ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" березня 2025 р. Справа № 914/366/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желік М.Б.

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

розглядає заяву Фізичної особи підприємця Ходоновича Івана Васильовича про ухвалення додаткового рішення

у справі № 914/366/24

за позовом Львівського обласного центру зайнятості, м. Львів

до відповідача Фізичної особи-підприємця Ходоновича Івана Васильовича, м. Новояворівськ, Яворівський р-н, Львівська область

про стягнення коштів

Львівський обласний центр зайнятості 07.02.2024 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ходоновича Івана Васильовича 216400,00грн мікрогранту, як таких, що використані не за цільовим призначенням.

Господарський суд Львівської області в рішенні від 24.09.2024 позовні вимоги Львівського обласного центру зайнятості задоволив; з ФОП Ходоновича І.В. на користь позивача стягнув 216400 грн та судовий збір, оскільки дійшов висновку про нецільове використання відповідачем коштів, отриманих в рамках надання мікрогранту та порушення ним вимог Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 за № 738, і договору про надання мікрогранту.

Відповідач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, оскарживши його в апеляційному порядку.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ходоновича Івана Васильовича задоволено частково; рішення Господарського суду Львівської області від 24.09.2024 у справі № 914/366/24 в частині стягнення 118170 грн скасовано, в цій частині в позові відмовлено; в решті рішення суду залишено без змін; з ФОП Ходоновича Івана Васильовича на користь Львівського обласного центру зайнятості стягнуто 98230 грн; судовий збір покладено на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

24.02.2025 представником відповідача через систему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі та стягнення з Львівського обласного центру зайнятості на користь відповідача 14000 грн. На підтвердження понесених витрат представник відповідача до своєї заяви долучив копію договору про надання правової допомоги від 20.09.2024, розрахунок розміру правової допомоги згідно з договором від 20.09.2024, акт здачі-приймання робіт на суму 14000 грн.

26.02.2025 позивач подав суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі, в якому, зокрема, наголосив, що заявник ні в апеляційній скарзі, ні у відповіді на відзив на апеляційну скаргу не заявляв про те, що очікує понести судові витрати та не зазначав попереднього розміру таких витрат, які ним будуть понесені за результатами розгляду апеляційної скарги. Крім цього, ні апелянт ні його представник протягом розгляду цієї справи та до завершення судових дебатів не зробили відповідної заяви про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З огляду на ту обставину, що розгляд апеляційної скарги Львівської міської ради у справі № 914/2736/21 відбувався в судому засіданні з повідомленням (викликом) представників сторін, з врахуванням ч.3 ст. 244 ГПК України, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.02.2025 заяву ФОП Ходоновича І.В. про ухвалення додаткової постанови призначено до розгляду в судому засіданні на 06.03.2025.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Згідно частини 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 19.07.2021 року у справі № 910/16803/19 зазначив, що праву сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується її обов`язку: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії, натомість закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 31.05.2022 року у справі № 917/304/21.

Умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом.

Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Отже, аналіз вказаних процесуальних норм та правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що при обґрунтуванні розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані такі умови:

- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Перевіривши всі подані відповідачем процесуальні документи, проаналізувавши протоколи судових засідань за 19.12.2024, 30.01.2025 та 20.02.2025, судова колегія зазначає, що ні відповідачем, ні його представником не було заявлено ні в письмовій, ані в усній формі про те, що відповідач поніс чи очікує понести судові витрати (орієнтовний їх розмір), у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи поданої до закінчення судових дебатів заяви відповідача про те, що він з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат, як того вимагають приписи ст.126, 129, 221 ГПК України, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Фізичної особи підприємця Ходоновича І.В. про ухвалення додаткового рішення у справі №914/366/24, відтак дійшов до висновку про відмову у прийнятті додаткової постанови.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі підприємцю Ходоновичу Івану Васильовичу у прийнятті додаткової постанови у справі № 914/366/24.

Порядок оскарження ухвали до Верховного Суду визначений статтями 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік