ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.03.2025м. СумиСправа № 920/12/25
Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

розглянувши без повідомлення учасників справи матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика (бульвар Лесі Українки, 26 оф. 411, м. Київ, 01133, )

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )

про стягнення 247552 грн 76 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 247552 грн 76 коп. заборгованості згідно з Договором про надання кредиту № 478183-КС-001 від 18.10.2023 року, з яких: 57000 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 182002 грн 76 коп. заборгованість за процентами, 8550 грн 00 коп. заборгованість за комісією, а також судові витрати по справі.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем було порушено умови укладеного 18.10.2023 між сторонами кредитного договору №478183-КС-001 (надалі Кредитний договір) стосовно вчасного повернення кредитних коштів, комісії та процентів, а тому заявлені позивачем суми підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Судом зроблено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №34277820 від 13.01.2025 щодо стану підприємницької діяльності відповідача зазначено припинено.

Також, судом зроблено витяг з Єдиного державного демографічного реєстру №1027353 від 13.01.2025 щодо відповідача, згідно якого зазначено за вказаними параметрами особу не знайдено.

13.01.2025 суд направив звернення до Управління Центру надання адміністративних послуг Конотопської міської ради щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) Максимович Тетяни Олександрівни.

22.01.2025 до суду надійшла відповідь на запит суду, відповідно до якої Максимович Тетяна Олександрівна проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 05.06.2021.Ухвалою суду від 23.01.2025 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу без проведення судового засідання.

Серед іншого, у Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК код за , місце знаходження 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, витребувано інформацію, що містить банківську таємницю, а саме:

- чи випускалася банківська картка № НОМЕР_2 Максимович Тетяні Олександрівні (РНОКПП НОМЕР_1 );

- інформацію про руху коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 18.10.2023 року по 19.10.2023 року включно.

Копія зазначеної ухвали, яка направлялась на зазначену позивачем адресу відповідача, повернулась на адресу суду з відміткою на поштовому конверті «адресат відсутній за вказаною адресою».

12.02.2025 до суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла запитувана інформація та виписка про рух коштів по банківській карті відповідача (вх №763, повторно вх №860 від 17.02.2025).

28.02.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх №844, 983), у якому він просить суд продовжити строк для подання відзиву на позов та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

03.03.2025 від позивача надійшли заперечення на відзив та клопотання відповідача (вх №850), у яких він просить суд відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов, а також залишити без розгляду відзив відповідача.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно зі ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання представник відповідача обґрунтовує тим, що з матеріалами справи ознайомився після отримання доступу до електронної справи в Електронному суді (18.02.2025).

Відповідно до ст. 119 ГПК України, з метою об`єктивного розгляду всіх обставин справи, забезпечення рівних прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, суд вважає обґрунтованим та задовольняє клопотання відповідача про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що на його думку, позивачем не доведено факту підписання кредитного договору, так як позивач не подав доказів отримання відповідачем одноразового ідентифікатору на мобільний телефон, позивач не подав доказів підписання ним договору, а саме доказів накладення кваліфікованого електронного підпису.

Також позивачем не доведено факту перерахування коштів у розмірі 57000 грн 00 коп. відповідачу.

Одночасно відповідач у відзиві визнає, що «стягненню підлягає лише тіло кредиту».

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Пункт 1 частими 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України закріплює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких с фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

У пунктах 4.17. - 4.23. постанови від 13.02.2019 по справі № 910/8729/18 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року N 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницьку діяльність ФОП Максимович Тетяни Олександрівни припинено 31.10.2023.

Отже, відповідно до вказаних змін, з 15.12.2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, а також у постанові Верховного суду від 27.02.2019 у справі № 724/38/18.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у даній справі виник щодо неналежного виконання відповідачем Кредитного договору від 18.10.2023, укладеного між позивачем та ФОП Максимович Тетяною Олександрівною.

Таким чином, правовідносини сторін виникли з виконання правочину (кредитного договору) у господарській діяльності.

Щодо цього питання, Верховний Суд в постанові по справі № 910/8729/18 від 13.02.2019 року роз`яснив, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, враховуючи вищезазначене, спір у даній справі розглядається за правилами господарського судочинства.

18.10.2023 між ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА (надалі за текстом Позивач, або «ТОВ «БІЗПОЗИКА», або Кредитодавець) і фізичною особою підприємцем Максимович Тетяною Олександрівною (надалі за текстом «Відповідач», або «Позичальник», або «Боржник») було укладено Кредитний Договір № 478183-КС-001 (надалі за текстом «Кредитний договір»). Зазначений Кредитний договір:

- як вбачається із його змісту, разом із Правилами надання коштів у кредит фізичним особам - підприємцям, затв. 27.06.2022р. (надалі за текстом «Правила») складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений (п. 5, 14 Кредитного договору);

- договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" (а.с. 15-17).

За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Порядок використання електронного підпису банками, іншими особами, що здійснюють діяльність на ринках фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк, операторами платіжних систем та/або учасниками платіжних систем, технологічними операторами платіжних послуг визначається Національним банком України. Порядок використання електронного підпису учасниками ринків капіталу та професійними учасниками організованих товарних ринків визначається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку. (стаття 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно статті 8 вищевказаного закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

У справі №524/5556/19 від 12.01.2021 Верховний Суд зазначив, що оскільки оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Суд зазначає, що одноразовий ідентифікатор, якими підписаний Договір, складається з комбінації цифр і літер, що відповідає нормам Закону України «Про електронну комерцію», а тому належними й допустимими доказами підтверджено факт укладення Договору між сторонами.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1. Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 57 000,00 грн. (П`ятдесят сім тисячі грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі Договір).

Строк кредиту: 24 тижнів.

Стандартна процентна ставка: в день 2,00000000, фіксована.

Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15013158, фіксована.

Комісія за надання Кредиту: 8 550,00 грн.

Термін дії Договору до 03.04.2024 року.

Цілі (мета) Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей Кредит не є споживчим кредитом.

Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 1 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3 Договору і розраховується в порядку описаному нижче.

Пунктом 2.1. Кредитного договору визначено, що у разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 1 Договору.

Пунктом 2.2. Кредитного договору визначено, що сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3 Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 1 Договору.

Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання відповідно умов Кредитного договору виконав в повному обсязі та надав Відповідачу кредитні кошти в розмірі 57 000,00 гривень, що підтверджується Довідками та квитанціями ТОВ ФК «Елаєнс» (а.с. 26-31).

Факт перерахування грошових коштів підтверджується також випискою по картковому рахунку відповідачки, наданою АТ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 23.01.2025.

Крім того, на виконання ухвали суду від 23.01.2025 АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надав суду лист №20.1.0.0.0/7-250127/23448-БТ від 04.02.2025, відповідно до якого підтвердив інформацію щодо належності картки № НОМЕР_2 відповідачу по справі, а також виписку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по картці № НОМЕР_2 за період з 18.10.2023 по 19.10.2023, якою підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів від позивача та користування ним цією карткою.

У той же час відповідач жодних платежів на погашення своїх зобов`язань за кредитним договором не здійснював, у зв`язку з чим станом на день звернення з позовом (09.01.2025) заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 247 552,76 гривень:

- 57 000 гривень заборгованість за тілом кредиту;

- 182 002,76 гривень заборгованість за процентами;

- 8 550 гривень заборгованість за комісією.

Позивачем до матеріалів справи надано розрахунок заборгованості (а.с.36-38).

Оскільки відповідач не виконав грошового зобов`язання, то позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за наданим кредитом/тіло кредиту, комісії та заборгованості за процентами.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Перевіривши розрахунок процентів, суд зазначає, що їх нарахування за період з 18.10.2023 по 03.04.2024 в загальній сумі 182002 грн 76 коп. відповідає даті фактичного надання кредитних коштів та даті закінчення строку кредитування, а також розміру і порядку розрахунку.

Крім того, сторони у договорі домовилися про нарахування комісії за надання кредиту в розмірі 8550 грн 00 коп.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, не приймаються судом з огляду на наступне:

- Факт підписання відповідачем кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатору підтверджується матеріалами справи, про що судом зазначалося вище.

- Позивачем до матеріалів справи додано протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с. 17), згідно якого 18.10.2023 директором позивача створено підпис файлу - договір №478183-КС-001 від 18.10.2023.

- Факт перерахування коштів на картку відповідача №406661 18.10.2023 у загальному розмірі 57000 грн 00 коп. підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 04.02.2025 (10.02.2025 повторно), в якому надано витребувану судом згідно з ухвалою від 23.01.2025 інформацію.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 ГПК України на підтвердження сплати відповідачем позивачу заборгованості по кредиту у розмірі 57000 грн 00 коп., заборгованості по процентам у розмірі 182002 грн 76 коп. та 8550 грн 00 коп. заборгованості за комісією.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено Кредитний договір. Позивач зобов`язання з кредитування виконав. В той же час, відповідач свої зобов`язання з оплати кредиту, процентів та комісії не виконав, чим порушив умови Кредитного договору та вищезазначені норми матеріального права та змусив позивача звернутись до суду з даним позовом.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

Отже, відповідач, в порушення вищезазначених норм законодавства та умов Договору, не здійснив повернення кредиту в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 57000 грн 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 182002 грн 76 коп. заборгованості за процентами, 8550 грн 00 коп. заборгованості за комісією є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені повністю, то на відповідача покладаються витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2970 грн 63 коп.

Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до відповідача: Фізичної особи - ОСОБА_1 про стягнення 247552 грн 76 коп. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - Максимович Тетяни Олександрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ) 57000 грн 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 182002 грн 76 коп. заборгованості за процентами, 8550 грн 00 коп. заборгованості за комісією, 2970 грн 63 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 11.03.2025.

Суддя О.Ю. Резніченко