ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2025 р. Справа№ 927/904/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024

у справі №927/904/24 (суддя А.В. Романенко)

за позовом Першого заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Борзнянської міської ради Чернігівської області

до Фізичної особи - підприємця Куторги Ігоря Володимировича

про стягнення 96 826,23 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Перший заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури (далі, прокурор) в інтересах держави в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області (далі, позивач) звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Куторги Ігоря Володимировича (далі, відповідач або ФОП Куторга І.В.) про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 96 826,23 грн за фактичне використання в період з 26.01.2022 по 31.03.2024, без належних правових підстав, земельної ділянки площею 0,5570 га за кадастровим номером :01:012:0008 (цільове призначення - 11.02.), за адресою: АДРЕСА_1 Чернігівської області, на якій розміщений належний відповідачу на праві власності об`єкт нерухомого майна, нежитлова будівля (пилорама цегляна літ. А, площею 547,5 кв. м.).

Позов обґрунтований тим, що відповідач, у період з 26.01.2022 по 31.03.2024 не набув належних прав власності або користування на земельну ділянку площею 0,5570 га за кадастровим номером :01:012:0008 у м. Борзна, тому в указаний період часу використовував зазначену земельну ділянку без достатніх правових підстав і не сплачував орендної плати, тобто за рахунок позивача безпідставно зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування земельною ділянкою.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі №927/904/24 частково задоволено позов Першого заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Борзнянської міської ради Чернігівської області до Фізичної особи - підприємця Куторги Ігоря Володимировича про стягнення 96 826,23 грн.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Куторги Ігоря Володимировича на користь Борзнянської міської ради Чернігівської області безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 64 993,71 грн.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Куторги Ігоря Володимировича на користь Чернігівської обласної прокуратури 2 032,52 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, суд дійшов висновку, що з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (26.10.2018) відповідач, як власник такого майна, став фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, тому саме із цієї дати у відповідача виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а також обов`язок сплачувати певну плату за користування земельною ділянкою, на якій розташоване майно, що відповідає положенням статті 206 Земельного кодексу України. Оскільки об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля, загальною площею 547,5 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, Чернігівська область, перебуває у власності відповідача, відповідно до нього, як власника нерухомості, перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщене.

Суд установив, що на підставі заяви ФОП Куторги Ігоря Володимировича рішенням Борзнянської міської ради Чернігівської області №11-20-17/8 від 26.01.2022 передано в оренду ФОП Куторзі І.В. земельну ділянку площею 0,5570 га, за кадастровим номером :01:012:0008, з цільовим призначенням - 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту), терміном на 5 років та встановлено орендну плату в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки землі, яка становить 424 046,31 грн (з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік).

Однак, договір оренди спірної земельної ділянки між сторонами укладено не було.

Отже, користування земельною ділянкою з моменту реєстрації відповідачем права власності на вказаний об`єкт нерухомості (26.10.2018) у спірному періоді здійснювалося за відсутності правовстановлюючих документів, відтак, орендна плата за фактичне володіння і користування відповідачем цією земельною ділянкою до місцевого бюджету не сплачувалася, отже, кошти, що в разі укладення договору оренди, були б сплачені позивачу в якості орендної плати, відповідач утримав (зберігає) в себе без належної правової підстави.

За перерахунком суду сума безпідставно збережених відповідачем коштів у період з 26.01.2022 по 24.02.2022, з 01.01.2023 по 31.03.2024, становить 64 993,71 грн й підлягає стягненню з відповідача на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Що ж до нарахування безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за використання спірної земельної ділянки за період з 02.04.2022 по 31.12.2022 у сумі 31 832,52 грн, то суд, виходячи зі змісту підпункту 69.14. п. 69. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки спірна земельна ділянка комунальної власності розміщена на території Чернігівської області, віднесеної згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зареєстрований МЮУ від 23.12.2022 № 1668/39004) у 2022 році до території активних бойових дій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 27.11.2024 засобами поштового зв`язку (про що свідчить штемпель «Укрпошти» на конверті) заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури (прокурор) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 скасувати частково та ухвалити нове, яким задовольнити повністю позовну заяву першого заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Борзнянської міської ради Чернігівської області до Фізичної особи - підприємця Куторги Ігоря Володимировича про стягнення безпідставно збережених коштів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до того, що суд безпідставно відмовив у стягнення з відповідача плати за безпідставне використання спірної земельної ділянки у період з 02.04.2022 по 31.12.2022 у сумі 31 832,52 грн.

Прокурор посилається на те, що на території Борзнянської територіальної громади з 01.04.02022 не проводились активні бойові дії, територія Борзнянської ОТГ не відносилась до територій України, тимчасово окупованих російською федерацією.

За таких обставин судом неправильно застосовано норму матеріального права, зокрема підпункт 69.14. пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, яка не підлягала застосуванню до спірного періоду, та безпідставно виключено з позовних вимог період з 02.04.2022 по 31.12.2022, за який відповідач мав сплачувати орендну плату за використання земельної ділянки

Також прокурор наголошує на тому, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували неможливість здійснення підприємницької діяльності на території Борзнянської міської територіальної громади та неможливість використання земельної ділянки у 2022 році.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

16.01.2025 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 та всі витрати судового збору перекласти на Борзнянську міську раду.

У відзиві відповідач зазначив таке:

- у поданій позовній заяві прокурор стверджує, що протягом періоду часу з 26.01.2022 до 31.03.2024 власником земельної ділянки була Борзнянська міська рада, що являється повною брехнею, як й інші висновки прокурора стосовно дій ФОП Куторга І.В. Перший заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури зазначає,що запис про право комунальної власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.03.2024, а кошти вимагає стягнути з 26.01.2022 по 31.03.2024. Натомість, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг долучено до відзиву), станом на 29.03.2023 міститься інформація про те, що власником земельної ділянки є: «Держава, Чернігівська обласна державна адміністрація, »;

- проблеми з договором оренди спірної земельної ділянки виникли з 2019 року, які відповідач намагався вирішити шляхом перемовин без суду, вважаючи, що маючи нежитлову будівлю на праві приватної власності на даній земельній ділянці, це не буде проблемою. Однак, зусилля були марними. Відповідач вважає, що своє право на договір оренди землі він успадкував разом із нежитловою будівлею.

Позивач письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2024 апеляційну скаргу Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/904/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Судом встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 витребувано у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/904/24; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду Чернігівської області.

19.12.2024 матеріали справи №927/904/24 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/904/24, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), враховуючи, що предметом розгляду у справі є вимога про стягнення 96 826,23 грн, а отже вказана справа відноситься до малозначних у розумінні Господарського процесуального кодексу України, встановлено учасникам справи строки на подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (довідок про доставку копії ухвали від 24.12.2024 до електронних кабінетів позивача та прокуратури, а також повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2024 строків на подання учасниками справи документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до Відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, Куторга Ігор Володимирович зареєстрований як фізична особа-підприємець 06.02.2018, номер запису 0001512.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.10.2018, зареєстрованим в реєстрі за №437, виданим приватним нотаріусом Борзнянського районного нотаріального округу Лукаш Т.М., Куторга Ігор Володимирович отримав спадщину: нежитлову будівлю, пилораму цегляну - А, загальною площею 547,5 кв. м., навіс - Б, навіс - В, навіс - Г, ворота з хвірткою - № 1, огорожа - № 2, огорожа - № 3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.10.2018 (витяг № 373978523) за відповідачем зареєстроване право приватної власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю, пилораму - А, загальною площею 547,5 кв. м, навіс - Б навіс - В, навіс - Г, ворота з хвірткою - № 1, огорожа - № 2, огорожа - № 3, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці за кадастровим номером :01:012:0008, площею 0,557 га.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру (НВ-015) земельна ділянка за кадастровим номером :01:012:0008, площею 0,557 га за цільовим призначенням належить до земель (11.02.) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Рішенням Борзнянської міської ради Чернігівської області 10 сесії 8 скликання від 09.07.2021 №10-13-10/8 ФОП Куторзі Ігорю Володимировичу затверджено технічну документацію із розрахунку нормативно грошової оцінки земельної ділянки площею 0,5570 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташованої за адресою АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту), кадастровий номер :01:012:0008. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 385496,65 грн.

Рішенням Борзнянської міської ради Чернігівської області 10 сесії 8 скликання №10-12-10/8 від 09.07.2021 внесені зміни до Положення про розрахунок орендної плати за землі несільськогосподарського призначення в межах міста Борзна, а саме: на землі промисловості - 0,10 (10%) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; на землі транспорту, зв?язку та іншого призначення - 0,10 (10%) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

На підставі заяви ФОП Куторги Ігоря Володимировича рішенням Борзнянської міської ради Чернігівської області 17 сесії 8 скликання «Про передачу в оренду земельної ділянки» від 26.01.2022 №11-20-17/8 передано в оренду ФОП Куторзі І.В. земельну ділянку площею 0,5570 га, за кадастровим номером :01:012:0008 за цільовим призначенням - 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту) терміном на 5 років та встановлено орендну плату в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки землі, яка становить 424046,31 грн (з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік).

Проте в подальшому сторонами не був підписаний договір оренди землі, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,5570 га, за кадастровим номером :01:012:0008, цільове призначення - 11.02. для розміщення та експлуатації будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівельної та іншої промисловості, форма власності - комунальна, власник - Борзнянська міська рада Чернігівської області, сформована 30.06.2005, державну реєстрацію здійснив державний реєстратор Височанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Заєвська В.П., запис про право комунальної власності внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.03.2024.

Рішенням Борзнянської міської ради Чернігівської області №11-1-17/8 від 26.01.2022 «Про встановлення ставок орендної плати на земельні ділянки комунальної власності» встановлено відсоткову ставку орендної плати для земель з цільовим призначенням код 11.02. у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки на земельні ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Рішенням виконавчого комітету Борзнянської міської ради №72 від 29.07.2022 створено комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також затверджене Положення про комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Зміни до персонального складу комісії внесені рішеннями виконавчого комітету Борзнянської міської ради № 148 від 30.10.2023 та № 201 від 19.12.2023.

Рішенням виконавчого комітету Борзнянської міської ради №65 від 26.04.2024 затверджений Акт №2 від 19.04.2024 про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам - ФОП Куторзі І.В., складений на засіданні комісії, за яким сума нарахувань за період з 26.01.2022 по 31.03.2024 склала 101 008,60 грн. ФОП Куторга І.В. від підпису Акту відмовився, про що секретарем комісії зроблено відмітку.

Копія акту №2 від 19.04.2024 про визначення обсягу збитків та рішення Борзнянської міської ради від 26.04.2024 направлені рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на адресу відповідача, що підтверджується фіскальним чеком та накладною (поштове відправлення 105).

Борзнянською міською радою, з урахуванням внесених Законом України від 15.03.2022 №2120-ІX змін до Податкового кодексу України та доповнення його підпунктом 69.14. пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення», у серпні 2024 року здійснений перерахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати ФОП Куторгою І.В., за яким сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,5570 га за кадастровим номером 0:01:012:0008, за період з 26.01.2022 по 31.03.2024, становить 96 826,23 грн.

Розмір збільшеного доходу відповідача в період з 26.01.2022 до 31.03.2024 розрахований як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності в формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до рішення Борзнянської міської ради Чернігівської області 10 сесії 8 скликання від 09.07.2021 №10-13-10/8 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,5570 га за кадастровим номером :01:012:0008 становить 385 496,65 грн.

Згідно з витягами із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,5570 га за кадастровим номером :01:012:0008, від 20.01.2023 №НВ-023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2023 році становить 487 653,26 грн; від 08.04.2023 № НВ-024 - у 2024 році становить 512 523,58 грн.

Матеріали справи містять листи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2021 - 2023 роки, за якими коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель для земель несільськогосподарського призначення в 2021 році становить 1,1; у 2022 році - 1,15; у 2023 році - 1,051.

Повторне повідомлення разом із перерахунком плати за користування земельною ділянкою за кадастровим номером 0:01:012:0008 направлені відповідачу 15.08.2024, що підтверджується фіскальним чеком (поштове відправлення 929), проте не були вручені під час доставки 20.08.2024, що підтверджується трекінгом Укрпошти.

Прокурор зазначає, що станом на 31.03.2024 Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:012:0008 між Борзнянською міською радою та ФОП Куторгою І.В. не укладений, і в період часу з 26.01.2022 по 31.03.2024 останній не набув належних прав власності або користування на вищезазначену земельну ділянку в м. Борзна, у зв?язку з чим у зазначений період відповідач використовував земельну ділянку без достатніх правових підстав, тому відповідно до статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачу, яке власнику земельної ділянки, всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна. Не сплачуючи кошти за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, ФОП Куторга І.В. фактично збільшив свої доходи, а Борзнянська міська рада втратила належне їй майно (кошти від орендної плати).

Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що даний спір виник у результаті відмови ФОП Куторга І.В. підписувати договір оренди землі з однієї сторони та небажанням обговорювати умови договору і розмір орендної плати зі сторони Борзнянської міської ради. Прокурор не враховує, що на спірній земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля, яка на праві приватної власності належить Куторзі І.В. Також відповідач звертав увагу, що протягом періоду з 26.01.2022 по 31.03.2024 відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Борзнянська міська рада не мала права власності на дану земельну ділянку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.

Щодо наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави в особі позивача в даній справі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до частин 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою в справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу в питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Отже прокурор може представляти інтереси держави в суді в виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 частини 2 статті 129 Конституції України ).

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

За частинами 4 та 7 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи така відповідь взагалі не отримана, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічні висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

У даній справі прокурор подав позов в інтересах Борзнянської міської ради Чернігівської області в зв`язку з невиконанням останньою своїх обов?язків щодо захисту інтересів держави в суді.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (частина 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

За змістом п. 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією міської ради.

При цьому, орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (стаття 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно із частинами 1, 2 статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

За змістом статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Судом установлено, що спірна земельна з кадастровим номером :01:012:0008 станом на дату подання позову відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності Борзнянської міської ради Чернігівської області. Запис про право комунальної власності внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.03.2024. Підстава державної реєстрації - Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423 від 28.04.2021.

Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав і свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізується у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Право власності на землю територіальної громади захищається на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

Предметом заявленого прокурором позову є стягнення з відповідача коштів у вигляді недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:012:0008. Правова підстава позову - стаття 1212 Цивільного кодексу України.

Наявність підстав для представництва інтересів держави у спірних відносинах прокурор обґрунтував бездіяльністю позивача щодо вжиття заходів реагування по стягненню коштів до місцевого бюджету.

Так, судом установлено, що Ніжинською окружною прокуратурою направлено до Борзнянської міської ради листи №52-77-5274вих-24 від 30.07.2024 та №52-77-6206вих-24 від 04.09.2024 з проханням повідомити чи вживалися Радою заходи щодо стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності з ФОП Куторги І.В. та зазначити чи планується вжиття таких заходів у майбутньому.

Борзнянська міська рада у листах №1082 від 31.07.2024 та №1260 від 10.09.2024 повідомила Ніжинську окружну прокуратуру, що заходи щодо стягнення з ФОП Куторги І.В. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,5570 га за кадастровим номером :01:012:0008 не вживалися у зв?язку з дефіцитом коштів у місцевому бюджеті, в майбутньому вжиття таких заходів не планується.

Оскільки Борзнянська міська рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту охоронюваних законом інтересів, порушених внаслідок користування земельною ділянкою без достатніх правових підстав, а тому є належним позивачем у цій справі. Нездійснення компетентним у спірних правовідносинах органом жодних дій, спрямованих на звернення до суду з відповідним позовом, свідчить про неналежне здійснення нею заходів щодо захисту державних інтересів, бездіяльність і невжиття належних заходів щодо усунення таких порушень.

Ніжинська окружна прокуратура листом №52-77-6486вих-24 від 16.09.2024 направила Борзнянській міській раді повідомлення, в порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», про підготовку позовної заяви в інтересах держави в особі Борзнянської міської ради до ФОП Куторги І.В. про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,5570 га, за кадастровим номером :01:012:0008.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

З огляду на невчинення Борзнянською міською радою впродовж тривалого часу належних заходів, спрямованих на відновлення порушених прав територіальної громади, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що перший заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури, виконуючи надані законом функції, правомірно звернувся до суду з даним позовом про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 96 826,23 грн внаслідок використання суб`єктом господарювання земельної ділянки, належної територіальній громаді міста, без правовстановлюючих документів, реалізуючи покладені державою повноваження по захисту державних інтересів в особі повноважного суб`єкта - Борзнянської міської ради.

Судом при цьому враховано, що місцеві ради відповідно до закону, від імені та в інтересах територіальної громади міста повинні здійснювати контроль за надходженням коштів від використання землі в межах міста та не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування. Неукладення та несвоєчасне укладення суб`єктами господарювання договорів оренди землі призводить до втрат коштів місцевого бюджету. З наведеного слідує, що при вирішенні даного спору наявний як державний, так і суспільний інтерес.

З огляду на встановлене, приймаючи до уваги, що представництво інтересів держави в суді є конституційною функцією органів прокуратури, а подача позову - єдиним можливим заходом реагування, направленим на реальне поновлення порушених прав та інтересів держави, невжиття самостійно уповноваженим органом у спірних правовідносинах ефективних заходів щодо усунення виявлених порушень, колегія суддів доходить висновку, що прокурор підтвердив наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області у суді при зверненні із цим позовом.

Стосовно наведених відповідачем у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу доводів про те, що Борзнянська міська рада Чернігівської області протягом періоду з 26.01.2022 по 31.03.2024 не мала права власності на спірну земельну ділянку, що підтверджується інформаційною довідкою від 29.03.2023, в якій власником спірної земельної ділянки значиться Чернігівська обласна державна адміністрація, колегія суддів зазначає таке.

Розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423 від 28.04.2021 було доповнено пунктом 24 (набрав чинності 27.05.2021), згідно з яким із дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зазначених у підпунктах «а» - «е» цього пункту.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Моментом переходу у комунальну власність земельних ділянок, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є дата та час проведення державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Натомість земельні ділянки, стосовно яких у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстроване право державної власності, та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності пунктом 24 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК, тобто з 27.05.2021. Законодавець пов`язує момент виникнення права комунальної власності на зазначені вище земельні ділянки із фактом реєстрації права власності на них у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому у пункті 24 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК законодавець окремо визначив, що з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними (такі висновки наведено у постановах Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №143/192/21, від 12.06.2024 у справі №908/63/23).

Також підпунктом 20 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» внесено зміни до статті 83 Земельного кодексу України, зокрема, частину другу цієї статті доповнено пунктом «в» такого змісту: у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Отже, з 27.05.2021 спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:012:0008 вважається земельною ділянкою комунальної власності.

Право власності на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423 від 28.04.2021 зареєстровано за Борзнянською міською радою Чернігівської області 26.03.2024, що підтверджується долученим прокурором до позову витягом з Державного реєстру речових прав №371456420 від 26.03.2024.

За умовами частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Таким чином, і на момент звернення прокурора з позовом про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати, і на час розгляду даної справи, власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:012:0008 є позивач, який, відповідно, є правонаступником прав та обов`язків щодо зазначеної земельної ділянки, у тому числі щодо права стягувати з відповідача плату за користування такою земельною ділянкою у спірному періоді (з 26.01.2022 по 31.03.2024).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, сам відповідач після набрання чинності 27.05.2021 вказаним Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» задля отримання спірної земельної ділянки в оренду під належним йому нерухомим майном звертався саме до Борзнянської міської ради Чернігівської області, а не до Чернігівської обласної державної адміністрації, яка після вказаної дати вже не мала права здійснювати розпорядження спірною земельною ділянкою.

З огляду на вказане доводи відповідача про неналежність визначеного прокурором позивача за заявленим позовом не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Щодо обов`язку відповідача сплачувати орендну плату за користування спірною земельною ділянкою.

За змістом частини 1 статті 122, частини 1 статті 124 Земельного кодексу України міські ради надають земельні ділянки в постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким, за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі», визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України встановлено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до статті 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

За змістом частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає в визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка сформована 12.04.2024 за № 373978523) у власності Куторги Ігора Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно з свідоцтвом про право спадщини (номер 437, видане 26.10.2018), за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля, пилорама - А, загальною площею 547,5 кв. м., навіс - Б, навіс - В, навіс - Г, ворота з хвірткою - № 1, огорожа - № 2, огорожа - № 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208. Зазначений об?єкт нерухомого майна, набутий у власність відповідача, розміщений на земельній ділянці за кадастровим номером :01:012:0008, площею 0,557 га.

За частинами 1 та 2 статті 120 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості) в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває в власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває в користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були в попереднього землекористувача.

Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на дату набуття права власності на об`єкт нерухомості) передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, установлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 4 грудня 2018 року в справі №910/18560/16 (пункт 8.5.), від 3 квітня 2019 року в справі №921/158/18 (пункт 51.), від 22 червня 2021 року в справі №200/606/18 (пункти 37.-38.)). За вказаним принципом особа, яка законно набула в власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі №263/6022/16-ц (пункт 42)).

Перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості. Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі №924/856/20 та в постанові Верховного Суду в складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі №922/2060/22.

Зважаючи на те, що об?єкт нерухомого майна не може бути відокремлений від земельної ділянки, на якій він розташований, тому із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна відповідач, як власник такого майна став фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, тому саме із цієї дати в відповідача виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а також обов`язок сплачувати певну плату за користування земельною ділянкою, на якій розташоване майно, що відповідає положенням статті 206 Земельного кодексу України.

Оскільки об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля, загальною площею 547,5 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в власності відповідача, відповідно до нього, як власника нерухомості, перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщене.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

У силу приписів статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

При цьому, щодо посилань відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що право оренди він успадкував разом із нежитловою будівлею, а прокурором не враховано умови попереднього договору (таке посилання міститься у відзиві на позовну заяву), колегія суддів зазначає, що ні прокурором, ні судом не ставиться під сумнів наявність у відповідача права оформити орендні правовідносини під належним йому на праві власності нерухомим майном (набутим у спадщину від ОСОБА_1 ) у передбаченому земельним законодавством порядку.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право оренди земельної ділянки є речовим правом, похідним від права власності (стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

Відповідачем не було подано до суду першої інстанції разом із відзивом на позовну заяву договір оренди спірної земельної ділянки, укладений із ОСОБА_1 (спадкодавцем), більш того, у самому відзиві на позовну заяву навіть не вказано, про який саме «попередній договір», умови якого не враховано, йде мова. Відповідно, суд першої інстанції був позбавлений можливості дослідити умови такого договору на предмет того, чи передбачав він перехід права оренди земельної ділянки після смерті фізичної особи-орендаря до його спадкоємця.

У свою чергу до відзиву на апеляційну скаргу відповідачем долучено як доказ копію додаткової угоди до договору оренди землі від 01.07.2015, укладену між ФОП Куторгою Володимиром Івановичем та Борзнянською районною державною адміністрацією щодо земельної ділянки загальною площею 0,5569 га зі строком дії до 01.07.2025.

На підставі вказаної додаткової угоди від 01.07.2015 до договору оренди 04.08.2015, як вбачається із наданої прокурором до позову інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №388924300, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 0,5570 га за ФОП Куторгою Володимиром Івановичем зі строком дії до 01.07.2025.

Як уже зазначено вище, відповідач не подавав до суду першої інстанції вказану додаткову угоду, однак, враховуючи, що відповідні посилання на неї містилися в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №388924300, наданій прокурором, суд апеляційної інстанції вважає за можливе надати оцінку їй як доказу у справі на стадії апеляційного перегляду справи задля дотримання загальних принципів судочинства, закріплених у статтях 124, 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також у статтях 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до пункту 40 додаткової угоди до договору оренди землі від 01.07.2015, укладеної між ФОП Куторгою Володимиром Івановичем та Борзнянською районною державною адміністрацією, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження його дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Отже, умови додаткової угоди до договору оренди землі від 01.07.2015 не забороняли перехід права на оренду в порядку спадкування.

Стаття 190 Цивільного кодексу України відносить до майна не лише речі, а й майнові права та обов`язки. Отже, право оренди земельної ділянки як речове право входить до складу спадщини, а тому документом, який підтверджує перехід права оренди землі від спадкодавця до спадкоємців у розумінні статті 66 Закону України «Про нотаріат» мало б бути свідоцтво про право на спадщину.

За змістом статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування.

Колегія суддів наголошує, що при реорганізації юридичної особи - орендаря, зміні власника земельної ділянки, успадкуванні земельної ділянки та в інших випадках, передбачених законодавством, необхідно правонаступнику чи новому власнику земельної ділянки звернутися із клопотанням до відповідного органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади або власника земельної ділянки про внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині заміни сторін договору, у зв`язку із зміною орендаря (у даному випадку внаслідок успадкування права оренди) чи орендодавця земельної ділянки.

Матеріали справи не містять доказів внесення відповідних змін до договору оренди в частині зазначення орендарем відповідача як спадкоємця, державної реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку за відповідачем як спадкоємцем Куторги Володимира Івановича.

Водночас питання правомірності дій осіб (Борзнянська РДА, Чернігівська ОДА) щодо нездійснення заміни орендаря у договорі, укладеному зі спадкодавцем, до яких відповідач згідно долучених до відзиву на апеляційну скаргу доказів звертався з проханням про внесення таких змін до договору оренди землі, не є предметом спору в даній справі та не входить до предмету доказування у межах заявленого позову про стягнення плати за землю за період з 26.01.2022 по 31.03.2024.

Більш того, у подальшому розпорядженням Чернігівської ОДА від 21.01.2021 (копія долучена до відзиву на апеляційну скаргу), враховуючи розпорядження голови Чернігівської ОДА від 29.07.2020 №400 «Про надання згоди на складання технічної документації із землеустрою» зобов`язано затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,5570 га (кадастровий номер :01:012:0008) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 ; надати фізичній особі-підприємцю Куторзі Ігорю Володимировичу в оренду земельну ділянку площею 0,5570 га (кадастровий номер :01:012:0008) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1; фізичній особі-підприємцю Куторзі Ігорю Володимировичу забезпечити проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної у пункті 2 цього розпорядження, відповідно до чинного законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Борзнянської міської ради Чернігівської області №10-13-10/8 від 09.07.2021, ФОП Куторзі Ігорю Володимировичу, затверджено технічну документацію із розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,5570 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту), за кадастровим номером :01:012:0008. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 385 496,65 грн.

На підставі заяви ФОП Куторги Ігоря Володимировича рішенням Борзнянської міської ради Чернігівської області №11-20-17/8 від 26.01.2022 передано в оренду ФОП Куторзі І.В. земельну ділянку площею 0,5570 га, з кадастровим номером :01:012:0008, з цільовим призначенням - 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту), терміном на 5 років та встановлено орендну плату в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки землі, яка становить 424 046,31 грн (з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік).

Зазначені обставини свідчать про те, що ФОП Куторга І.В. ще у 2021 році сам ініціював процедуру укладення з ним як власником нерухомого майна на спірній земельній ділянці нового договору оренди цієї земельної ділянки, відповідно, суперечливими є його доводи про те, що прокурор при поданні позову мав враховувати існування попереднього договору оренди зі спадкодавцем. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ним на виконання додаткової угоди до договору оренди землі від 01.07.2015, укладеної між ФОП Куторгою Володимиром Івановичем та Борзнянською районною державною адміністрацією, після смерті орендаря здійснювались будь-які сплати орендної плати.

Водночас, попри існування рішення Борзнянської міської ради Чернігівської області №10-13-10/8 від 09.07.2021 про надання ФОП Куторзі І.В. в оренду спірної земельної ділянки, доказів укладення такого договору оренди між Борзнянською міською радою Чернігівської області та Фізичною особою - підприємцем Куторгою Ігорем Володимировичем матеріали цієї справи не містять, що свідчить про те, що рішення №10-13-10/8 від 09.07.2021 не було реалізовано, відтак відсутні підстави посилатися на нього як на доказ наявності у відповідача у спірному періоді належним чином оформленого права оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 1 статті 1214 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його в себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 Цивільного кодексу України випливає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Отже, в спірних правовідносинах виникли кондикційні зобов`язання.

У випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєний окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати, в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України. Зазначений правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20.

Суд установив, а відповідач не заперечує, що він фактично використовує земельну ділянку за кадастровим номером :01:012:0008, площею 0,5570 га, під об`єктом нерухомого майна: нежитлова будівля, пилорама - А, загальною площею 547,5 кв. м., навіс - Б, навіс - В, навіс - Г, ворота з хвірткою - № 1, огорожа - № 2, огорожа - № 3, за адресою: АДРЕСА_1, Чернігівська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, належних йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право спадщини (номер 437, видане 26.10.2018).

З огляду на вищевстановлені судом обставини справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що користування земельною ділянкою з моменту реєстрації відповідачем права власності на розташований на ній об`єкт нерухомості (26.10.2018) здійснювалося за відсутності правовстановлюючих документів, відтак, орендна плата за фактичне володіння і користування відповідачем цією земельною ділянкою до місцевого бюджету не сплачувалася (доказів протилежного у матеріали справи не надано), а отже, кошти, що в разі укладення договору оренди були б сплачені позивачу в якості орендної плати, відповідач утримав (зберігає) в себе без належної правової підстави.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Виходячи з приписів наведених норм, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача обов`язку щодо сплати коштів за фактичне користування земельною ділянкою без укладення договору оренди землі, як безпідставно збережених коштів відповідно до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України.

Подібні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, постанові Верховного Суду від 28.02.2020 у справі №913/169/18, від 04.03.2021 у справі №922/3463/19.

Висловлені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу заперечення зазначених висновків суду не спростовують.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване судове рішення, що є характерним для вимог апеляційної скарги, а не відзиву у розумінні статті 165 Господарського процесуального кодексу України. Відповідач, у свою чергу, не подавав до суду оформленої згідно норм Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги (ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Куторги Ігоря Володимировича (вх. 09.1-04.1/8871/24) на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/904/24 з доданими до скарги матеріалами повернуто йому без розгляду як таку, що не була підписана скаржником, й повторно така скарга до суду не подавалась).

Скаржником у даній справі наразі виступає лише прокурор й він оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 31 832,52 грн.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України).

Диспозитивність - один з основних принципів судочинства, на підставі якого особа (зокрема, позивач чи відповідач), самостійно вирішує, чи оскаржувати рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та в яких межах (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2023 року в справі № 465/6549/16-ц (провадження № 61-11927св23).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Касаційний суд неодноразово звертав увагу на те, що принцип «заборони повороту до гіршого» («non reformatio in peius») відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2023 у справі №179/363/21 (провадження №61-4060св23, 21.06.2023 у справі №757/42885/19-ц (провадження №61-9060св22).

Отже, колегія суддів зауважує, що враховуючи зазначений принцип «заборони повороту до гіршого» та відсутність поданої відповідачем апеляційної скарги на рішення суду в даній справі, прокурор, який подав позов в інтересах держави в особі позивача, не може потрапити в гірше становище, порівняно з тим, якого досягнув у попередній інстанції.

Щодо правових підстав здійснення розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати та доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставну відмову суду в стягненні 31 832,52 грн безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за використання спірної земельної ділянки за період з 02.04.2022 по 31.12.2022, колегія суддів зазначає таке.

За змістом статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Оскільки відповідач не є власником та постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, тому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

Згідно з п. 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері земельних відносин, здійснює управління в сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Отже, основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17).

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3статті 23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За змістом пунктів 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Суд установив, що розрахунок безпідставно збережених коштів здійснений за формулою: нормативно грошова оцінка (з урахуванням коефіцієнту індексації) х % від нормативно грошової оцінки : кількість днів у році х кількість днів фактичного використання земельної ділянки.

Відповідно до рішення Борзнянської міської ради Чернігівської області 10 сесії 8 скликання від 09.07.2021 №10-13-10/8 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,5570 га за кадастровим номером :01:012:0008 становить 385 496,65 грн. Згідно з витягами із технічної документації з нормативної грошової оцінки від 20.01.2023 №НВ-023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2023 році - 487 653,26 грн; від 08.04.2023 №НВ-024 - у 2024 році становить 512 523,58 грн.

Згідно з інформацією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2021-2023 роки, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель для земель несільськогосподарського призначення у 2021 році становить 1,1; у 2022 році - 1,15; у 2023 році - 1,051.

Рішенням Борзнянської міської ради Чернігівської області №11-1-17/8 від 26.01.2022 «Про встановлення ставок орендної плати на земельні ділянки комунальної власності» відсоткова ставка орендної плати за землі промисловості з цільовим призначенням код 11.02. (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Враховуючи вищезазначені вихідні дані, позивачем правомірно здійснено розрахунок збереженого відповідачем доходу за використання спірної земельної ділянки площею 0,5570 га, під об`єктом нерухомого майна:

- у період з 26.01.2022 по 24.02.2022, які розраховані як: 424046,31 (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,1 за 2021 рік) х 10% : 365 х 30 (днів фактичного використання), що складає 3 485,31 грн;

- у період з 01.01.2023 по 31.12.2023, які розраховані як: 487653,26 (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,15 за 2022 рік) х 10% : 365 х 365 (днів фактичного використання), що складає 48 765,33 грн;

- у період з 01.01.2024 по 31.03.2024, які розраховані як: 512523,58 (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,051 за 2023 рік) х 10% : 366 х 91 (днів фактичного використання), що складає 12 743,07 грн.

Місцевий господарський суд наголосив на тому, що позивачем правомірно виключений із розрахунку період нарахування з 25.02.2022 по 01.04.2022, на підставі внесених Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІX змін до Податкового кодексу України та з урахуванням наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 від 22.12.2022, яким затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, за яким на території Борзнянської міської територіальної громади проводилися бойові дії з 25.02.2022 по 01.04.2022, що виключає нарахування та сплату орендної плати за земельну ділянку в зазначений період.

Водночас, Господарський суд Чернігівської області зазначив про відсутність підстав для нарахування та стягнення на користь позивача безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за використання спірної земельної ділянки за період з 02.04.2022 по 31.12.2022 у сумі 31 832,52 грн.

На думку прокурора суд безпідставно відмовив у стягненні з відповідача плати за безпідставне використання спірної земельної ділянки у період з 02.04.2022 по 31.12.2022 у сумі 31 832,52 грн, оскільки неправильно застосував норму матеріального права, зокрема підпункт 69.14. пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, адже на території Борзнянської територіальної громади з 01.04.02022 не проводились активні бойові дії, територія Борзнянської ОТГ не відносилась до територій України, тимчасово окупованих російською федерацією.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині та відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги прокурора з огляду на таке.

06.05.2023 набув чинності Закон України від 11.04.2023 №3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», яким змінений механізм визначення переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Згідно з цим Законом перелік указаних територій визначається в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з постановою КМУ від 06.12.2022 №1364 (п. 1) перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

У контексті Закону №3050-ІХ постанова КМУ від 06.12.2022 №1364 вважається такою, що встановила порядок визначення переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Відповідно цим Законом внесені зміни до підпункту 69.14. пункту 69. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (набули чинності з 06.05.2023), що викладений в новій редакції: за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, в тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, в тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому були завершені активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території. Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначається в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (зареєстрований МЮУ від 23.12.2022 №1668/39004) затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Згідно з пунктом 2.10. Переліку вся територія Чернігівської області була віднесена до території активних бойових дій, дата початку бойових дій - 24.02.2022, дата завершення бойових дій - 03.04.2022.

Таким чином, виходячи зі змісту підпункту 69.14. пункту 69. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача за період з 02.04.2022 по 31.12.2022 плати у розмірі 31 832,52 грн за користування земельною ділянкою комунальної власності на умовах оренди, що розміщена на території Чернігівської області, віднесеної у 2022 році до території активних бойових дій.

Доводи апеляційної скарги прокурора ґрунтуються на невірному тлумаченні ним змісту підпункту 69.14. пункту 69. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, адже його положення чітко регламентують період (з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року для ФОПів), протягом якого не нараховується орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності у разі їх розміщення на території активних бойових дій й не встановлює, що така плата не нараховується виключно за період, коли відповідна територія належала до території активних бойових дій.

Лише починаючи з 1 січня 2023 року підхід до обрахунку періоду, протягом якого не нараховується орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності, змінився, про що свідчить зміст абзацу 2 підпункту 69.14. пункту 69. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

З урахуванням наведених висновків суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові в частині вимог щодо стягнення з відповідача плати за безпідставне використання спірної земельної ділянки у період з 24.02.2022 по 31.12.2022 у сумі 31 832,52 грн.

За арифметично вірним перерахунком суду першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, сума безпідставно збережених відповідачем коштів у період з 26.01.2022 по 24.02.2022, з 01.01.2023 по 31.03.2024, становить 64 993,71 грн й позов про

стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати підлягає частковому задоволенню саме на вказану суму - 64 993,71 грн.

Усі інші доводи та міркування учасників справи, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду щодо наявності підстав для частково задоволення позовних вимог у даній справі.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/904/24 не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову в даній справі.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/904/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/904/24 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи №927/904/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко