 грн; валюта кредиту - гривня; вартість кредиту: розмір процентної ставки за користування кредитом 23% річних; розмір комісійної винагороди 0,5% від суми максимального дебетового сальдо, яке існувало на поточний рахунок за розрахунковий місяць; тип процентної ставки фіксована; період сплати процентів: з 01 по 10 число кожного місяця; період сплати комісій: з 01 по 10 число кожного місяця; строк кредиту: 12 місяців з дати укладення договору.

Згідно п. 3.2. договору, остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше дати, зазначеної в п.2.8. цього договору.

В розділі 4 договору визначено, що цей договір, правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» та цінові параметри продукту є кредитним договором. Цей договір є договором приєднання у визначенні ст. 634 Цивільного кодексу України, в зв`язку із чим: умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.taskombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому.

За користування Кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує проценти та інші види винагороди, згідно Цінових параметрів, зазначених на Сайті Банку (п.18.1.20.1. Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк»).

Порядок розрахунку процентів визначено у п.18.1.20.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк»: за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, встановленому Ціновими параметрами, зазначеними на Сайті банку. Розрахунок процентів за користування кредитом проводиться щодня на фактичну заборгованість за кредитом, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок процентів проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не включається. Списання нарахованих процентів виконується з 1-го по 10-те число кожного місяця, за попередній місяць.

Згідно з п.18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» - при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк «ТАС24/БІЗНЕС», або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через веріфікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідач, 15.03.2021 скористався своїм правом та на підставі Закону України «Про електронні довірчі послуги» вчинив правочин, підписавши Заяву-договір №ID9665092 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» електронним цифровим підписом, що підтверджується копією відповідного електронного протоколу, сформованого на сайті та відображенням ЕЦП на самому договорі.

На виконання умов договору позивач здійснив кредитування поточного рахунку відповідача, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період з 15.03.2021 по 09.01.2025.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків по кредитному договору №ID9665092 від 15.03.2021 в частині своєчасного та в повному обсязі повернення суми кредиту та процентів, комісії, позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача про стягнення 12977,68 грн, з яких 9746,03 грн заборгованість по тілу кредиту; 3182,92 грн заборгованість за процентами; 48,73 грн заборгованість по комісії.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою договір № ID9665092 від 15.03.2021 є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного Кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст.345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Факт видачі кредиту підтверджуються матеріалами справи та не спростований позичальником.

Як зазначалось, пунктом 2.8. договору №ID9665092 від 15.03.2021 встановлювався строк кредиту на 12 місяців з дати укладення договору.

З наявної у матеріалах справи банківської виписки по рахунку відповідача та розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором вбачається, що відповідачем вчинялись дії з повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісій.

Водночас повністю кредит повернуто не було, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9746,03 грн.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, з огляду на умови кредитного договору №ID9665092 від 15.03.2021, суд дійшов висновку, що термін повернення відповідачем кредиту є такими, що настав, а позовні вимоги в цій частині задовольняються судом в заявленому розмірі.

Окрім суми заборгованості по тілу кредиту позивачем заявлено до стягнення також заборгованість за процентами в розмірі 3182,92 грн та заборгованість за комісією в розмірі 48,73 грн.

Розділом 2 договору передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом 23% річних; період сплати процентів: з 01 по 10 число кожного місяця.

За ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Частиною 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 навела висновок про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 наведено висновки про те, що відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст.1050 Цивільного кодексу України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст.625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст.625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що вона вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України та охоронна норма ч. 2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Отже, за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку дії кредитного договору) стягуються проценти на підставі ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку дії кредитного договору) - на підставі положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи умови кредитного договору №ID9665092 від 15.03.2021 відповідач мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором до 15.03.2022.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан неодноразово було продовжено та діє на теперішній час.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Отже, з 24.02.2022 включно і до припинення воєнного стану в Україні, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України в силу п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що позичальник відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, беручи до уваги те, що кінцевий термін погашення кредиту 12 місяців з дати укладення договору (згідно умов кредитного договору), то належним є нарахування процентів за період до 15.03.2022 (включно), що складає 267,82 грн, при цьому нарахування позивачем процентів як плати за користування кредитом після визначеного договором терміну повернення кредиту, тобто після 15.03.2022 є безпідставним.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що кінцевий термін погашення кредиту 15.03.2022 (згідно умов кредитного договору), належним є нарахування відсотків за період до 15.03.2022, що складає 267,82 грн.

Розділом 2 договору передбачено розмір комісійної винагороди 0,5% від суми максимального дебетового сальдо, яке існувало на поточний рахунок за розрахунковий місяць; період сплати комісії з 01 по 10 число кожного місяця.

Беручи до уваги умови договору, суд вважає за можливе задовольнити заборгованість за комісією в розмірі 48,73 грн.

Згідно вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, ст.86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, враховуючи наявні в матеріалах справи докази суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, за процентами та за комісією є такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме до стягнення підлягає 9746,03 грн заборгованість за тілом кредиту, 267,82 грн заборгованість за процентами; 48,73 грн заборгованість за комісією.

Судовий збір, у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 74, 76, 123, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк», м.Київ до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м.Маріуполь про стягнення 12977,68 грн задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м.Київ, вул.С.Петлюри, буд.30, ) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9746,03 грн; заборгованість за процентами у розмірі 267,82 грн; заборгованість за комісією у розмірі 48,73 грн, а також судовий збір у розмірі 1878,27 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 10.03.2025.

Суддя Г.Є. Курило