ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 року м. Дніпро Справа № 904/5293/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання: Солодова І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Антоненко І.Д. (в залі суду) адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 (повна ухвала складена 14.01.2025, суддя Євстигнеєва Н.М.) у справі №904/5293/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт", с. Залізне Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд", м. Дніпро

про стягнення 15082,83 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" збитки у розмірі 15 082,83грн.

За твердженням позивача відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН у визначені п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України строки позбавило його можливості сформувати податковий кредит та зменшити податкові зобов`язання на загальну суму 15082,83грн, що є його збитками.

Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025, у даній справі, задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" про закриття провадження у справі.

Закрито провадження у справі №904/5293/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" про стягнення 15 082,83 грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" (ідентифікаційний код: 36962487; бул. Слави, буд. 6, м. Дніпро, 49100) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" (ідентифікаційний код: 31101383; вул. Прорізна, буд. 1, с. Залізне, Фастівський р-н, Київська обл., 08606) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00коп.), видати наказ.

Місцевий господарський суд, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, наявність усталеної судової практики щодо розгляду спорів про стягнення збитків та те, що ця справа не є складною для адвокатів, які за своїм правовим статусом мають достатню правову кваліфікацію, дійшов висновку, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, яка є обґрунтованою у цій справі складає 5 000,00 грн. Вказана сума була присуджена до стягнення з відповідача на користь позивача на підставі положень ч. 3 ст. 130 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду, з використанням системи Електронний суд, з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд", в якій просить: скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року по справі №904/5293/24 в частині стягнення з ТОВ КОМФІ ТРЕЙД на користь ТОВ НВП УКРВЕРМІКУЛІТ витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.) та постановити в цій частині нову ухвалу, якою судові витрати по справі повністю покласти на ТОВ НВП УКРВЕРМІКУЛІТ; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Укрвермікуліт (; адреса 08606, Київська обл., Фастівський р-н, с. Залізне, вул. Прорізна, 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Комфі Трейд (; адреса 49100, м. Дніпро, бул. Слави, буд. 6Б, кімн. 413) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.). Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження або у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначенням дати судового засідання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» не погоджується з оскаржуваною ухвалою в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що Позивач не позбавлявся права на включення суми ПДВ до складу податкового кредиту та не втрачав право на зменшення податкового зобов`язання на суму 15 082,83 грн.

Податкові накладні №3480003 від 05.04.2024 та №3480013 від 23.04.2024, складені за господарськими операціями між Позивачем і Відповідачем, були зупинені, а процедура їх реєстрації не завершена (відмова у реєстрації відсутня), тому можливість їх реєстрації втрачена не була. Відповідно, можливість включити відображений у спірних податкових накладних ПДВ у загальній сумі 15 082,83 грн, як у поточному, так і в наступних звітних періодах втрачена не була. Таким чином, оскільки у разі зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН згідно з п. 201.16 ст. 201 ПК України, перебіг 365-денного строку переривається на період зупинення реєстрації таких ПН/РК в ЄРПН, і рішення податкового органу про відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН відсутнє, то за таких обставин Позивач не втрачав можливість включити відображений у зупинених ПН/РК ПДВ до складу податкового кредиту у поточному або наступних звітних період. Отже, оскільки Позивач не позбавлявся права на включення ПДВ до складу податкового кредиту, то Позивач не втрачав право на зменшення податкового зобов`язання та не ніс і не міг нести у зв`язку з цим збитків.

Описане вище нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в ухвалі, встановленим обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, призвело до постановлення ухвали, яка в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу, не ґрунтується на засадах верховенства права, не є законною та обґрунтованою.

Саме по собі закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору не є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат (вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 по справі № 199/9188/16-ц).

На думку апелянта, оскільки права Позивача порушені не були, підстави для звернення до суду із позовом про стягнення збитків були відсутні, то і підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу, яка не була неминучою та невідворотною для Позивача, відсутні.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи.

12.02.2025 від позивача до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким просить: відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року по справі №904/5293/24 без змін. Розглянути справу без участі представника ТОВ «НВП «Укрвермікуліт».

Відзив обґрунтований наступним.

ТОВ «Комфі Трейд» помилково вважає, що в конкретному випадку суд неправильно встановив обставини по справі, а тому немає правових підстав для задоволення вимог ТОВ «НВП «УКРВЕРМІКУЛІТ» в частині відшкодування витрат на правничу допомогу.

Позовні вимоги по цій справі були обумовлені тим, що ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» своєчасно не здійснив реєстрацію податкових накладних, як це передбачено чинним законодавством України. На переконання ТОВ «Комфі Трейд» на момент подання позову не було порушення прав ТОВ «НВП «УКРВЕРМІКУЛІТ», а тому немає підстав для вішкодування витрат на правничу допомогу за наслідком закриття провадження у справі. Проте, така позиція не відповідає матеріальним нормам права та правовим позиціям Верховного Суду з подібних питань. "Факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки Продавця, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни." (постанова Верховного Суду від 07.06.2023 у cправі № 916/334/22).

У конкретному випадку Реєстрація податкових накладних була проведена лише 24.12.2024 року, тобто практично через місяць після подання позову. Тобто, протиправна поведінка Відповідача була припинена лише через місяць за наслідком подання позову по цій справі. При цьому порушення тривало біля 10 місяців. Факт порушення прав Позивача по справі на момент подання позову є очевидним і підтверджується матеріалами справи. Згідно другого речення ч. 3 ст. 130 ГПК України визначені правові наслідки закриття провадження у справі, в тому числі у випадках, коли порушення прав позивача припиняється після подання позову, а саме: «Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача». Вказана норма носить імперативний характер і її застосування не залежить від позиції Відповідача з цього приводу. Тому, є всі підстави для стягнення з Відповідача понесених Позивачем судових витрат по цій справі, а саме, суми витрат на професійну правничу допомогу.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою ЦАГС від 20.01.2025 здійснено запит матеріалів справи №904/5293/24 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

29.01.2025 матеріали справи надійшли до ЦАГС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі №904/5293/24. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 05.03.2025 о 09:40 год.

24.02.2025 від відповідача до ЦАГС надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, якою просить: скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року по справі № 904/5293/24 в частині стягнення з ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» на користь ТОВ «НВП «УКРВЕРМІКУЛІТ» витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.) та постановити в цій частині нову ухвалу, якою судові витрати по справі повністю покласти на ТОВ «НВП «УКРВЕРМІКУЛІТ». Судові витрати у зв`язку з поданням цієї апеляційної скарги покласти на Позивача.

Відповідь обґрунтована наступним.

Відповідач не порушив право Позивача на включення ним сум ПДВ, зазначених у податкових накладних, до складу податкового кредиту, а тому ці суми не є збитками Позивача, а сам факт звернення ним до суду з позовом був передчасним та безпідставним.

Єдиною об`єктивно існуючою причиною реєстрації податкових накладних Позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних лише 24.12.2024 (що дійсно технічно є більш пізньою датою, ніж звернення Позивача з позовом до суду) стало виконання Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 по справі № 160/7437/24 про визнання протиправними та скасування рішення контролюючого органу про відповідність ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» критеріям ризиковості шляхом прийняття рішення № 35314 від 16.12.2024 про не відповідність ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» критеріям ризиковості, про що Відповідач зазначав у заяві про закриття провадження та апеляційній скарзі. Проте, суд першої інстанції не прийняв до уваги та не дослідив описані обставини, наслідком чого стало прийняття необґрунтованого та незаконного рішення про наявність підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу. Після прийняття органами ДПС рішення про невідповідність ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» критеріям ризиковості платника податків, частина зупинених ПН/РК, яка відповідала вимоги п. 6-1 Порядку №1165 була зареєстрована автоматично. Податкові накладні від 05.04.2024 №3480003 та від 23.04.2024 №3480013 одночасно не відповідають умовам, визначеним у п. 6-1 Порядку № 1165, а тому Відповідач одразу після отримання від контролюючого органу рішення про невідповідність критеріям ризиковості, по всім ПН/РК до ПН, які не було зареєстровано автоматично, подавав письмові пояснення та документи по мірі завантаженості трудових ресурсів. Тобто факт подачі Відповідачем письмових пояснень та документів по податковим накладним від 05.04.2024 №3480003 та від 23.04.2024 №3480013 був пов`язаний саме з фактом прийняттям рішення про невідповідність Відповідача критеріям ризиковості, а не з фактом подачі Позивачем позовної заяви до господарського суду. Таким чином, Відповідач не допускав зі свого боку протиправної бездіяльності щодо не реєстрації податкових накладних Позивача, а відсутність їх реєстрації зумовлена виключно тривалим невиконанням контролюючим органом рішення про скасування ризиковості.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03.04.2024 по справі № 461/4349/23 зауважив на необхідності системного застосування норм ч. 3 ст. 142 ЦПК України (аналогічна редакція норми у ч. 3 ст. 130 ГПК України) щодо розподілу витрат у разі закриття провадження у справі. Верховний Суд зазначив, що речення друге частини третьої статті 142 ЦПК України, на яке міститься посилання в апеляційній скарзі, застосовується лише у разі закриття провадження у справі з підстав відмови позивача від позову і прийняття її судом (пункт 4 частини першої статті 255 ЦПК України), тоді як у цій справі провадження закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України (за відсутністю предмета спору). Позивач у цій справі не заявляв про відмову від позову і суд таку відмову не приймав, а закриття провадження у справі саме у зв`язку з відсутністю предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України) виключає застосування ч. 3 ст. 130 ГПК України. Отже, ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням вимог процесуального законодавства, а саме ч. 3 ст. 130 ГПК України.

У судове засідання 05.03.2025 з`явився представник відповідача. Позивач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

У судовому засіданні 05.03.2025 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Встановлені судом обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" збитки у розмірі 15 082,83грн.

Предметом спору у даній справі є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" збитків у розмірі 15 082,83грн, у зв`язку із відсутністю реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Під час розгляду справи встановлено, що ТОВ "Комфі Трейд" виконано зобов`язання з реєстрації податкових накладних №3480003 від 05.04.2024 на суму 55 832,50 грн та №3480013 від 23.04.2024 на суму 19 581,67грн. Так, за результатами розгляду Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, Комісією регіонального рівня прийнято рішення: №12254023/36962487 від 24.12.2024 про реєстрацію податкової накладної від 05.04.2024 №3480003 в Єдиному реєстрі податкових накладних; №12254024/36962487 від 24.12.2024 про реєстрацію податкової накладної від 23.04.2024 №3480013 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкової накладної має наслідком реалізацію майнового інтересу ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" на виникнення прав на податковий кредит, оскільки відповідно до абзацу другого пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів / послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З матеріалів справи убачається, що позивач звернувся до суду 04 грудня 2024 року (через систему "Електронний суд", вх. №5079/24). Реєстрація спірних податкових накладних відбулась 24.12.2024 за рішенням Комісії регіонального рівня, тобто після звернення з позовом до суду.

На підставі статей 123, 126, 231 (п. 2 ч. 1), 234, 235 ГПК України, оскаржуваною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025, у даній справі, задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" про закриття провадження у справі.

Закрито провадження у справі №9045293/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" про стягнення 15 082,83 грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" (ідентифікаційний код: 36962487; бул. Слави, буд. 6, м. Дніпро, 49100) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" (ідентифікаційний код: 31101383; вул. Прорізна, буд. 1, с. Залізне, Фастівський р-н, Київська обл., 08606) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00коп.), видати наказ.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд констатує, що оскаржувана ухвала від 14.01.2025 у справі №904/5293/24 оскаржується в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, відтак, ухвала в частині закриття провадження у справі, не є предметом апеляційного оскарження, тому, згідно з приписами ст. 269 ГПК України, колегією суддів у відповідній частині не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що у даному випадку для правильного вирішення спору ключовим є питання правильного тлумачення положень ч. 3 ст. 130 ГПК України.

Як зазначалось вище, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з приписів ч. 3 ст. 130 ГПК України, з чим не погоджується суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного

Судова колегія зазначає, що судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Стаття 123 ГПК України визначає види судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі №550/936/18 зазначила, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується зазвичай при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду. Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.

При цьому, підстави закриття провадження у справі зазначені у статті 231 ГПК України.

Так, вказаним Кодексом встановлено можливість закриття провадження у справі на підставі відмови позивача від позову і прийняття такої відмови судом (п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України).

Право позивача на відмову від позову на будь-якій стадії провадження у справі гарантується, про що визначено у ст. 191 ГПК України.

Крім того, господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема: спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства (п.1); після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана (п.5); настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (6); сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом (7).

Разом з цим, пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Таким чином, апеляційна колегія виходить з того, що вирішення питання про відшкодування понесених позивачем витрат у разі закриття провадження у справі залежить від фактичних обставин, які стали підставою для такого закриття.

Водночас, у статті 130 ГПК України, яка має назву «Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду» закріплені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, у разі закриття провадження у справі.

Так, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача (ч. 3 ст. 130 ГПК України)

Отже, процесуальним законом передбачено право позивача на одержання відшкодування понесених ним судових витрат за рахунок відповідача, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Частиною 5 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Зі змісту зазначеної норми можна дійти висновку, що у випадку відмови позивача від позову та закриття провадження у справі, відповідач має право заявити про відшкодування позивачем понесених витрат (аналогічний висновок міститься у п. 10 постанови Верховного Суду від 25.04.2023 у справі №924/341/22).

При цьому, сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, ст. ст. 129, 130 ГПК України, дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною (такий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 20.06.2023 у справі №925/1372/21, від 10.10.2023 у справі №907/636/20).

Враховуючи вищенаведене, судова колегія зазначає, що суд, вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат на підставі положень ч. 3 ст. 130 ГПК України, які є спеціальною нормою, має виходити з наявності факту закриття провадження у справі саме внаслідок відмови позивача від позову через задоволення відповідачем заявлених до нього вимог після відкриття провадження у справі.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №922/418/20.

Таким чином, суд може стягнути понесені позивачем судові витрати з відповідача на підставі його заяви та за умови задоволення позову відповідачем після пред`явлення позову. При цьому відсутність предмета спору не є підставою для стягнення понесених позивачем у справі витрат з відповідача.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13.06.2023 у справі №911/362/22.

З огляду на усе вищевикладене, колегія суддів роз`яснює, що друге речення ч. 3 ст. 130 ГПК України підлягає застосуванню у разі відмови позивача від позову та, як наслідок, закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Апеляційна колегія звертає увагу на те, що за змістом ч. 3 ст. 130 ГПК України та з урахуванням практики її застосування, вирішення питання про відшкодування понесених позивачем витрат у разі його відмови від позову ставиться у залежність від встановлення обставин задоволення позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.10.2021 у справі №905/2145/20.

Відтак, ураховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду, колегія суддів наголошує, що положення ч. 3 ст. 130 ГПК України передбачають розподіл судових витрат внаслідок закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України (позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом), а не на підставі п. 2 цієї ж статті (відсутній предмет спору).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №199/9188/16-ц зазначено, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України) не є відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вже зазначалось у даній постанові, місцевий господарський суд виніс оскаржувану ухвалу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, тобто, за відсутності предмету спору, що унеможливлює застосування приписів ч. 3 ст. 130 ГПК України при вирішенні питання стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції ч. 3 ст. 130 ГПК України знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, що призвело до постановлення помилкової ухвали в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 в оскаржуваній апелянтом частині підлягає скасуванню. Слід постановити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/5293/24 відмовити.

Судові витрати.

Частиною 14 статті 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що відповідачем сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3028 грн. (платіжна інструкція №661257 від 15.01.2025).

Законом України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення, тому, оскільки апелянт оскаржував ухвалу суду першої інстанції в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу, судовий збір не підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, а отже, і не підлягає розподілу між сторонами.

Водночас, апеляційний господарський суд зазначає, що сплачений відповідачем судовий збір у розмірі 3028 грн. може бути повернутий за відповідним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275-277, 282-284, 287-289 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі №904/5293/24 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі №904/5293/24 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/5293/24 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 10.03.2025.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін