ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/157/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Крутькової В.О., розглянувши у відкритому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до відповідача: Головного управління ДПС в Одеській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - державний реєстратор виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області Шведенко Вікторія Вікторівна

про скасування акту опису майна та скасування обтяження

за участю представників:

від позивача - Новік В.

від відповідача та третьої особи- не прибули

До суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - державний реєстратор виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області Шведенко Вікторія Вікторівна, у якій просить суд:

- Скасувати акт опису майна № 44/15-32-53-09-16, виданий 07.08.2020 Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області,

- Скасувати обтяження у вигляді податкової застави з земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:3276 площею 41,3452 га (номер запису про обтяження 40664183, дата державної реєстрації 22.02.2021, державний реєстратор Шведенко В.В., Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської обл., суб`єкт обтяження - Головне управління ДПС в Одеській обл., боржник ТОВ Індустріальний парк Центральний), яка знаходиться за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, с. Молодіжне, вул. Виноградна, 21/1.

Ухвалою від 20.01.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 19.02.2025.

Відповідач отримав ухвалу в електронному кабінеті 20.01.2025, що підтверджується довідкою.

Відзиву на позов відповідач не надав, в засідання не прибув. З огляду на викладене, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Третя особа отримала ухвалу 28.01.2025 відповідно до поштового повідомлення про вручення, але письмових пояснень щодо позову не надала.

06.02.2025 позивач подав клопотання про залучення доказів, яке було задоволено в засіданні 19.02.2025.

Ухвалою від 19.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 05.03.2025.

Розглянувши матеріали справи, суд

встановив:

Як свідчить свідоцтво про право власності від 29.02.2024 та Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі ДРРП) від 19.09.2024, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (позивач) є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:3276 площею 41,3452 га, яка знаходиться за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, с. Молодіжне, вул. Виноградна, 21/1 (далі Земельна ділянка).

Проте, згідно Інформації з ДРРП на зазначену земельну ділянку існує обтяження у вигляді податкової застави (номер запису про обтяження 40664183, дата державної реєстрації 22.02.2021, державний реєстратор Шведенко В.В., Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської обл., суб`єкт обтяження - Головне управління ДПС в Одеській обл., боржник ТОВ «Індустріальний парк «Центральний», документи, подані для державної реєстрації - акт опису майна, серія та номер: 44/15-32-53-09-16, виданий 07.08.2020, видавник: Головне управління ДПС в Одеській області).

Вищезазначена земельна ділянка перебувала в іпотеці в АТ «Ощадбанк» на підставі договору іпотеки, укладеного 12.01.2018 між АТ «Ощадбанк» та ТОВ «Індустріальний парк «Центральний» з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Іст Оілс-Україна» за кредитним договором.

Через невиконання ТОВ «Іст Оілс-Україна» кредитних зобов`язань, 11.05.2019 на копії договору іпотеки від 12.01.2018, укладеного між банком та ТОВ «Індустріальний парк «Центральний», приватним нотаріусом КМНО Чорнєй В. В. за заявою банку було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно ТОВ «Індустріальний парк «Центральний» для часткового погашення заборгованості ТОВ «Іст Оілс-Україна», який направлено банком до примусового виконання приватному виконавцю Парфьонову Г.В., останнім було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65788028.

В межах вказаного виконавчого провадження здійснено опис, арешт, оцінку та передачу заставленого нерухомого майна ТОВ «Індустріальний парк «Центральний» на реалізацію через Прозорро.

За результатами виконавчого провадження торги з продажу Земельної ділянки не відбулись.

Оскільки Земельна ділянка знаходилась в іпотеці банку, електронні торги з продажу земельних ділянок не відбулись, банком було направлено на адресу приватного виконавця Парфьонова Г.В. лист про залишення за банком Земельної ділянки. Приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. 10.01.2024 було видано акт про реалізацію предмета іпотеки.

На підставі вказаного акту, 29.02.2024 приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф. було видано свідоцтво, яке підтверджує право власності АТ «Ощадбанк» на земельну ділянку.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будьякі дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Проте, через наявність у ДРРП обтяження на Земельну ділянку у вигляді податкової застави, АТ «Ощадбанк» не в змозі в повній мірі здійснювати правомочності власника шляхом продажу Земельної ділянки, чим порушуються ст.ст.319, 321 ЦК України, що накладає на банк додатковий тягар у вигляді понесення витрат на її утримання.

З метою скасування обтяження у вигляді податкової застави з земельної ділянки, банком на адресу відповідача було відправлено лист № 55/2-08/53 від 17.10.2024.

Однак листом від 14.11.2024 Головне управління ДПС в Одеській області, посилаючись на ст. ст. 88, 89, 93 Податкового кодексу України, відмовило банку в звільненні з податкової застави Земельної ділянки.

Вказану відмову АТ «Ощадбанк» вважає незаконною, тому звернулось до суду з метою захисту свої прав.

Статтями 546 та 575 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Окремим видом застави є іпотека.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частинами шостою та сьомою ст.3 Закону України «Про іпотеку»:

- у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки;

- пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином, звернувши стягнення на іпотечне майно, а саме земельну ділянку, банк в розумінні ст. 3 Закону України «Про іпотеку» використав своє пріоритетне право на таке звернення стягнення, оскільки обтяження Земельної ділянки іпотекою було зареєстроване в ДРРП 12.01.2018, в день укладення договору іпотеки, тобто значно раніше, ніж податковим органом було зареєстроване обтяження у вигляді податкової застави - 22.02.2021.

Крім того, пунктом 87.3 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків:

- майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави;

- майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг, оренду, схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління.

Тому відповідачем незаконно відмовлено позивачу в скасуванні обтяження у вигляді податкової застави з Земельної ділянки, оскільки іпотека банку на Земельну ділянку зареєстрована в ДРРП до моменту виникнення права податкової застави, Земельна ділянка наразі не належить на праві власності платнику податків, який має податковий борг - ТОВ «Індустріальний парк «Центральний», відтак, Земельна ділянка не може бути використана податковим органом як джерело погашення податкового боргу ТОВ «Індустріальний парк «Центральний».

Земельна ділянка виставлена банком на продаж через електронні торги, 31.10.2024 були проведені електронні торги, переможцем торгів з правом на укладення з АТ «Ощадбанк» договору(ів) оренди з викупом трьох земельних ділянок за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, с. Молодіжне, вул. Виноградна, 21/1, в т.ч. й Земельної ділянки, стало ТОВ «Коммодити Транслекс», що підтверджується протоколом проведення електронних торгів.

Однак, як зазначалось вище, через наявність у ДРРП обтяження на Земельну ділянку у вигляді податкової застави, АТ «Ощадбанк» не в змозі здійснити правомочності власника та укласти з переможцем торгів нотаріально посвідчений договір оренди з викупом Земельної ділянки, чим порушуються норми ст.ст.319, 321 ЦК України. В зв`язку з цим, завдаються збитки державному банку, а відтак і державі через недоплату податків. Крім того, банк в силу специфіки своєї діяльності не є ефективним власником Земельної ділянки, тому продаж Земельної ділянки ефективному власнику позбавить банк поточних витрат, які несе останній у зв`язку з володінням нею.

До того ж, суд враховує, що було перейменування Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Так, постановою Кабінету Міністрів України № 568 від 05.06.2019, з метою приведення у відповідність до вимог статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства», було змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Щодо підсудності, то суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на земельну ділянку набуто позивачем на підставі відповідного правочину і позивач звернувся до господарського суду саме за захистом свого речового права. У свою чергу, Позивач не є боржником за податковим боргом і не перебуває у безпосередніх відносинах із Відповідачем у контексті наявності податкового боргу. Таким чином, у цьому разі має місце спір про право (приватноправовий спір), оскільки наслідки його вирішення судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме Позивача, а характер спірних матеріальних правовідносин, як і предмет оскарження, у даному випадку вказують на юрисдикцію господарських судів (постанова Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 907/568/22).

Крім того, позивач вже звертався до адміністративного суду і ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 у справі № 420/37144/24 закрито провадження та роз`яснено про підвідомчість даного позову господарському суду.

Розглянувши матеріали справи, суд виходить з того, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Податковим кодексом України. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави (п.п. 14.1.155. статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 89.2. статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5. цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Стаття 93 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для припинення податкової застави майна боржника.

Майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1. цієї статті (пункти 93.1., 93.2. статті 93 Податкового кодексу України).

Податкова застава є способом забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом. Право податкової застави виникає згідно з Податковим кодексом України та не потребує письмового оформлення. Підставою виникнення податкової застави є несплата у строки, встановлені Податковим кодексом України, сум грошових зобов`язань. Податкова застава виникає з дня виникнення у платника податків податкового боргу з грошових зобов`язань. При виникненні права податкової застави майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків. У зв`язку з цим, закон передбачає оформлення майна, на яке поширюється право податкової застави, актом опису, яке здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу. При цьому у разі збільшення суми податкового боргу до початку складання акта опису майна у податкову заставу такий акт складається до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків.

Суд враховує, що до позивача у даній справі № 916/157/25 не застосовувалася податкова застава і останній є добросовісним набувачем спірного майна, право на яке набуто ним в рамках виконавчого провадження. При цьому доказів того, що право власності позивача на земельну ділянку оспорено, суду не надано, а отже воно є дійсним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 Цивільного кодексу України).

За змістом частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга статті 328 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, позивач у наведеній справі є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі. Такі обставини мають триваючий характер, вони перешкоджають позивачу на свій розсуд розпоряджатися власним майном.

Таким чином, оскільки податкова застава не пов`язана з особою позивача, порушує права власника на розпорядження цим майном, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд врахував, що нерухоме майно знаходиться у податковій заставі у зв`язку із наявністю податкового боргу ТОВ «Індустріальний парк «Центральний», якому майно належало раніше. Водночас, матеріали справи не містять доказів про оскарження будь-яких дій позивача, у тому числі з боку відповідача, пов`язаних із набуттям права власності на земельну ділянку.

Інший підхід створюватиме ситуацію правової невизначеності, коли титульному володільцю (правова підстава набуття прав на майно якого не оскаржена) будуть створюватися перешкоди щодо реалізації права власності на таке майно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 907/850/22.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

До позовної заяви позивач додав докази сплати 6056 грн судового збору.

Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру. Позов подано через Електронний суд.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позову немайнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, позивач мав сплатити 3028*2*0,8=4844,80грн судового збору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі 4844,80грн сплаченого судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Скасувати акт опису майна № 44/15-32-53-09-16, виданий 07.08.2020 Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області.

3. Скасувати обтяження у вигляді податкової застави з земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:3276 площею 41,3452 га (номер запису про обтяження 40664183, дата державної реєстрації 22.02.2021, державний реєстратор Шведенко В.В., Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської обл., суб`єкт обтяження - Головне управління ДПС в Одеській обл., боржник ТОВ Індустріальний парк Центральний), яка знаходиться за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, с. Молодіжне, вул. Виноградна, 21/1.

4. Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код 44069166, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (код 00032129, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) 4844,80грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05 березня 2025 р.

Суддя В.В. Литвинова