ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" березня 2025 р., м.Черкаси справа №925/1560/24

Господарський суд Черкаської області у складі судді Г.М.Скиби, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський молочний завод" від 05.03.2025 (вх.суду №3599/25 від 05.03.2025) про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський молочний завод", м.Житомир, просп.Незалежності,45

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Юг Транс", Черкаська область, Уманський район, м.Христинівка, вул.І.Багряного,30А

про стягнення заборгованості за договором в сумі 1702845,08 грн,

без повідомлення учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський молочний завод" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Юг Транс" із вимогами про стягнення 1702845,08 грн заборгованості за договором поставки продукції від 01.10.2021 №367, зокрема: 1255597,87 грн основного боргу, 115613,29 грн інфляційних втрат, 240335,53 грн пені, 91298,39 грн штрафу, а також про відшкодування судових витрат.

Ухвалами суду: від 20.12.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивача від 18.12.2024 (вх.суду №19429/24) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки відповідача в межах заявленої до стягнення суми заборгованості; від 23.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання 04.02.2025; від 04.02.2025 проведення підготовчого засідання відкладено на 17.02.2025; від 17.02.2025 проведення підготовчого засідання відкладено на 19.03.2025.

05.03.2025 за вх.№3599/25 до суду надійшла заява позивача від 05.03.2025 про забезпечення позову з вимогами накласти арешт на грошові кошти на рахунках, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Арт-Юг Транс" (, адреса: вул.І.Багряного,30А, м.Христинівка, Уманський район, Черкаська область, 20001) в межах суми заборгованості 1616790,43 грн.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, позивач вказав на: неспівмірність розміру статутного капіталу відповідача (10000,00 грн) з ціною позову (1616790,43 грн); відсутність у власності відповідача нерухомого майна, яке могло б гарантувати можливість виконання рішення суду у випадку задоволення позову; ухилення відповідачем від виконання зобов`язань за договором поставки продукції від 01.10.2021 №367, навіть після отримання претензії позивача; можливе виведення відповідачем грошових коштів з рахунку шляхом закупівлі товару з огляду на те, що основним видом діяльності відповідача за Класифікацією видів економічної діяльності є 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, а також зазначив, що накладення арешту на рахунки відповідача є співмірним та обґрунтованим заходом забезпечення позову, який завадить відповідачу вивести активи з підприємства в ході розгляду даної судової справи, а також сприятиме виконанню судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Суд, розглянувши заяву позивача від 05.03.2025 (вх.суду №3599/25 від 24.02.2025) зазначає таке.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, у разі задоволення позову (правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та. як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Предметом позову у цій справі є майнова вимога про стягнення 1616790,43 грн.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення (висновки щодо застосування відповідних норм процесуального закону, викладені у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22).

Метою забезпечення позову (за змістом заяви позивача) є можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Так, між сторонами виник спір, пов`язаний із порушенням відповідачем зобов`язань із здійснення розрахунків за поставлену позивачем продукцію відповідно до договору від 01.10.2021 №367.

На думку заявника, мету забезпечення позову може бути досягнуто накладенням арешту на грошові кошти на рахунках, що належать відповідачу, в межах ціни позову.

Згідно із Господарським процесуальним кодексом України:

ст.136. 1. Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 2. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом;

ч.1 ст.137. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову (аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню, у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.п.1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Водночас особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач запропонував застосувати вид забезпечення позову (накладення арешту на грошові кошти на рахунках відповідача), що передбачений приписами ст.137 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того позивач обґрунтовує необхідність забезпечення позову тривалим невиконанням відповідачем умов договору, ухиленням відповідача від врегулювання спору, а також обґрунтоване припущення виведення активів відповідачем з метою уникнення стягнення та неспівмірність розміру статутного капіталу відповідача (10000,00 грн) з ціною позову (1616790,43 грн).

Позиція суду.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист (поновлення) порушених чи оспорюваних прав (інтересів) позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Тобто, метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Кюблер проти Німеччини»).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 910/18739/16, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20).

Заходи забезпечення позову (вимог), без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь заявника вже не призведе до захисту прав або інтересів заявника, за яким він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».

Суд вважає, що відсутність нерухомого майна у відповідача, невиконання останнім умов договору від 01.10.2021 №367 в частині проведення розрахунку за поставлену продукцію в сумі, що перевищує його статутний капітал, ухилення від пропозицій врегулювання спору, значна сума заборгованості відповідача потенційно зумовлюють можливість вчинення відповідачем дій, спрямованих на виведення активів з підприємства, є достатньою та обґрунтованою підставою для задоволення відповідної заяви позивача.

Оцінивши доводи заявника, викладені у заяві від 05.03.2025 (вх.суду №3599/25 від 05.03.2025), суд дійшов висновку, що остання підлягає до задоволення, як обґрунтована та співмірна з суттю позовних вимог позивача та сприятиме реальному виконанню рішення суду, а запропонований захід забезпечення позову передбачений приписами ст.137 Господарського процесуального кодексу України, є обгрунтованим та виваженим.

Підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення суд не вбачає.

Відповідач чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, суд зазначає, що заходи забезпечення позову є у будь якому випадку тимчасовими, такими, що вживаються до вирішення спору, тому у випадку встановлення судом необґрунтованості вимог позивача, відповідачі не позбавлені можливості звернутись із обґрунтованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову; так само такі заходи можуть бути скасовані судом навіть до фактичного вирішення спору, якщо судом буде встановлено необґрунтованість їх подальшого збереження.

Станом на момент постановлення даної ухвали судом у даній справі не вирішено спір по суті.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.136-140, 141, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача від 05.03.2025 (вх.суду №3599/25 від 05.03.2025) про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти на будь-яких рахунках відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Юг Транс" (Черкаська область, Уманський район, м.Христинівка, вул.І.Багряного,30А, , номери рахунків невідомі) на суму боргу (грошової вимоги) 1616790,43 грн (один мільйон шістсот шістнадцять тисяч сімсот дев`яносто гривень 43 коп), що можуть бути віднайдені (встановлені) виконавчою службою.

Стягувачем є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський молочний завод", м.Житомир, просп.Незалежності,45, , номер рахунку в банку невідомий.

Боржником є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Арт-Юг Транс", Черкаська область, Уманський район, м.Христинівка, вул.І.Багряного,30А, , номери рахунків невідомі.

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Дана ухвала може бути пред`явлена до виконання в передбаченому законом порядку, протягом трьох років з дати її прийняття.

Ухвала розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Ухвала суду набрала законної сили 06.03.2025. Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Направити цю ухвалу заявнику для організації виконання.

Суддя Г.М.Скиба