ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"11" березня 2025 р. Cправа № 902/243/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни, розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи - підприємця Легкова Сергія Миколайовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго", 21050, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Магістратська, будинок 2, ідентифікаційний код юридичної особи 00130694

про зобов`язання укласти договір

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 06.03.2025 року надійшла позовна заява №б/н від 05.03.2025 (вх. № 261/25 від 06.03.2025) Фізичної особи - підприємця Легкова Сергія Миколайовича до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про зобов`язання відповідача укласти з позивачем типовий договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії потужністю 110 кВт за адресою: вулиця Жмурка, 48, село Степашки, Гайсинський район, Вінницька область у редакції публічного договору, розміщеного на офіційному веб-сайті АТ "Вінницяобленерго" https://voe.com.ua/.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2025 року справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Положеннями статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Встановлюючи вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ГПК України покладає на суд обов`язок перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 174 ГПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху у разі, якщо позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 164 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями частини 1, частини 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 8 липня 2011 року встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивачем у позовній заяві заявлено позовну вимогу немайнового характеру.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір", який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з підпунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3028,00 грн.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви №б/н від 05.03.2025 (вх. № 261/25 від 06.03.2025) Фізичною особою - підприємцем Легковим Сергієм Миколайовичем заявлено вимогу до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про зобов`язання відповідача укласти з позивачем типовий договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії потужністю 110 кВт за адресою: вулиця Жмурка, 48, село Степашки, Гайсинський район, Вінницька область у редакції публічного договору, розміщеного на офіційному веб-сайті АТ "Вінницяобленерго" https://voe.com.ua/.

Отже, враховуючи положення норм Закону України "Про судовий збір", належна сума судового збору, яку позивач мав сплатити складає 2 422,40 гривень.

Доказів сплати судового збору до матеріалів позовної заяви позивачем не долучено.

У позовній заяві позивач послався на звільнення його від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

З огляду на предмет та підстави позову, а також характер спірних правовідносин, суд вважає, що посилання позивача на Закон України "Про захист прав споживачів", як на підставу для звільнення від сплати судового збору при звернення до суду із цим позовом на підставі частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" є помилковим з огляду на таке.

Згідно з преамбулою Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Водночас пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

На обгрунтування фактичних підстав позову позивач зазначив, що придвав базу відпочинку за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н, с. Степашки, вул. Жмуркова, 48 та 04.10.2024 звернувся до відповідача із заявою щодо укладення договору про надання послуг з розподілу (передачі) електроенергії по об`єкту база відпочинку за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н, с. Степашки, вул. Жмуркова, 48.

Вказана заява подана позивачем у якості фізичної особи-підприємця. Метою звернення є укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії до об`єкту - база відпочинку за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н, с. Степашки, вул. Жмуркова, 48 для провадження підприємницької діяльності.

Згідно доданого до позовної заяви витягу з Державного реєстру речових прав спірний об`єкт база відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " не є об`єктом житлової нерухомості.

Таким чином, спірні правовідносини сторін пов`язані з підприємницькою діяльністю позивача як фізичної особи-підприємця.

Мета укладення договору та відповідно переддоговірний спір не стосуються особистих потреб позивача як фізичної особи, що виключає поширення на спірні правовідносини приписів частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" як підстави для звільнення від сплати судового збору.

Суд зауважує, що фізична особа-підприємець, яка придбаває, замовляє чи використовує продукцію (послуги) для потреб, пов`язаних з підприємницькою діяльністю, не є споживачем в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів" та не звільняється від сплати судового збору.

Отже, спірні правовідносини сторін пов`язані з підприємницькою діяльністю позивача як фізичної особи-підприємця, позивач не є споживачем у розумінні вимог Закону України "Про захист прав споживачів", а відтак посилання позивача на положення частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо звільнення його від сплати судового збору є безпідставними.

З урахуванням наведеного, позивачем не додано до позовної заяви доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

З урахуванням викладеного, відповідно до частини 1 статті 174 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом надання:

- доказів сплати судового збору за заявлені позовні вимоги у встановленому законом порядку і розмірі (2 422,40 гривень).

Суд звертає увагу, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя, оскільки це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, що сприятиме належному виконанню завдання господарського судочинства, визначеного ч. 1 ст. 2 ГПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу.

Керуючись статтями 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву №б/н від 05.03.2025 (вх. № 261/25 від 06.03.2025) Фізичної особи - підприємця Легкова Сергія Миколайовича залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання:

- доказів сплати судового збору за заявлені позовні вимоги у встановленому законом порядку і розмірі (2422,40 гривень).

4. Роз`яснити позивачу, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.

5. Примірник ухвали надіслати позивачу рекомендованим листом, представнику позивача - до електронного кабінету у системі ЄСІТС.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до вимог ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 11.03.2025 року.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, АДРЕСА_1 ;

3- - представнику позивача, до електронного кабінету у системі ЄСІТС.