ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

05.03.2025м. ДніпроСправа № 904/876/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Дичко В.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" про забезпечення позову та додані до неї матеріали у справі № 904/876/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" (49049, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Добровольців, буд. 17, офіс 4, )

до Приватного підприємства "Технологія-2000" (51918, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35, )

про стягнення збитків у сумі 3 902 850 грн

Суддя Дичко В.О.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Солоніка" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Технологія-2000" про стягнення збитків у сумі 3 902 850 гривень.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовної вимоги зазначає, що Приватним підприємством "Технологія-2000" не виконані умови договору № 01/ОХ від 03.02.2022 про надання послуг відповідального зберігання, у зв`язку з чим позивачем відповідно до ч. 3 ст. 623 Цивільного кодексу, з урахуванням ринкових цін, визначених згідно з ціновою довідкою Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" № 3-1/169 від 10.02.2025, розраховані збитки в сумі 3 902 850 грн за неповернення 265,5 т сульфату амонію добривного гранульованого, переданого відповідачу на зберігання.

Разом із позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Солоніка" подало до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс загальною площею 7 268,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, номер запису про право власності: 46024849) за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35, що належить на праві власності Приватному підприємству "Технологія-2000".

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач указує, що відповідач на його письмову вимогу № 2 від 11.02.2025 не повернув товар, переданий на зберігання на підставі договору № 01/ОХ від 03.02.2022 про надання послуг відповідального зберігання, збитки не відшкодував, відповіді на вимогу не надав. Такі обставини, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка", свідчать про недобросовісність поведінки Приватного підприємства "Технологія-2000", наслідком якої є триваюче в часі порушення законних прав позивача як власника переданого на зберігання товару, наслідком якої є заподіяння збитків у розмірі ринкової вартості неповернутого товару.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Солоніка" зазначає, що між сторонами існує спір щодо стягнення з відповідача збитків у сумі 3 902 850 грн, а виконання в майбутньому судового рішення в даній справі в разі задоволення позовної заяви безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у Приватного підприємства "Технологія-2000" присудженої до стягнення суми або майна, на яке можливо звернути стягнення у виконавчому провадженні.

Заявник вважає, що накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна, який на праві приватної власності належить відповідачу, не вплине на повсякденну роботу Приватного підприємства "Технологія-2000" та не ускладнить його господарську діяльність, на відміну від такого способу забезпечення, як арешт коштів на рахунках у банках на таку значну суму, що навпаки може мати негативні наслідки для господарської діяльності відповідача. Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Солоніка" зазначає, що у Приватного підприємства "Технологія-2000" буде можливість у будь-який момент урегулювати спір з позивачем мирним шляхом, тому просить суд не застосовувати заходів зустрічного забезпечення позову.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Солоніка" заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись майном або грошовими коштами, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (іншого речового права) на майно, витребування (передачу) майна або про стягнення грошових коштів.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У п.п. 47-48 постанови від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що при розгляді заяви про забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3)співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (п. 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 15.04.2021 у справі № 910/16370/20.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Предметом позову є стягнення збитків у сумі 3 902 850 грн, спричинених неповерненням товару, переданого на зберігання на підставі договору № 01/ОХ від 03.02.2022 про надання послуг відповідального зберігання.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявленої позовної вимоги є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Умовою застосування заходу забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Подібну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 09.06.2023 у справі № 37з-23, від 21.09.2023 у справі № 922/1856/23, від 11.12.2023 у справі №904/1934/23 та від 07.11.2024 у справі № 915/538/24.

Також за правовим висновком, викладеним у п. 24 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому арешт нерухомого майна не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Аналогічний правовий висновок про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21.

Судом установлено на підставі відповіді № 1173740 від 05.03.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що за Приватним підприємством "Технологія-2000" на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2021 зареєстровано об`єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс загальною площею 7 268,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, номер запису про право власності: 46024849) за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул.Дніпробудівська, буд. 35.

Невжиття заходу забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду про стягнення з відповідача грошових коштів та судових витрат у випадку задоволення позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка".

Отже, накладення арешту на належне Приватному підприємству "Технологія-2000" на праві власності нерухоме майно є співмірним заходом забезпечення позову про стягнення грошових коштів та є достатнім, адекватним та співмірним до заявленої позовної вимоги.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Солоніка" захід забезпечення позову обґрунтованим, адекватним та співмірним із позовною вимогою та таким, що забезпечує збалансованість інтересів сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Наразі суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись статтями 86, 136-140, 144, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" про забезпечення позову - задовольнити.

2. Накласти арешт у межах ціни позову 3 902 850 грн (три мільйони дев`ятсот дві тисячі вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс загальною площею 7 268,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, номер запису про право власності: 46024849) за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35, що належить на праві власності Приватному підприємству "Технологія-2000" (51918, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35, ).

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Солоніка" (49049, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Добровольців, буд. 17, офіс 4, )

Боржник: Приватне підприємство "Технологія-2000" (51918, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35, )

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її постановлення та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Дата набрання ухвалою законної сили - 05.03.2025

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки - до 06.03.2028.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню незалежно від пред`явлення до примусового виконання.

Учасники судового процесу мають право звернутися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову повністю чи частково.

Ухвала суду може бути оскаржена у строк та в порядку, передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.О. Дичко