ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 р. Справа№ 927/608/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Хрипуна О.О.

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 04.03.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Смолянка-Агро»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2024 (повний текст рішення складено та підписано 15.11.2024)

у справі № 927/608/24 (суддя Сидоренко А.С.)

за позовом Приватного підприємства «Смолянка-Агро»

до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області

про стягнення 311 412,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача збитків (упущеної вигоди) в сумі 311 412,63 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що:

- рішенням тридцять третьої сесії сьомого скликання Олишівської селищної ради «Про передачу земельної ділянки в оренду» від 31.08.2020, серед іншого, вирішено передати позивачу в оренду строком на двадцять років земельну ділянку під господарськими будівлями і дворами, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348 та одночасно зобов`язано селищного голову Малець С.В. укласти з позивачем договір оренди землі вказаної земельної ділянки, проте, вказане рішення в частині укладення договору оренди землі відповідачем на даний час не виконане, що має своїм наслідком завдання підприємству збитків;

- при цьому за умови укладення в 2020 році відповідного правочину він міг би засіяти озимою пшеницею додатково 11,1492 га ріллі та отримати в 2021 році прибуток від продажу такої пшениці в сумі 311 412,63 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:

- прийняття ним рішення «Про передачу земельної ділянки в оренду» від 31.08.2020 суперечить приписам ЗК України, оскільки таке рішення мало бути прийнято на підставі проекту землеустрою шляхом його затвердження, проте такої умови при прийнятті рішення дотримано не було; як наслідок, договір оренди землі, на укладенні якого наполягає позивач, суперечив би нормам діючого законодавства України;

- межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0348 не збігаються з фактичними контурами споруд та парканів, вона накладається на землі житлової та громадської забудови, має помилку геометрії, що встановлено висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 01.03.2024 № 2845/23-24 (проведена у справі № 927/186/22 - примітка суду );

- позивач звертався до органу місцевого самоврядування із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовною площею 73,6290 га; відповідний дозвіл надано рішенням ради 11 сесії 8 скликання, одночасно рада звернула увагу підприємства на питання, які слід врахувати та вирішити під час розроблення проекту землеустрою, проте, оскільки вказівки відповідача позивачем були проігноровані під час розроблення проекту землеустрою, рішенням від 13.10.2022 18 сесії 8 скликання № 428-18/VІІІ «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 73,6290 га ПП «Смолянка-Агро» підприємству відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та рекомендовано привести проект землеустрою у відповідність вимогам діючого законодавства України;

- без розроблення проекту землеустрою вищезгадане рішення від 31.08.2020 є таким, що суперечить положенням ЗК України, а тому укладення договору оренди на його основі також суперечитиме закону;

- правова оцінка питання можливості укладання договору оренди земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348 відповідно до рішення 33 сесії 7 скликання від 31.08.2020 «Про передачу земельної ділянки в оренду» надається в межах справи № 927/186/22.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2024 у справі № 927/608/24 позовні вимоги залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, а відтак підстави для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків також відсутні.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що звертаючись з даним позовом позивач вказує, що протиправна поведінка селищної ради полягає в ухиленні від виконання прийнятого нею ж рішення про передачу підприємству в оренду земельної ділянки, проте, як було встановлено під час розгляду справи № 927/186/22, земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0348 накладається на інші земельні ділянки, а також на дорогу, що сполучає с. Смолянка та с. Грабівка, що фактично унеможливлює виконання рішення Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 31.08.2020 та передачу позивачу в орендне користування земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348. Вказане свідчить про те, що доводи позивача щодо протиправної поведінки відповідача не підтвердилися.

Також суд першої інстанції зауважив на тому, що:

- у вересні 2021 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням (від 06.09.2021 № 104) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 73,6290 га із земель комунальної власності, яка розташована в с. Смолянка на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, кадастровий номер :01:003:0348. Такий дозвіл був наданий позивачу рішенням одинадцятої сесії Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області восьмого скликання від 20.09.2021 № 315-11/VIII;

- відповідні дії позивача свідчать, що фактично він погодився із неможливістю виконання рішення Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 31.08.2020 про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0348 без визначення її дійсної площі та конфігурації, однак, в липні 2024 року позивач вже звернувся з позовом про стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок ухилення останнього від виконання прийнятого ним рішення про передачу підприємству в оренду земельної ділянки;

- матеріалами справи підтверджується, що селищна рада загалом не відмовляється від надання земельної ділянки в оренду, проте, на даний час передача землі у користування не була здійснена насамперед у зв`язку з тим, що позивач не розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, який би відповідав вимогам земельного законодавства;

- суд не може встановити чи дійсно в загальну площу земельної ділянки 73,629 га, кадастровий :01:003:0348, входять дві земельні ділянки (рілля) площею 7,9812 га та 3,168 га (разом 11,1492 га), площу яких позивач взяв для розрахунку завданих збитків (як таких, що мав намір та можливість в 2020 році засіяти озимою пшеницею).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне підприємство «Смолянка-Агро» звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2024 у справі № 927/608/24 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Олешівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області на користь Приватного підприємства «Смолянка-Агро» 311 412,63 грн. збитків (упущеної вигоди).

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення є не законним.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що;

- суд першої інстанції не обґрунтував з точки законодавства, яким передбачено виготовлення проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вже після того як було прийнято рішення відповідача про передачу;

- суд першої інстанції без будь яких доказів пришов до висновку, що проектна документації не виготовлялась;

- для з`ясування справи, суд в межах своїх повноважень мав призначити відповідну судову експертизу для встановлення чи в ходить до земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348, дві земельні ділянки (рілля) площею 7,9812 га та 3,168 га (разом 11,1492 га);

- також має бути призначена судова земельно-технічна експертизу для обміру (встановлення меж) земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348, для з`ясування того, чи дійсно вказана земельна ділянка накладається на інші земельні ділянки та на дорогу, що сполучає с. Смолянка с. Грабівка, оскільки судова експертиза у справі № 927/186/22 проводилась виключно по матеріалах справи без виїзду експерта на місце, проте дані які внесення в земельний кадастр та фактичні дані можуть різнитись.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 апеляційна скарга у справі № 927/608/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Демидова А.М., судді Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

Також в тексті апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2024 у справі № 927/608/24.

Скаржником в тексті апеляційної скарги викладено клопотання про призначення експертизи у справі № 927/608/24. На вирішення експерта пропонується поставити наступні запитання:

1. Для обміру (встановлення меж) земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348, чи дійсно вказана земельна ділянка накладається на інші земельні ділянки (кадастрові номери :01:003:0024, :01:003:0027, :01:003:0028, :01:003:0045; площі накладення становлять: кадастровий номер: :01:003:0024; кадастровий номер: :01:003:0027; кадастровий номер: :01:003:0028; кадастровий номер: :01:003:0045 та земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0348 накладається на дорогу, що сполучає с. Смолянка та с. Грабівка?

2. Дослідити, чи входить до складу земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348, дві земельні ділянки (рілля) площею 7,9812 га та 3,168 га (разом 11,1492 га) - рілля?

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 витребувано у Господарського суду міста Чернігівської області матеріали справи № 927/608/24, вирішення питання щодо відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Приватного підприємства «Смолянка-Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2024 у справі № 927/608/24 відкладено до надходження матеріалів справи з Господарського суду Чернігівської області

31.12.2024 матеріали справи № 927/608/24 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 у справі № 927/608/24 заяву колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Демидова А.М., судді Ходаківська І.П., Владимиренко С.В. про самовідвід від розгляду справи № 927/608/24 задоволено, апеляційну скаргу Приватного підприємства «Смолянка-Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/608/24 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2025 № 09.1-07/16/25, у зв`язку з задоволенням заяви колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Демидова А.М., судді Ходаківська І.П., Владимиренко С.В. про самовідвід від розгляду справи № 927/608/24 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 927/608/24.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи № 927/608/24 між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2025, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Яценко О.В., суддів: Хрипуна О.О., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2025 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Смолянка-Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2024 у справі № 927/608/24 прийнято до свого провадження, клопотання Приватного підприємства «Смолянка-Агро» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2024 у справі № 927/608/24 залишено без розгляду, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Смолянка-Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2024 у справі № 927/608/24, постановлено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, справу № 927/608/24 призначено до розгляду на 17.02.2025 об 11 год. 00 хв.

29.01.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пославшись на ті ж самі обставини, що і в суді першої інстанції та зауваживши на тому, що:

- постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2024 у справі № 927/186/22, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 19.11.2024, встановлено протиправність рішення тридцять третьої сесії сьомого скликання Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 31.08.2020 року «Про передачу земельної ділянки в оренду», а отже вказане рішення не може бути підставою для укладання договору оренди землі та виникнення відповідних зобов`язань;

- виділення двох земельних ділянок (ріллі) площею 7,9812 га та 3,168 га, площу яких позивач взяв для розрахунку завданих збитків (як таких, що мав намір та можливість в 2020 році засіяти озимою пшеницею), із меж загальної земельної ділянки зі зміною цільового призначення позивач у встановленому ЗК України не забезпечив, при цьому рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки поділу земельної ділянки на підставі проектів землеустрою у спосіб визначений ЗК України за клопотанням позивача відповідачем не приймалось;

- вимога позивача щодо повторного дослідження встановлених фактів у рішенні суду та призначення повторної експертизи не ґрунтується на положеннях чинних нормативно-правових актів, установленої судової практики та є неприпустимою з точки зору процесуальної економії

05.02.2025 до суду від позивача, а 10.02.2025 - від відповідача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції. Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 та від 11.02.2025 вказані заяви задоволені.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 розгляд апеляційної скарги відкладено на 04.03.2025 о 09 год. 50 хв.

25.02.2025 до суду від позивача надійшло клопотання в якому заявник просить призначити земельно-технічну експертизу, а на розгляд експерта поставити наступні питання

1. Провести обміру (встановлення меж) земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348(на місці);

2. Чи дійсно вказана земельна ділянка кадастровий номер :01:003:0348, накладається на інші земельні ділянки (кадастрові номери :01:003:0024, :01:003:0027, :01:003:0028, :01:003:0045?

3. Яка площа накладення земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0348 на земельні ділянки: кадастровий номер-:01:003:0024; кадастровий номер-:01:003:0027; кадастровий номер-:01:003:0028; кадастровий номер-:01:003:0045?

4. Чи накладається земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0348 на дорогу, що сполучає с. Смолянка с. Грабівка, яка площа накладання?

5. Чи входить до складу земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348, дві земельні ділянки (рілля) площею 7,9812 га та 3,168 га (разом 11,1492 га)- рілля?

У задоволенні клопотань про призначення експертизи колегією суддів відмовляється з підстав, які будуть викладені нижче.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

За результатами розгляду клопотання позивача рішенням тридцять третьої сесії сьомого скликання Олишівської селищної ради «Про передачу земельної ділянки в оренду» від 31.08.2020 (далі Рішення від 31.08.2020), серед іншого, вирішено:

- передати позивачу в оренду строком на двадцять років земельну ділянку під господарськими будівлями і дворами, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:034;

- селищному голові Малець С.В. укласти з позивачем договір оренди землі вказаної земельної ділянки;

- встановити орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

З матеріалів справи слідує, що після прийняття вказаного рішення позивач звертався до відповідача з пропозиціями про укладення відповідного договору оренди, проте останній відмовив у задоволенні вказаних пропозицій, зокрема і з посиланням на те, що наданий позивачем проект договору не відповідає вимогам законодавства.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач просить стягнути з відповідача збитки (упущену вигоду) в сумі 311 412,63 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідач безпідставно ухилився від укладення договору оренди земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348 обов`язковість чого встановлена Рішенням від 31.08.2020, проте за умови укладення в 2020 році відповідного правочину позивач міг би засіяти озимою пшеницею додатково 11,1492 га ріллі та отримати в 2021 році прибуток від продажу такої пшениці в сумі 311 412,63 грн.

Правові позиції сторін детально наведені вище.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є,

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно статті 623 ЦК України:

- боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1);

- розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором;

- збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (ч. 3);

- при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч. 4).

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За приписами ст. 10, 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Порядок та умови набуття права користування земельною ділянкою на умовах оренди встановлені Земельним кодексом України (далі ЗК України) та Законом України «Про оренду землі».

У відповідності до ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ст. 3 Закону Украхни «Про оренду землі»).

Суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності (ст. 80 ЗК України).

Частина 1 ст. 122 ЗК України встановлює, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений ст. 123 ЗК України.

З огляду на вищенаведені норми діючого законодавства України суд першої інстанції цілком вірно встановив, що відповідач наділений повноваженнями розпоряджатися землями комунальної власності відповідних територіальних громад, надавати у користування земельні ділянки із земель комунальної власності, проте відповідні дії мають вчинятися органом місцевого самоврядування з чітким дотриманням вимог закону.

Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0348 має цільове призначення 16.00 «Земельні ділянки запасу під сільськогосподарськими будівлями і дворами», категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання: землі запасу; форма власності: комунальна; площа земельної ділянки: 73.379 га; суб`єкт права власності на земельну ділянку: Олишівська селищна об`єднана територіальна громада в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області; дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав): 10.09.2019.

Як встановлено вище, Рішенням від 31.08.2020 спірну земельну ділянку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а відтак, оскільки цільове призначення такої земельної ділянки згідно відомостей з Державного земельного кадастру «Земельна ділянка запасу під сільськогосподарськими будівлями і дворами», а передається в оренду на підставі рішення органу місцевого самоврядування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, то фактично відбувається зміна її цільового призначення.

За правилами ст. 123 ЗК України (в редакції станом на 31.08.2020) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначаються Законом України «Про землеустрій», згідно зі ст. 50 якого проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених ст.ст. 31, 33-37 цього Кодексу.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, Рішення від 31.08.2020 мало бути прийнято відповідачем на підставі проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки, а за відсутності відповідного проекту акт органу місцевого самоврядування є таким, що суперечить положенням ст. 123 ЗК України та ст. 50 Закону України «Про землеустрій».

Пунктом 6 ч. 3 ст. 186 ЗК України встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 123 ЗК України (станом на 06.09.2021) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається що у вересні 2021 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням (від 06.09.2021 № 104) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 73,6290 га із земель комунальної власності, яка розташована в с. Смолянка на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, кадастровий номер :01:003:0348.

Рішенням одинадцятої сесії Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області восьмого скликання від 20.09.2021 № 315-11/VIII «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовною площею 73,6290 га ПП «Смолянка-Агро», зокрема, ухвалено:

« 1. Надати дозвіл ПП «Смолянка-Агро» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 73,6290 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області за межами населеного пункту;

2. В проекті землеустрою зробити поділ земельної ділянки з фактичним виділенням ріллі;

3. Рекомендувати ПП «Смолянка-Агро» здійснити заходи щодо розроблення вищевказаної документації із землеустрою та подати її на розгляд сесії Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.»

Надалі рішенням сімнадцятої сесії Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області восьмого скликання від 18.07.2022 № 423-17/VІІІ внесено зміни до вищезгаданого рішення від 20.09.2021 № 315-11/VІІІ, доповнивши його пунктом 2 наступного змісту: «Скасувати рішення тридцять третьої сесії сьомого скликання від 31.08.2020 року «Про передачу земельної ділянки в оренду».

Не погоджуючись з рішенням відповідача від 18.07.2022 № 423-17/VІІІ позивач звернувся з позовом про визнання його недійсним у відповідній частині.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2022 у справі № 927/565/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 позов задоволено повністю, визнано незаконним та скасовано рішення Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області сімнадцятої сесії восьмого скликання від 18.07.2022 № 423-17/VIII в частині внесення змін до рішення одинадцятої сесії восьмого скликання від 20.09.2021 у № 315-11/VIII «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовною площею 73,6290 га ПП «Смолянка-Агро», а саме доповнення рішення пунктом 2 такого змісту: «Скасувати рішення тридцять третьої сесії сьомого скликання від 31.08.2020 року «Про передачу земельної ділянки в оренду».

Ухвалюючи відповідне рішення Господарський суд Чернігівської області виходив з того, що спірне рішення є таким, що прийнято з порушенням передбаченої законом процедури внесення змін до Рішення від 31.08.2020 та до рішення одинадцятої сесії восьмого скликання від 20.09.2021 № 315-11/VIII «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовною площею 73,6290 га ПП «Смолянка-Агро»; Рішення від 31.08.2020та рішення Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 20.09.2021 № 315-11/VIII «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовною площею 73,6290 га ПП «Смолянка-Агро», є актами індивідуальної дії, на підставі яких у позивача виникло право на отримання в оренду земельної ділянки, а тому відповідач не мав підстав для скасування такого рішення.

Водночас вказане не спростовує того, що Рішення відповідача від 31.08.2020 про передачу земельної ділянки в оренду позивачеві було прийнято за відсутності проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що лише в серпні 2022 року позивач подав відповідачеві на затвердження (заява від 09.08.2022 № 47) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 73,6290 га, кадастровий номер :01:003:0348 (додатком до заяви значиться відповідний проект землеустрою на 42 аркушах).

Статтею 123 ЗК України (в редакції станом на 13.10.2022) передбачається, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Рішенням вісімнадцятої сесії Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області восьмого скликання від 13.10.2022 № 428-18/VIII «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 73,6290 га ПП «Смолянка-Агро», враховуючи рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, місцевих природних ресурсів, збереження навколишнього природного середовища, комунальної власності, інфраструктури, будівництва, архітектури, транспорту та житлово-комунального господарства, ухвалено:

« 1. Відмовити ПП «Смолянка-Агро» в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 01.01) площею 57.1773 га та 14.0746 га, за рахунок земель комунальної власності ПП «Смолянка-Агро» за межами населеного пункту с. Смолянка, Куликівського району Чернігівської області, кадастрові номери новосформованої земельної ділянки відсутні, відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій», п.5, ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр», ст. 12, 93, 122, 123, 124, 186 Земельного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»

2. Рекомендувати ПП «Смолянка-Агро» привести проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 01.01) площею 57.1773 га та 14.0746 га, за рахунок земель комунальної власності ПП «Смолянка-Агро» за межами населеного пункту с. Смолянка, Куликівського району Чернігівської області, кадастрові номери новосформованої земельної ділянки відсутні у відповідність до вимог чинного законодавства та вказаних недоліків і зауважень постійної комісії з питань земельних відносин, місцевих природних ресурсів, збереження навколишнього природного середовища, комунальної власності, інфраструктури, будівництва, архітектури, транспорту та житлово-комунального господарства.»

Наведене вище свідчить про те, що поданий відповідачем на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду не відповідає вимогам закону, тобто був розроблений без урахування зауважень та рекомендацій відповідача.

Матеріалами справи також підтверджено, що огляду наявність Рішення від 31.08.2020, позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання Олишівську селищну раду укласти з ПП «Смолянка-Агро» договір оренди земельної ділянки загальною площею 73,629 га кадастровий номер :01:003:0348 строком на 20 років для ведення сільськогосподарського виробництва (права № 9927/186/22).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2023 у справі № 927/186/22 позов задоволений повністю. Присуджено укласти Олишівській селищній раді Чернігівського району Чернігівської області з Приватним підприємством «Смолянка - Агро» договір оренди земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348, строком на двадцять років, для ведення сільськогосподарського виробництва.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок укласти вказаний договір встановлений Рішенням від 31.08.2020, яке є чинним та, з огляду на яке у позивача виникло право на отримання в оренду строком на двадцять років земельної ділянки під господарськими будівлями і дворами, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348, яка розташована в с. Смолянка Куликівського району Чернігівської області на адміністративній території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2024 у справі № 927/186/22, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 19.11.2024, рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2023 у справі № 927/186/22 скасовано з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду Північний апеляційний господарський суд виходив, зокрема, з того, що:

- з матеріалів справи слідує, що позивач просить зобов`язати відповідача передати йому в оренду земельну ділянку загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348, а відповідач стверджує про неможливість передачі такої земельної ділянки в оренду, оскільки вона накладається як на землі загального користування (проїзд), дорогу, яка сполучає с. Смолянку та с. Грабівку, так і на земельні ділянки, які перебувають у власності та оренді інших осіб;

- з огляду на вказані обставини колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді цієї справи необхідно перевірити та встановити обставини накладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0348 на земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні інших осіб, а також слід встановити чи накладається вказана земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0348 на землі загального користування (проїзд), дорогу, яка сполучає с. Смолянку та с. Грабівку;

- за результатами проведення вказаної експертизи складено Висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 2845/23-24 від 01.03.2024, у якому експертом викладені наступні висновки:

1. земельна ділянка кадастровий номер :01:003:0348 накладається на земельні ділянки кадастрові номери: :01:003:0024, :01:003:0027, :01:003:0028, :01:003:0045, площі накладення становлять:

кадастровий номер: :01:003:0024 - 0,0865г а;

кадастровий номер: :01:003:0027 - 0,2942 га;

кадастровий номер: :01:003:0028 - 0,2500 га;

кадастровий номер: :01:003:0045 - 0,2500 га;

Частина питання «Якщо так, то встановити осіб, якім належать відповідні речові права на земельні ділянки, які накладаються на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0348 та визначити площу накладення» не входить до переліку вирішуваних питань та виходить за межі компетенції експерта;

2. земельна ділянка кадастровий номер :01:003:0348 накладається на дорогу, що сполучає с. Смолянку та с. Грабівку площа накладення становить 0,6404 га;

- колегію суддів було встановлено, що з наявних у матеріалах справи доказів, а саме Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку слідує, що:

1) власником земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер :01:003:0028 є ОСОБА_1 ;

2) власником земельної ділянки площею земельної ділянки 0,0865 га кадастровий номер :01:003:0024 та земельної ділянки площею 0,2942 га для ведення особистого господарства кадастровий номер :01:003:0027 є ОСОБА_2 ;

- матеріали справи не містять відомостей про особу/осіб, яким належать речові права на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер: :01:003:0045;

- отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується як те, що земельна ділянка кадастровий номер :01:003:0348 накладається на дорогу, що сполучає с. Смолянку та с. Грабівку площа накладення становить 0,6404 га, так і те, що така земельна ділянка накладається на земельні ділянки, які належіть на права власності третій особі 1 та третій особі 2, а також на земельну ділянку, яка перебуває в орендному користуванні третьою особи 3, а також те, що право власності та право оренди щодо відповідних земельних ділянок у третіх осіб виникло задовго до прийняття рішення тридцять третьої сесії сьомого скликання Олишівської селищної ради Про передачу земельної ділянки в оренду від 31.08.2020;

- водночас вказані обставини фактично унеможливлюють виконання рішення Олишівської селищної ради Про передачу земельної ділянки в оренду від 31.08.2020 та передачу позивачу в орендне користування земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348, оскільки:

1. за змістом положень ЗК України надання земельної ділянки у користування одній особі за наявності у іншої особи чинного права користування, можливо лише після припинення права такого користування останньою у встановленому порядку, проте матеріали справи не містять доказів припинення права користування третьою особою 3 земельною ділянкою площею 0,2500 га кадастровий номер :01:003:0028;

2. за змістом положень чинного законодавства саме власникові належить право розпоряджання своїм майном, а відтак відповідач не мав права на передачу в оренду земельних ділянок, які на праві власності належать тертій особі 1 та третій особі 2;

- колегія суддів зауважує позивачу на тому, що у цій справі його позовні вимоги не можуть бути задоволені частково, зокрема відповідача не може бути зобов`язано надати в оренду лише частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0348, оскільки за змістом положень чинного законодавства в оренду передається сформована земельна ділянка, тобто земельна ділянка з визначенням її площі, меж та внесенням інформації про неї до Державного земельного кадастру, при цьому істотними умовами договору оренди землі, серед іншого є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки). До того ж рішення Олишівської селищної ради «Про передачу земельної ділянки в оренду» від 31.08.2020 прийняте саме до земельної ділянки загальною площею 73,629га, кадастровий номер :01:003:0348, а ухвалення рішення лише щодо частини такої земельної ділянки призведе до фактичної неможливості його виконання як в добровільному, так і в примусовому порядку та, відповідно, не відновить порушених прав позивача;

- водночас колегія суддів зазначає про те, що позивач, у випадку наявності у нього збитків через дії відповідача не позбавлений права вимагати їх компенсації, в тому числі і в судовому порядку.»

Отже, під час вирішення спору в межах справи № 927/186/22 було встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0348 накладається на інші земельні ділянки (кадастрові номери :01:003:0024, :01:003:0027, :01:003:0028, :01:003:0045; площі накладення становлять: кадастровий номер: :01:003:0024 0,0865 га; кадастровий номер: :01:003:0027 0,2942 га; кадастровий номер: :01:003:0028 0,2500 га; кадастровий номер: :01:003:0045 0,2500 га.

Крім того, земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0348 накладається на дорогу, що сполучає с. Смолянка та с. Грабівка, площа накладення становить 0,6404 га.

Вказані обставини фактично унеможливлюють виконання Рішення від 31.08.2020 та передачу позивачу в орендне користування земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348.

Щодо посилань відповідача на те, що у ці справі має бути призначена судова земельно-технічна експертизу для обміру (встановлення меж) земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348, для з`ясування того, чи дійсно вказана земельна ділянка накладається на інші земельні ділянки та на дорогу, що сполучає с. Смолянка с. Грабівка, оскільки судова експертиза у справі № 927/186/22 проводилась виключно по матеріалах справи без виїзду експерта на місце, проте дані які внесення в земельний кадастр та фактичні дані можуть різнитись, колегія суддів зазначає про таке.

Так, судами при розгляді справи № 927/186/22 встановлено, що спірна земельна ділянка накладається на інші земельні ділянки та на дорогу, що сполучає с. Смолянка та с. Грабівка що унеможливлює виконання Рішення від 31.08.2020 та передачу позивачу в орендне користування земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348

За приписами ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 ГПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.

Преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України», №24465/04, від 19.02.2009, «Пономарьов проти України», №3236/03, від 03.04.2008).

Згідно з ч. 2 ст. 3 ГПК України, якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

Таким чином, вищезгадані судові рішення Європейського суду з прав людини та сама Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є пріоритетним джерелом права для національного суду, тому судові рішення в справі №927/186/22 не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і в цій справі, № 927/608/24, не можуть їм суперечити, обставини, встановлені при розгляді справи № 927/186/22 зокрема щодо неможливості виконання Рішення від 31.08.2020 та передачі позивачу в орендне користування земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348 з огляду на те, що така земельна ділянка накладається на інші земельні ділянки та на дорогу, що сполучає с. Смолянка та с. Грабівка, є преюдиційними і не потребують доведення в цій справі.

При цьому колегія суддів зауважує позивачу на тому, що доводи його апеляційної скарги в частині відсутності належних доказів того, що спірна земельна ділянка накладається на інші земельні ділянки та на дорогу, що сполучає с. Смолянка с. Грабівка та передчасність висновку про те, неможливість виконання Рішення від 31.08.2020 та передачі позивачу в орендне користування земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348, колегією суддів розглянуті бути не можуть, так як вказане встановлено остаточним судовим рішенням у справі № 927/186/22, права на перегляд якого суд при розгляді цієї справи не має. Перегляд судового рішення у справі № 927/186/22 також буде суперечити принципу юридичної визначеності.

Колегія суддів зауважує позивачу на тому, що всі наявні у нього заперечення проти неможливості виконання Рішення від 31.08.2022 ним мали бути наведені, а судами досліджені саме під час розгляду справи про зобов`язання відповідача укласти договір оренди.

З огляду на вказані обставини, підстави для призначення судової земельно-технічної експертизу для обміру (встановлення меж) земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348, для з`ясування того, чи дійсно вказана земельна ділянка накладається на інші земельні ділянки та на дорогу, що сполучає с. Смолянка с. Грабівка, відсутні.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, надаючи позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідач роз`яснив підприємству необхідність при розробці проекту «вирізати площу накладок на землі житлової та громадської забудови, відокремити, шляхом поділу земельної ділянки, землі загального користування (проїзд) та привести у відповідність угіддя земельної ділянки відповідно даних роздержавлення та картографічного матеріалу», проте відповідні дії позивачем вчинені не були наслідком чого є прийняття відповідачем згаданого вище рішення від 13.10.2022.

Як встановлено вище, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

Звертаючись з даним позовом позивач вказує, що протиправна поведінка селищної ради полягає в ухиленні від виконання прийнятого нею ж рішення про передачу підприємству в оренду земельної ділянки, проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, під час розгляду справи № 927/186/22 встановлено фактичну неможливість виконання Рішення від 31.08.2020 та передачу позивачу в орендне користування земельної ділянки загальною площею 73,629 га, кадастровий номер :01:003:0348. Отже, вказане свідчить про те, що доводи позивача щодо протиправної поведінки відповідача не підтвердилися.

Вказане є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі,

Слід зауважити і на наступному.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово посилався на принцип римського права venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), який базується ще на римській максимі «ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці». По суті згаданий принцип римського права є вираженням equitable estoppel однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище (постанови Верховного Суду у справах № 910/19179/17, № 914/2622/16, № 914/3593/15, № 237/142/16-ц, № 911/205/18).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (див. постанову Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі N 450/2286/16-ц, постанову Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі №754/13893/19).

Як встановлено вище:

- у вересні 2021 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням (від 06.09.2021 № 104) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 73,6290 га із земель комунальної власності, яка розташована в с. Смолянка на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, кадастровий номер :01:003:0348;

- такий дозвіл був наданий позивачу рішенням одинадцятої сесії Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області восьмого скликання від 20.09.2021 № 315-11/VIII;

- відповідні дії позивача свідчать, що фактично він погодився із неможливістю виконання Рішення від 31.08.2020 про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0348 без визначення її дійсної площі та конфігурації, однак в липні 2024 року позивач вже звернувся з позовом про стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок ухилення останнього від виконання прийнятого ним рішення про передачу підприємству в оренду земельної ділянки;

- при цьому, матеріалами справи підтверджується, що селищна рада загалом не відмовляється від надання земельної ділянки в оренду, проте на даний час передача землі у користування не була здійснена насамперед у зв`язку з тим, що позивач не розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, який би відповідав вимогам земельного законодавства.

Також колегія суддів зазначає про наступне.

Позивач, серед іншого, має довести наявність збитків та їх розмір.

На підтвердження розміру збитків позивач надав суду копію укладеної з ТОВ «Астраверт» додаткової угоди № 7 від 24.09.2021 до договору поставки № 2212-1 від 22.12.2020 якою підтверджено ціну продажу у 2021 році пшениці врожаю 2021 року.

Водночас матеріали справи не місять ані доказів які б підтвердили як врожайність пшениці урожаю 2020 року на спірній місцевості, так і вартість ресурсів необхідних для отримання врожаю (вартість насіння та добрив, заробітна плата робітників, вартість палива та амортизації сільськогосподарської техніки тощо), проте без визначення вказаного неможливо визначити дійсну вартість прибутку, який міг би бути позивачем отриманий, що свідчить про те, що позивачем не доведено суму, яку він просить стягнути з відповідача.

Також, як вірно зауважено судом першої інстанції, встановити чи дійсно в загальну площу земельної ділянки 73,629 га, кадастровий :01:003:0348 дві земельні ділянки (рілля) площею 7,9812 га та 3,168 га (разом 11,1492 га), площу яких позивач взяв для розрахунку завданих збитків (як таких, що мав намір та можливість в 2020 році засіяти озимою пшеницею).

Водночас, з огляду на обставини, які встановлені вище, а саме наявність підстав для відмови у задоволенні позову, призначення експертизи для з`ясування того чи дійсно в загальну площу земельної ділянки 73,629 га, кадастровий :01:003:0348 дві земельні ділянки (рілля) площею 7,9812 га та 3,168 га (разом 11,1492 га), площу яких позивач взяв для розрахунку завданих збитків є недоцільним, так як з`ясування вказаного не вплине на вирішення спору сторін по суті, а лише збільшить строк розгляду справи.

До того ж, як вірно зауважено відповідачем, виділення двох земельних ділянок (ріллі) площею 7,9812 га та 3,168 га, площу яких позивач взяв для розрахунку завданих збитків (як таких, що мав намір та можливість в 2020 році засіяти озимою пшеницею), із меж загальної земельної ділянки зі зміною цільового призначення позивач у встановленому ЗК України не забезпечив, при цьому рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки поділу земельної ділянки на підставі проектів землеустрою у спосіб визначений ЗК України за клопотанням позивача відповідачем не приймалось.

За таких обставин, суд першої інстанції цілком вірно, встановивши відсутність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача збитків (упущеної вигоди) в сумі 311 412,63 грн.. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2024 у справі № 927/608/24, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга Приватного підприємства «Смолянка-Агро» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Смолянка-Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2024 у справі № 927/608/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2024 у справі № 927/608/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 04.03.2025.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді Ю.Б. Михальська

О.О. Хрипун