СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Харків Справа № 922/29/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А. , суддя Медуниця О.Є.

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Є.В.

за участю представників сторін:

від прокуратури Ногіна О.М., службове посвідчення №072833 від 01.03.2023

від відповідача 1 не з`явився

від відповідача 2 - не з`явився

від відповідача 3 - не з`явився

від відповідача 4 - адвокат Скребець О.М., ордер серія АХ № 1241160 від 19.02.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Слобідської окружної прокуратури міста Харкова (вх. № 182 Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.01.2025 у справі №922/29/25, суддя Жигалкін І.П.

за позовом: Керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова

до відповідача 1 : Харківської міської ради, м. Харків

до відповідача 2: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків

до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецагроснаб», м. Харків

до відповідача 4: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гулівер 2015», м. Харків

за участю Харківської обласної прокуратури, м. Харків

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування нежитлових будівель,

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2025 року Слобідською окружною прокуратурою м. Харкова подано до Господарського суду Харківської області позовну заяву в інтересах держави, де у якості відповідачів визначено: Харківську міську раду (надалі - 1-й відповідач), Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (надалі-2-й відповідач), Товариство з обмеженою відповідальністю Спецагроснаб (надалі-3-й відповідач), Товариство з обмеженою відповідальністю Гулівер 2015 про визнання (надалі-4-й відповідач) про:

визнання незаконним та скасування п.19 додатку «Перелік об`єктів, які підлягають приватизації (відчуженню) шляхом викупу» до рішення 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 24.12.2014 № 1755/14;

визнання договору купівлі-продажу недійсним від 15.07.2015 № 5273-В-С, укладеного між Харківською міської радою, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецагроснаб», посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. (реєстровий № 1520) щодо нежитлових будівель: літ. А-2 загальною площею 292,9 кв.м, літ. Б-1 загальною площею 12,8 кв.м, літ. В-1 загальною площею 76,9 кв.м, літ. Г-1 загальною площею 48,6 кв.м, літ. Д-1 загальною площею 132,5 кв.м, літ. Е-1 загальною площею 126,5 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, Повстання майдан (наразі майдан Захисників України), 4;

та витребування нежитлових будівель: літ. А-2 загальною площею 292,9 кв.м, літ. Б-1 загальною площею 12,8 кв.м, літ. В-1 загальною площею 76,9 кв.м, літ. Г-1 загальною площею 48,6 кв.м, літ. Д-1 загальною площею 132,5 кв.м, літ. Е-1 загальною площею 126,5 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, Повстання майдан (наразі майдан Захисників України), 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) від Товариства з обмеженою відповідальністю Гулівер 2015 () на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради (м.о., а.с.2-34).

Прокурором було подано до господарського суду заяву про забезпечення позову (вх. № 645 від 10.01.2025), де останній просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 01 (номер запису про право власності № 11612343), а саме: нежитлових будівель: літ. А-2 загальною площею 292,9 кв.м, літ. Б-1 загальною площею 12,8 кв.м, літ. В-1 загальною площею 76,9 кв.м, літ. Г-1 загальною площею 48,6 кв.м, літ. Д-1 загальною площею 132,5 кв.м, літ. Е-1 загальною площею 126,5 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, Повстання майдан (наразі майдан Захисників України), 4 із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном (м.о. а.с.85-91).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.01.2025 у справі №922/29/25 у задоволенні заяви (вх.№645 від 10.01.2025) керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Білодід І.М. про забезпечення позову відмовлено (м.о., а.с.103-107).

Враховуючи викладене в позові та в заяві про забезпечення позову, дослідивши та проаналізувавши подані заявником докази, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Приймаючи дану ухвалу, суд першої інстанції дійшов наступних висновків:

- у своїй заяві про забезпечення позову прокурор посилається на припущення щодо існування реальної загрози відчуження відповідачем або здійсненням дій (правочинів) щодо зміни об`єкта нерухомого майна у вигляді змін цільового призначення та/або поділ/об`єднання тощо, що, в свою чергу, може призвести до неможливості реального поновлення інтересів власника відповідного нерухомого майна (держави в особі відповідного органу), разом з цим, в обґрунтування заяви прокурором було надано лише витяг з Державного реєстру речових прав на підтвердження наявності у відповідача ТОВ "ГУЛІВЕР 2015" на праві власності об`єктів нерухомого майна, зокрема, будівля, нежитлова будівля (реєстраційний номер 101), земельної ділянки (реєстраційний номер 101);

- прокурором не доведено та не надано документального підтвердження щодо вчинення з боку Відповідача дій направлених на відчуження майна, яке віднесено до предмету спору, тобто наявності існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову;

- прокурором заява про вжиття заходів забезпечення позову не лише не підтверджена жодними доказами, але й не містить достатнього обґрунтування існування ризиків невиконання чи утруднення виконання майбутнього судового рішення у справі, тобто, заява прокуратури ґрунтується лише на припущеннях щодо можливого ухилення Відповідача від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

Не погодившись з даною ухвалою, керівник Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Білодід І.М. через підсистему Електронний суд звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області у справі № 922/29/25 від 13.01.2025 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова, а саме: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 01 (номер запису про право власності №11612343) нежитлові будівлі: літ. А-2 загальною площею 292,9 кв.м, літ. Б-1 загальною площею 12,8 кв.м, літ. В-1 загальною площею 76,9 кв.м, літ. Г-1 загальною площею 48,6 кв.м, літ. Д-1 загальною площею 132,5 кв.м, літ. Е-1 загальною площею 126,5 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, Повстання майдан (наразі майдан Захисників України), 4 із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

Судові витрати покласти на відповідачів.

Про дату розгляду справи повідомити сторони та Харківську обласну прокуратуру.

Апеляційна скарга прокурором обґрунтована тим, що з метою запобігання зміни права власності на спірне нерухоме майно у Державному реєстрі речових справ на нерухоме майно, його можливого відчуження, зміни права власності на спірне нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, його можливого відчуження, зміни, передачі в оренду тощо, що може істотно ускладнити або зробити неможливим виконанням рішення суду, відповідно до ст. ст. 136, 137 ГПК України окружною прокуратурою і подано вищевказану заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 01 (номер запису про право власності № 11612343), а саме: нежитлові будівлі: літ. «А-2» загальною площею 292,9 кв.м., літ. «Б-1» загальною площею 12,8 кв.м., літ «В-1» загальною площею 76,9 кв.м., літ «Г-1» загальною площею 48,6 кв.м., літ «Д-1» загальною площею 132,5 кв.м., літ. «Е-1» загальною площею 126,5 кв.м., які розташовані за адресою: м. Харків, Повстання майдан (наразі майдан Захисників України), 4 із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

Прокурор наголошував про те, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти відповідні дії щодо спірного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення про повернення майна з володіння відповідача в разі задоволення такого позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2025 у справі № 922/29/25 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2025 витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/29/25.

30.01.2025 матеріали справи №922/29/25 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.01.2025 у справі № 922/29/25 та призначено справу до розгляду на 26.02.2025 об 11:00. Встановлено учасникам справи строк до 19.02.2025 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу. Запропоновано учасникам справи в строк до 19.02.2025 включно надати до суду заяви, клопотання та заперечення (в разі наявності), з доказами надсилання їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи.

19.02.2025, у строк встановлений судом, через підсистему «Електронний суд» представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Гулівер 2015», адвокат Скребець О.М. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з відзивом на апеляційну скаргу. Просив суд залучити до матеріалів справи наступні документи: Договір купівлі-продажу майна від 15.10.2025, Витяг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно від 29.01.2021, Витяг про державну реєстрацію прав на земельну ділянку від 14.02.2017 та Технічний паспорт на нерухоме майно від 23.06.2020. Відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.01.2025 у справі № 922/29/25 без змін.

Обґрунтовуючи свої доводи , відповідач 4 зазначав, що:

- прокуратура, діючи в інтересах одного з відповідачем, взагалі не має права на відповідне звернення із заявою про забезпечення позову;

- позивач намагається накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, яких не існує, оскільки ТОВ «Гулівер-2015» у підприємства ТОВ «Спецагроснаб» за договором купівлі-продажу від 15.10.2015р. придбало у власність нежитлові будівлі: літ. «А-2» загальною площею 292,9 кв.м, літ. «Б-1» загальною площею 12,8 кв.м, літ. «В-1» загальною площею 76,9кв.м, літ. «Г-1» загальною площею 48,6 кв.м, літ. «Д-1» загальною площею 132,5 кв.м, літ. «Е-1» загальною площею 126,5 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, Повстання майдан (наразі майдан Захисників України), 4, які були знищені і на їх місці створено нове приміщення літера « 2А-1» магазин непродовольчих товарів загальна площа 975,9 метрів квадратних, (м. Харків, майдан Захисників України, буд. 4);

- Слобідська окружна прокуратура м. Харкова, звертаючись на адресу Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, не надає жодного доказу, що спірне майно є в наявності, та є зареєстроване в Державних реєстрах;

- Слобідська окружна прокуратури м. Харкова, яка звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, не має процесуального статусу позивача (прокурор звернувся до суду в інтересах існуючого органу - Харківської міського ради, тобто статус позивача набуває саме ХМР, а не прокуратура).

Колегія суддів дійшла висновку про долучення до матеріалів справи доданих до відзиву на апеляційну скаргу документів, виходячи з наступного.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини третя статті 13 ГПК України).

Правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин (стаття 7 ГПК України).

Відповідно ч.3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною 3 статті 80 ГПК України встановлено, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи, що судом першої інстанції заява про забезпечення позову була розглянута без учасників справи, суд апеляційної інстанції, керуючись вищенаведеними нормами та принципами господарського судочинства щодо змагальності та рівності перед законом і судом сторін, залучає подані ТОВ «Гулівер 2015» разом із відзивом на апеляційну скаргу документи, а саме: Договір купівлі-продажу майна від 15.10.2025, Витяг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно від 29.01.2021, Витяг про державну реєстрацію прав на земельну ділянку від 14.02.2017 та Технічний паспорт на нерухоме майно від 23.06.2020 та приймає їх до уваги.

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу суду не надали.

Відповідно до ч. 3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні прокурор просив суд задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду першої інстанції від 13.01.2025 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позов.

Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Відповідач 3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Відповідач 4 у судове засідання з`явився, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова та залишити ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.01.2025 у справі № 922/29/25 без змін.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку із тим, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, затягування розгляду скарги може призвести до порушення прав осіб, що з`явилися у судове засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників справи.

Відповідно до вимог статей 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до вимог частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши прокурора та представника відповідача 4, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Апеляційний господарський суд зазначає, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

У випадку звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року № 910/1040/18.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу про забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У Постанові ВС КГС від 23.03.2020 у справі №910/7338/19 викладена правова позиція про те, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як зазначив представник відповідача 4, позивач намагається накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, яких не існує, оскільки ТОВ «Гулівер-2015» у підприємства ТОВ «Спецагроснаб» за договором купівлі-продажу від 15.10.2015р. придбало у власність нежитлові будівлі: літ. «А-2» загальною площею 292,9 кв.м, літ. «Б-1» загальною площею 12,8 кв.м, літ. «В-1» загальною площею 76,9кв.м, літ. «Г-1» загальною площею 48,6 кв.м, літ. «Д-1» загальною площею 132,5 кв.м, літ. «Е-1» загальною площею 126,5 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, Повстання майдан (наразі майдан Захисників України), 4, які були знищені і на їх місці створено нове приміщення літера « 2А-1» магазин непродовольчих товарів загальна площа 975,9 метрів квадратних, (м. Харків, майдан Захисників України, буд. 4), що підтверджено Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2021 (індексний номер 242356560).

Колегія суддів зазначає, що прокурором у якості доказів було надано до заява витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження наявності у відповідача ТОВ «Гулівер 2015» на праві власності об`єктів нерухомого майна, будівля, нежитлова будівля (реєстраційний номер 101), зокрема, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв. м) 975,9, адреса: Харківська область, м. Харків, Захисників України майдан, будинок 4, літ « 2А-1» - магазин непродовольчих товарів земельної ділянки (реєстраційний номер 101) (номер інформаційної довідки 406014270 від 29.11.2024).

Разом з цим, прокурор просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 01 (номер запису про право власності № 11612343), а саме: нежитлових будівель: літ. А-2 загальною площею 292,9 кв.м, літ. Б-1 загальною площею 12,8 кв.м, літ. В-1 загальною площею 76,9 кв.м, літ. Г-1 загальною площею 48,6 кв.м, літ. Д-1 загальною площею 132,5 кв.м, літ. Е-1 загальною площею 126,5 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, Повстання майдан (наразі майдан Захисників України), 4 із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 Цивільного кодексу України цивільне законодавство і правосуддя у приватних спорах опирається на базові принципи, які можуть бути застосовані як норми прямої дії до кожного спору, підвідомчого судам. Зокрема, до цих принципів відноситься і принципи розумності.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки / врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.

Зазначена правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20.

При цьому, принцип розумності являє собою зважене вирішення питання регулювання правових відносин з урахуванням усіх учасників правовідносин.

Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку про те, що арешт може бути накладений на майно, яке існує, а доводи прокурора в обгрунтування поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову позбавлені розумності та адекватності вимог, а також зв`язку між заявленим заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Прокурором не надано належних, допустимих, достовірних та достатньо вірогідних доказів вчинення з боку відповідача дій, направлених на відчуження майна, яке віднесено до предмету спору, а також того, що відповідач взагалі діяв недобросовісно щодо даного майна, тобто наявності існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява прокурора про вжиття заходів забезпечення позову не лише не підтверджена жодними доказами, але й не містить достатнього обґрунтування існування ризиків невиконання чи утруднення виконання майбутнього судового рішення у справі. Тобто, заява прокуратури ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення Відповідача від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам ст.236 ГПК України щодо законності і обґрунтованості судового рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому ухвала Господарського суду Харківської області від 13.01.2025 у справі №922/29/25 повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.01.2025 у справі № 922/29/25 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.01.2025 у справі № 922/29/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 10.03.2025.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.Є. Медуниця