ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" березня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/3654/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохоров С.А.

секретар судового засідання Кончаренко В.Ю.

за участю представників :

МОУ - Лисенко В.Ю.

ТОВ "Зіта-ТКФ" - Шрамко І.С.

Чернівецька митниця - Поліщук О.О.

розпорядника майна - Камінська А.А.

розглянувши заяву Чернівецької митниці вх. №31738 від 17.12.2024 з грошовими вимогами до боржника у справі

за заявою Міністерство оборони України
про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗІТА-ТКФ"

розпорядник майна:

арбітражна керуюча Камінська А.А.

ВСТАНОВИВ:

04.11.2024 Господарським судом Харківської області було відкрито провадження у справі №922/3654/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗІТА-ТКФ", .

Визнано розмір грошових вимог ініціюючого кредитора - Міністерства оборони України - 33 031 371,35 грн, з яких 96 224 грн судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та витрати на авансування винагороди арбітражному керуючому, 32 448 421,03 грн штрафних санкцій та 486 726,32 грн судового збору, стягнутих рішенням Господарського суду Харківської області від 04.12.2023 у справі №922/3416/23 та рішенням Господарського суду Житомирської області від 10.10.2023 у справі №906/373/23.

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Введено процедуру розпорядження майном боржника строком до 04.02.2025.

Призначено розпорядником майна боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗІТА-ТКФ" арбітражну керуючу Камінську Анну Анатоліївну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1413 від 19.07.2013, адреса АДРЕСА_1 ).

06.11.2024 судом було оприлюднено у встановленому законом порядку повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗІТА-ТКФ", .

На адресу господарського суду після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про визнання банкрутом надійшла заява Чернівецької Митниці (вх. №31738 від 17.12.2024) з грошовими вимогами до боржника Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗІТА-ТКФ" в розмірі 56 925 889,20 грн.

Заяву подано до суду з пропуском строку, встановленого ст. 45 КУзПБ.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства:

Ч. 1 - конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ч. 4 - для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Ч. 6 - вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

03.03.2025 судом було завершено проведення попереднього засідання у справі.

Розпорядником майна подано повідомлення за результатами розгляду вимог митниці згідно якого вимоги визнані в повному обсязі.

Боржником вимоги визнані в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст. 78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).

Дослідивши вимоги заяви, судом було встановлено наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету' або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір па підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Чернівецькою митницею у період дії воєнного стану здійснювалися митні оформлення товарів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2022 №236 «Деякі питання ми того оформлення окремих товарів, що ввозяться на митну територію України у період дії воєнного стану» (далі - Постанова №236) з наданням відстрочення по сплаті митних платежів (спосіб платежу 91),

П. 3 Постанови №236 визначено, що Держмитслужба чи визначений нею митний орган можуть здійснювати відстрочення оплати митних платежів під час ввезення на митну територію України товарів за переліком, згідно з додатком до цієї постанови на підставі письмової заяви платника податків (форма заяви надіслана листом Держмитслужби від 10.03.2022 №08-1/15/7/1493), поданої одночасно з митною декларацією. При цьому у графі 47 митної декларації у разі надання відстрочення сплати митних платежів відповідно до Класифікатора способів розрахунку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011. застосовується код способу розрахунку «091».

У заяві, яка подається під час здійснення митного оформлення товарів разом з митною декларацією, суб`єкт господарювання дає зобов`язання у встановленому порядку сплатити належні суми митних платежів шляхом оформлення аркуша коригування у визначений законом строк. У разі виконання суб`єктом господарювання зобов`язання та сплати належних платежів за заявою суб`єкта оформлюється аркуш коригування митної декларації та вносяться зміни до вказаною в графі 47 МД способу оплати з «091» на «01».

В зоні діяльності Чернівецької митниці ТОВ «Зіта-ТКФ» здійснено 27 митних оформлень із поданням відповідних заяв та застосуванням процедури, передбаченої Постановою №236.

За 7 митними деклараціями ТОВ «Зіта-ТКФ» сплачено до Держбюджету 16 537 993,9 грн.

За 20-ма митними деклараціями ТОВ «Зіта-ТКФ» здійснено митне оформлення із відстроченням платежів на суму 56 925 889,20 грн, (копії митих декларацій, копії заяв, що зазначені в гр. 44 відповідної митної декларації за кодом «8035» - додані до заяви), однак, в подальшому суми належних митних платежів суб`єктом господарювання за цими деклараціями не сплачено.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку единого адміністративного документа» у разі надання розстрочення (відстрочення) сплати митих платежів у графі 48 МД «Відстрочення платежів» зазначається граничний строк сплати грошових зобов`язань.

Судом встановлено, що граничний строк сплати грошових зобов`язань, зазначений у графі 48 митної декларації, по всіх 20-ти митних деклараціях минув.

Таким чипом, при здійсненні митних оформлень Чернівецька митниця надала ТОВ «Зіта-ТКФ» відстрочення зі сплати митних платежів за 20 митними деклараціями на загальну суму 56 925 889,20грн, у тому числі: мито 19 665 392,15 грн, ПДВ - 37 260 497,10 грн.

Станом на 10.02.2025 доказів звернення з заявами про внесення змін до митних декларацій з метою зміни обраного способу платежу та оплати митних платежів від ТОВ «Зіта-ТКФ» не надійшло.

Враховуючи викладене у ТОВ «Зіта-ТКФ» перед Чернівецькою митницею наявні грошові зобов`язання (що вважається заборгованістю) на загальну суму 56 925 889,20 грн.

Заявлені Чернівецькою митницею грошові вимоги, підтверджені належними й допустимими доказами, а тому суд вважає за необхідне заяву задовольнити та визнати заявлені грошові вимоги.

Керуючись ст. 2, 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 73, 74, 232-234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Чернівецької митниці (вх. №31738 від 17.12.2024).

Визнати грошові вимоги Чернівецької митниці до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗІТА-ТКФ" в розмірі 56 925 889,20 грн заборгованості та в розмірі 6 056,00 грн сплаченого судового збору.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Зобов`язати розпорядника майна внести відомості щодо визнаних вимог Чернівецької митниці до реєстру вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення - 03.03.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку і строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано - 10.03.2025.

Суддя Прохоров С.А.