ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 року м.Дніпро Справа № 904/2408/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги

Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" та Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2024р. (суддя Назаренко Н.Г., повний текст рішення складено 23.09.2024р.) у справі

за позовом Комунального підприємства теплових мереж " Криворіжтепломережа ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича, с.Широка Дача, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича заборгованість в розмірі 118 059,52 грн. за поставлену теплову енергію. Ціна позову складається з наступних сум: -заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021р. по 31.03.2024р. у розмірі 113 647, 61 грн.; заборгованість за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021р. по 31.03.2024р. у розмірі - 548,95 грн.; сума збитків від інфляції з грудня 2023р. по квітень 2024р. у розмірі - 1 392,17 грн.; 3% річних з 01.12.2023р. по 14.05.2024р. у розмірі - 1 112,97 грн.; пеня за період з 01.01.2023р. по 14.05.2024р. у розмірі - 1 357, 82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем умов Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії у частині повної та своєчасної оплати наданої послуги.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2024р. у справі №904/2408/24 у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича про закриття провадження у справі відмовлено. Позов Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" 14 190,49 грн. заборгованості за постачання теплової енергії, 548,95 грн. заборгованості за абонентське обслуговування, 182,56 грн. збитків від інфляції, 144,74 грн. 3 % річних, 176,58 грн. пені, 2422,40 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (Позивач) звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати у частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" 14190,49грн. заборгованості за постачання теплової енергії, 548,95 грн. заборгованості за абонентське обслуговування, 182,56 грн. збитків від інфляції, 144,74 грн. 3 % річних, 176,58 грн. пені, 2422,40 грн. витрат по сплаті судового збору та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги підприємство посилається на те, що судом не враховано норми закону, який підлягає застосуванню до вказаних правовідносин.

Апелянт вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що лише 66.1кв.м площі спірного приміщення знаходиться у будинку, а тому саме лише на цій частині можливо використання теплової енергії в приміщенні від труб. При цьому до такого висновку суд дійшов на підставі неналежного доказу акту обстеження приміщення від 09.08.2024, складеного головою ОСББ "Перемога 43" та Відповідачем, і в якому сторони на власний розсуд визначили, які саме приміщення відносяться до вбудованих у багатоквартирний будинок.

За твердженнями Скаржника, нежитлове приміщення Відповідача не є самостійним об`єктом нерухомого майна, а є єдиним нерухомим майном загальною площею 530,3кв.м. З наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, яка саме частина спірного приміщення є вбудованою у багатоквартирний будинок №43 по пр.Перемоги, а яка є прибудованою до нього.

Разом з тим, на переконання Скаржника, єдиним належним доказом правильності бази нарахування обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування є Інформація з реєстру речових прав на нерухоме майно за спірним об`єктом. При цьому ФОП Станков О.П. не надав КПТМ "Криворіжтепломережа" інформацію про опалювальні та неопалювальні площі приміщення, які були б підтверджені належними та допустимими доказами.

Позивач у поясненнях стосовно доводів, викладених у відзиві Відповідача зазначає, що акт обстеження від 09.08.2024 суд мав взяти до уваги лише як доказ наявності транзитних труб у приміщенні Відповідача для підтвердження правомірності здійснення нарахування Позивачем відповідної плати, передбаченої п.2 Розділу ІІ Методики розподілу №315 від 22.11.2018.

На переконання Апелянта, не підтверджений жодною нормою закону висновок суду про те, що оскільки спірне приміщення має окремий вхід, який не пов`язаний з місцями загального користування багатоквартирного будинку №43, нарахування плати за такі місця розповсюджується лише на 66.1 кв.м приміщення, яке визначено незрозумілим способом.

Скаржник зазначає, що Відповідач отримує послуги у силу вимог закону, який є чинним та діє на теперішній час і діяв на час спірних правовідносин, згідно з яким Відповідач несе безпосередній обов`язок зі сплати за отримані послуги, оскільки його приміщення вбудоване в багатоквартирний будинок.

20.11.2024 Позивачем заявлено клопотання про долучення доказів, а саме листів КПТМ "Криворіжтепломережа" №6/36/13 та 638/13 від 17.10.2024 та листа - роз`яснення Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України за №21593/25/10-24 від 19.11.2024.

Клопотання обґрунтовано тим, що не погодившись з рішенням суду Позивач звернувся до вказаного Міністерства за наданням роз`яснень стосовно виниклих питань та правомірності здійсненого розподілу послуги на загальну площу нежитлового приміщення.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відповідач у відзиві не погоджується з доводами Позивача, викладеними в апеляційній скарзі Позивача, вважає їх необґрунтованими, а рішення таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач зазначає, що доводи Позивача зводяться до того, що в акті обстеження від 09.08.2024 не конкретизується, які саме приміщення №143 відносяться до площі у 66.1кв.м, яка вбудована у будинок №43, а які ні, між тим Позивачем не зазначено, яким чином такі дані можуть вплинути на прийняте рішення та не підтверджують ту обставину, що суд прийняв рішення на підставі неналежного доказу.

Відповідач стверджує, що вся площа спірного приміщення 530,3кв.м повністю опалюється системою автономного опалення, і до опалювальної площі багатоквартирного будинку це приміщення не має жодного відношення, а саме: приміщення має окремий вхід, який не пов`язаний з місцями загального користування, допоміжних приміщень та внутрішньобудинкових систем опалення будинку, тому Відповідач не міг отримувати жодних послуг від Позивача.

У запереченнях Відповідача проти клопотання про долучення доказів йдеться про те, що Позивач ініціював свої запити до Міністерства розвитку тільки 17.10.2024, при цьому не обґрунтував, що завадило йому звернутися з даними запитами до моменту подачі позову та не повідомив суд про неможливість долучити ці докази до позову.

За доводами Відповідача, докази надані Позивачем з клопотанням від 20.11.2024 жодним чином не спростовують тієї обставини, що Відповідач не міг в своєму приміщенні отримати послугу, яка начебто надавалася Позивачем, та не спростовують обставини, зафіксовані в акті обстеження приміщення від 09.08.2024.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2024р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.10.2024р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/2408/24.

Матеріали справи №904/2408/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п.1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч.1 ст.270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч.10 ст.270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2024р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2024, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою також звернувся Відповідач (Фізична особа-підприємець Станков Павло Олександрович), в якій просить рішення господарського суду скасувати повністю, закрити провадження у справі, у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

8. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У скарзі Апелянт зазначає, що він ні як фізична особа підприємець, ні як фізична особа не укладав з Позивачем Індивідуальний договір від 05.10.2021, який по суті не являється господарським договором.

Позивачем не надано будь-яких доказів приєднання до вказаного договору саме Відповідача. Так, відсутня заява приєднання, платіжні документи з боку саме підприємця, первинні бухгалтерські документи, а також докази укладення договору з співласниками багатоквартирного будинку № 43 тощо. Позивачем не надано жодного акту надання ним послуг. Перший рахунок, який виставлений Позивачем, датований 31.10.2023 та містить посилання на договір №12606 від 05.11.2021, який також не укладався Відповідачем.

За доводами Апелянта, суд помилково визнав площу 66.1кв. такою, через яку Відповідач отримує послугу Позивача, зазначену у позові. Згідно з актом обстеження від 09.08.2024 все приміщення №143 площею 530,3кв.м повністю опалюється системами автономного опалення і до опалювальної площі будинку не має жодного відношення, а саме приміщення має окремий вхід, який не пов`язаний з місцями загального користування.

Скаржник вказує , що на укладення Індивідуального договору не було волевиявлення не тільки Відповідача, але й усіх співвласників будинку №43, між тим за приписами законодавства України основною умовою укладення договору є волевиявлення сторін та свобода договору.

Також у скарзі Відповідача йдеться про те, що Позивачем необґрунтовано належним чином розрахунок заборгованості, не надано доказів того, що місця загального використання обладнані приладами опалення.

Крім того суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення не врахував висновки Державної регуляторної служби України, викладені у листі від 29.03.2024 про те, що Методика, затверджена наказом Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України №315, яку застосовував Позивач, порушує ключові принципи державної регуляторної політики, визначені ст.4 Закону України" Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

На переконання Відповідача, суд відмовляючи йому у закритті провадження у даній справі порушив норми процесуального права, оскільки власником спірного приміщення є саме фізична особа Станков П.О. При цьому він дійсно зареєстрований як фізична особа-підприємець і здійснює різні види економічної діяльності, між тим, це не означає, що він виступає як фізична особа-підприємець у всіх взаємовідносинах з третіми особами, у тому числі і з Позивачем. Разом з тим, вирішення юрисдикції спору за участю ФОП залежить від того, чи виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання та чи є ці правовідносини господарськими. У даному випадку, Відповідач укладав договори оренди за спірною адресою саме як фізична особа.

Скаржник зазначає, що він, як фізична особа-підприємець не є співвласником ОСББ "Перемога-43", а співвласником є Станков П.О. фізична особа. Тобто ФОП Станков П.О., не будучи власником ОСББ , не міг укласти договір з Позивачем.

У відповіді на відзив Відповідач наводить доводи аналогічні з тими, що були ним наведені в його апеляційній скарзі, зокрема про те, що Позивачем не надані докази приєднання Відповідача до умов договору, щодо відсутності волевиявлення його на укладення цього договору та ненадсилання на його адресу рахунків і посилання у доданих до позову рахунках на неіснуючий договір.

Також Відповідач вказав про те, що факт того, що договором не передбачено складання актів наданих послуг свідчить про те, що вказаний договір розрахований на укладення з фізичними особами, а не з фізичними особами-підприємцями.

На переконання Відповідача, набрання Методикою на яку посилається Позивач чинності не може свідчити про те, що вона не суперечить нормам чинного законодавства України, про що і зазначила Державна регуляторна служба України у своєму листі.

9. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

КПТМ"Криворіжтепломережа" (Позивач) у відзиві не погоджується з доводами Відповідача, та зазначає, що доказів того, що співвласники багатоквартирного будинку №43 по пр.Перемоги , в якому розміщено нежитлове приміщення Відповідача, прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір про надання послуг з постачання теплової енергії з обраним виконавцем, матеріали справи не містять, тому типовий договір від 05.10.2021 є укладеним з Позивачем та Відповідачем з 05.11.2021.

Позивач посилається на те, що неотримання рахунків Відповідачем не спростовує факт отримання відповідних послуг. При цьому складання актів наданих послуг індивідуальним договором не передбачено.

Позивач вказує на те, що на офіційну адресу Відповідача засобами поштового зв`язку надсилалися відповідні рахунки на оплату наданих послуг. При цьому складання актів наданих послуг договором не передбачено.

За твердженням Позивача, суд дійшов до висновку про те, що лише на площі 66,1кв.м можливе використання теплової енергії на підставі неналежного доказу акту обстеження від 09,08.2024 , складеного Відповідачем та головою ОСББ , в якому ними було визначено зазначену площу на власний розсуд. Між тим, Відповідач є власником нежитлового приміщення №143, яке вбудовано у багатоквартирний будинок загальною площею 530,3кв.м.

При цьому, за доводами Позивача, Споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення зокрема, місць загального користування. При цьому порядок визначення частки тепла, що витрачається на загальнобудинкові потреби не передбачає врахування наявності або відсутності радіаторів на сходових клітинах, трубопроводів внутрішньої системи опалення на горищі та у підвалі, їх протяжність, діаметр тощо.

Також Позивач зазначає, що Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства від 22.11.2018 №315 є чинною та законною. Посилання Відповідача на листи Державної регуляторної служби ніяким чином не скасовують чинність та дію цієї Методики.

Позивач наголошує, що наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що спірне приміщення використовується Відповідачем саме з комерційною метою та у підприємницькій діяльності.

10. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.10.2024р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2024 р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2024р. у справі № 904/2408/24 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Від скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Як вбачається з поданих документів, апеляційна скарга оформлена у відповідності до вимог, встановлених ст. 258 ГПК України.

Частиною 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів дійшла висновку, що перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2024р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ФОП Станкова Павла Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2024р, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. Об`єднано до сумісного розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича з апеляційною скаргою Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа".

11. Встановлені судом обставини справи

Фізична особапідприємець Станков Павло Олександрович є власником нежитлового приміщення № 143 загальною площею 530,3 кв. м., розташованого у багатоквартирному будинку № 43 по пр. Перемоги, у м. Кривому Розі.

Зазначене нежитлове приміщення Відповідача є невід`ємною частиною житлового багатоквартирного будинку № 43 по пр.Перемоги у м. Кривому Розі.

Подання теплоносія до Будинку № 43 по пр. Перемоги здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача, які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку, у тому числі Відповідача, як власника нежитлового приміщення №143, яке обладнане індивідуальною системою опалення.

На підтвердження наявності у спірному приміщенні транзитних мереж Позивачем надано акт обстеження від 16.05.2023 (т.1 а.с.23).

Постачання теплоносія, передбаченого договором, проводилось у відповідності до щорічних розпоряджень Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області "Про початок та закінчення опалювального періоду". Також протягом всього часу надання послу проводилось абонентське обслуговування .

Загальний обсяг спожитої теплової енергії Q опал. буд. на опалення будівлі/будинку у розрахунковому періоді визначається за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії (теплолічильника) та розподіляється, згідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг:

- на потреби опалення житлових/нежитлових приміщень (Q прим.);

- опалення місць загального користування (МЗК) та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (до 31.12.2021);

- на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (ЗБП) та на обсяг теплової енергії, що надходить від транзитних мереж (з 01.01.2022р.).

На підтвердження викладених обставин у матеріалах справи наявні акти подання теплоносія на будинок та акти припинення подання теплоносія, зведені відомості розподілу теплової енергії, звіти про споживання та виставлені для оплати рахунки-фактури № 12606 від 31.10.2023 на суму 460,45 грн., № 12606 від 30.11.2023 на суму 87 457,31 грн., № 12606 від 31.12.2023 на суму 8917,49 грн., № 12606 від 31.01.2024 на суму 7183,03 грн., № 12606 від 29.02.2024 на суму 5994,22 грн., № 12606 від 31.03.2024 на суму 4184,06 грн.

Вказані рахунки-фактури та акти були направлені на адресу Відповідача (т.1, а.с. 24-25, 42).

Позивач зазначає, що Відповідач своєчасно не сплатив за поставлену теплову енергію, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021р. по 31.03.2024р. у розмірі 113647,61грн та за абонентське обслуговування у розмірі 548,95грн..

Відповідно до п.45 Індивідуального публічного договору, який за твердженням Позивача, є укладеним між сторонами, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням Відповідачем платежів Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню, у розмірі 1357,82 грн. за загальний період з 01.12.2023р. по 14.05.2024р..

На підставі ст. 625 ЦК України Позивачем надано розрахунок 3% річних за загальний період прострочення з 01.12.2023р. по 14.05.2024р у сумі 1112,97 грн. та інфляційних втрат за період з грудня 2023р. по квітень 2024 р. у сумі 1392,17 грн..

Неоплата Відповідачем вказаних вище сум боргу, річних, інфляційних втрат та пені стали підставою для звернення Позивача з позовом у даній справі.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення.

12. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про наступне.

Предметом розгляду у даній справі є вимога Позивача про стягнення з Відповідача вартості наданих послуг постачання теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, атакож абонентського обслуговування, за період з 05.11.2021р. по 31.03.2024р.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Як встановлено місцевим господарським судом, КПТМ "Криворіжтепломережа" є надавачем послуги з постачання теплової енергії в м. Кривому Розі.

Теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі (ст. 19 Закону України "Про теплопостачання"). Тобто, надання послуги з постачання теплової енергії є обов`язком Позивача як виконавця відповідної комунальної послуги.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 Закону України "Про теплопостачання" від 02.05.2005р. № 2633-IV відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Згідно зі ст. 1 цього Закону теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч. 4, 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання").

За умовами ч.ч. 1-4 ст. 19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (стаття 1, частина 2 статті 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (стаття 1 Закону).

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії).

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому, розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що не пізніш як протягом одного року з дня введення в дію цього Закону (тобто не пізніше 01.05.2020р.) співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з ч.1 ст. 14 цього Закону, а виконавці комунальних послуг - укласти із такими співвласниками договори про надання відповідних комунальних послуг відповідно до обраної співвласниками моделі організації договірних відносин.

Наведені вище положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019р. (тобто з дати, коли набрав чинності Закон України "Про житлово-комунальні послуги" у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за новими правилами, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021р. № 1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин. Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021р. у справі №908/3233/20 та від 14.12.2023р. у справі № 908/2078/22, від 09.04.2024 у справі №908/710/23.

На офіційному веб-сайті Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа, за адресою: http://kpts.dp.ua/, 05.10.2021р. був оприлюднений Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021р. (далі Індивідуальний договір).

Опублікування у такому засобі масової інформації як мережа Інтернет, вважається належним повідомленням споживачів.

У п.п. 1, 2 індивідуального договору зазначено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця.

Згідно із ч. ч.1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Відповідно до ст. 648 ЦК України, зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.

Враховуючи приписи ст. 648 ЦК України, до процедури укладення договору про надання послуг з постачання теплової енергії застосовуються спеціальні норми, які визначають спосіб його укладання, момент набрання чинності, істотні умови.

Як зазначено вище ч.5 ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги, встановлений особливий спосіб укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021р. внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019р., які набрали чинності 01.10.2021р. Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019р., викладено в новій редакції.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець) та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Пунктом 4 Індивідуального договору встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, факт отримання послуги.

Аналогічні положення щодо приєднання споживача до умов договору наведені в п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019р. (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021р..).

Так, відповідно до положень п. 13 Правил №830 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021р. № 1022:

- індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем;

- індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку);

- фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

- у разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни.

Як вбачається з матеріалів даної справи, Станков П.О. є співвласником будинку № 43 по пр. Перемоги у м. Кривому Розі, в якому має на праві власності нежитлове приміщення №143 торгівельного центру вбудовано-прибудованого у перший поверх дев`ятиповерхового будинку, загальною площею 530,3 кв.м.. Викладене підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.08.2023р. та Свідоцтвом про право власності (т.1 а.с. 16, 97).

Будинок № 43 по пр. Перемоги у м. Кривому Розі є багатоквартирним, подання теплоносія до нього здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) Позивача (у відповідності до п 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005р. «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 02.04.2005р.), які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку, в тому числі приміщення №1434.

Зазначене нежитлове приміщення Відповідача є невід`ємною частиною житлового багатоквартирного будинку № 43 по пр. Перемоги у м. Кривому Розі. З акту обстеження Позивача вбачається, що у приміщенні Відповідача наявні транзитні мережі.

Отже, існування приміщення Відповідача у такому цілісному майновому комплексі як багатоквартирний будинок, є підставою для укладання з Відповідачем публічного договору та визнання останнього споживачем послуги з постачання теплової енергії.

При цьому колегія суддів зазначає, що фактом отримання послуги з постачання теплової енергії Відповідачем, як одна з підстав для укладання з ним публічного договору (приєднання до нього), є те, що приміщення №143 вбудовано-прибудоване до багатоквартирного будинку, який є цілісним майновим комплексом і до якого подається теплова енергія з початком опалювальною періоду, а також надання Відповідачу (як співвласнику) права обрання іншої моделі договірних відносин з виконавцем послуги ніж публічний договір.

Доказів на підтвердження того, що власником нежитлового приміщення № 143 у вказаному будинку протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору на адресу Позивача надсилалось рішення про обрання моделі договірних відносин матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021р., за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект перемоги, будинок № 43 (нежиле приміщення №143 загальною площею 530.3 кв.м.), між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та ФОП Станковим П.О., є укладеним з 05.11.2021р..

При цьому необізнаність Відповідача із змінами у законодавстві, відмова від підписання заяви про приєднання, не визнання індивідуального договору тощо, не може ставитися у залежність до отримання ним послуги з постачання теплової енергії та відповідних сплат за послуги згідно затверджених тарифів. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Викладене, у тому числі, спростовує доводи апелянта про те, що вказаний Індивідуальний договір є неукладеним через відсутність волевиявлення Відповідача на таке укладення та що ним не було здійснено будь-яких дій, які б свідчили про прийняття умов публічного договору, оскільки таке твердження апелянта протирічить наведеним вище нормам законодавства щодо укладення публічних договорів приєднання.

Одночасно, відповідно до п.5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення (п. 5. договору).

Виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою ст.16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (зайве закреслити) (п. 7. договору).

Виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами п.п. 5 і 6 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку) (п. 8. договору).

Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018р. № 315 (далі Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11. договору).

У разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу (п. 12. договору).

Умовами п. 30 Індивідуального договору визначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

1) плати за послугу з теплопостачання, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 8 (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розподілу № 315, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

2) плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не від граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.dp.ua/.

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті Виконавця://www.kpts.dp.ua/ (п. 31. договору).

Так, згідно з п.1.1.2 рішення Криворізької міської ради від 22.10.2021р. №530, для потреб категорії "інші споживачі" КПТМ "Криворіжтепломережа", за період з 25.10.2021р. по 17.10.2023р. перебачено тариф за 1 Гкал 5 065,99 грн. (з ПДВ); згідно Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 18.10.2023р. №1272 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії Комунальному підприємству теплових мереж "Криворіжтепломережа", для потреб інших споживачів), за період з 18.10.2023р. по теперішній час, передбачено тариф за 1 Гкал 3 481,81грн. (з ПДВ).

Плата за абонентське обслуговування визначається відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІ від 09.11.2017р., Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019р., Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. № 808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг" із змінами згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.2021р. № 928.

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п. 32. договору).

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34. договору).

Відповідно до п.45 договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з п.47 договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

В п.п.51, 52 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше, ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом 1 року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Відповідно до положень Індивідуального договору та приписів Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (зі змінами), нарахування за обсяги спожитої теплової енергії після опломбування лічильника (та або встановленого автономного опалення в приміщенні) проводяться з урахуванням:

- нарахування плати за місця загального користування (далі - МЗК - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень);

- нарахування плати на загальнобудинкові потреби (далі - ЗБП на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення);

- втрати від транзиту.

Згідно з ч.ч. 32, 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019, плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду) та умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

- плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором.

Позивач зазначає, що на багатоквартирний будинок встановлений прилад комерційного обліку.

Як свідчать матеріали справи, свої договірні зобов`язання Позивач виконав. Постачання теплоносія, передбаченого договором, проводилось у відповідності до щорічних розпоряджень Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області "Про початок та закінчення опалювального періоду".

Факт поставки теплової енергії у період з листопада 2021 року по березень 2024 року до багатоквартирного будинку № 43 по пр. Перемоги у м. Кривому Poзi підтверджується актами подачі та припинення подачі теплової енергії (т.1, а.с.47-49).

Подача та припинення подачі теплоносія здійснювалась на виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано- прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Відповідно до пп. 11 п. 40 договору споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений наказом Мінрегіону від 26.07.2019р. № 169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Відповідно до положень п. 14 Правил №830 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021р. № 1022, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

Відповідно до п. 38 Правил № 830 Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання)

Враховуючи, що приміщення Відповідача облаштовано автономним опаленням, йому було здійснено нарахування на загальний обсяг спожитої теплової енергії Q опал. буд. на опалення будівлі/будинку у розрахунковому періоді визначається за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії (теплолічильника) та розподіляється, згідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг: на потреби опалення житлових/нежитлових приміщень (Q прим.); опалення місць загального користування (МЗК) та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (до 31.12.2021р.); на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (ЗБП) та на обсяг теплової енергії, що надходить від транзитних мереж (з 01.01.2022р.).

Згідно з ч. 2 Методики № 315 загальнобудинкові потреби на опалення це витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення; місця загального користування (далі - МЗК) це загальнодоступні місця у будівлі/ будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні, душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; норма споживання теплової енергії у будівлі/будинку - це кількість теплової енергії, витраченої на опалення 1 м2 загальної опалювальної площі будівлі/будинку за опалювальний період, що встановлюється органом місцевого самоврядування.

Доказами подачі теплової енергії до будинку є акти подання теплоносія на будинок та акти припинення подання теплоносія, якими підтверджується безперебійне постачання теплової енергії мешканцям будинку №43 по пр. Перемоги у м.Кривому Розі, у тому числі, Відповідачу, як власнику спірного нежитлового приміщення у цьому будинку, згідно площі приміщення Відповідача на підставі тарифів, затверджених міською радою.

Як свідчать матеріали справи, Позивачем, з урахуванням укладення між сторонами Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, було здійснено розрахунок за послуги постачання теплової енергії за спірний період, нараховано плату за абонентське обслуговування у вказаних вище сумах, а також складено та надіслано для оплати Відповідачу відповідні рахунки-фактури.

Крім того, Позивач звертався до Відповідача з претензією № 2589/13 від 29.02.2024р., в якій повідомив про заборгованість, надав реквізити для її оплати та навів розрахунок за договором.

У подальшому, у відповідь на запит Відповідача, Позивач надав роз`яснення щодо виниклих у підприємця питань, до яких додав акти подачі та припинення подачі теплоносія на спірний житловий будинок, детальний розрахунок виконаних нарахувань до договору №12606 від 05.11.2021 та інформацію по розподілу теплової енергії, а також дублікати рахунків-фактур за період з вересня 2023 по лютий 2024.

Отримання вказаних документів не заперечується Відповідачем.

Між тим, доказів повного та своєчасного розрахунку Відповідача за надані Позивачем у період з 05.11.2021р. по 31 березня 2024 послуги з постачання теплової енергії , витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та послуги абонентського обслуговування до матеріалів справи не надано.

Відтак, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи доведення факту укладення сторонами Індивідуального договору від 05.11.2021, реальність отриманих Відповідачем послуг, неоплату цих послуг останнім та ненадання ним доказів які б спростовували таке порушення, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про доведеність заборгованості Відповідача перед Позивачем за поставлену теплову енергію у період з 05.11.2021р. по 31.03.2024р, а також за абонентське обслуговування за такий самий період у розмірі 548,95 грн.

Разом з тим, місцевий господарський суд частково задовольняючи вимоги Позивача про стягнення основного боргу послався на те, що до системи централізованого опалення під`єднано лише 66.1 кв.м. приміщення, а не 530,3 кв.м. як зазначено Позивачем, у зв`язку з чим, нарахування вартості послуги з постачання теплової енергії повинне здійснюватись із врахуванням площі приміщення 66.1. кв.м.

Колегія апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, вважає їх помилковими та такими, що зроблені при неправильному застосуванні норм матеріального права та при недоведенні обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Так, відповідно до п.10 Розділу I Методики №315 базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. Вказане застосовується для здійснення додатково нарахування за розподіл для нежитлових приміщень, які користуються з централізованим опаленням. У разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/ будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення.

Нежитлове приміщення Відповідача №143 у буд. №43 по пр. Перемоги у м.Кривому Розі не є окремим приміщенням будинку та не є самостійним об`єктом нерухомого майна. Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, є єдиним нерухомим майном загальною площею 530,3 кв.м.

Наданою Відповідачем експлікацією до плану вбудовано-прибудованого приміщення №143 в житловому будинку №43 по пр. Перемоги встановлено номери та призначення приміщень: сім коридорів (3,4; 9,4; 6,6; 3,6; 6,4; 8,6 та 11,7 кв.м.), сім приміщень торгових залів (86,1; 41,7; 17,3; 9,8; 81,3; 50,1 та 22,3 кв.м.), приміщення (2,4;6,1 та 3,6 кв.м.), вбиральня 0,9 кв.м., три кабінети (7,1; 16,4 та 8,1 кв.м.), топочна 5,3 кв.м. та два склади (20,9 та 101,2 кв.м.) на загальну площу саме: 530,0 кв.м.

Між тим, з цієї експлікації не вбачається, які саме приміщення (коридори, торгові зали, приміщення, вбиральні кабінети, топочна та склади) відносяться до вбудованих у багатоквартирний будинок №43 по пр. Перемоги №43, а які прибудовані до нього.

Акт обстеження приміщення від 09.08.2024, складений Головою правління ОСББ "Перемоги-43" та Станковим П.О., покладений судом першої інстанції в основу вказаних вище висновків та в якому зазначено, що лише 66,1 кв.м. цієї площі знаходиться у будинку, не є належним доказом для врахування Позивачем бази для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будинку , оскільки у цьому акті сторони на власний розсуд визначили, які саме приміщення (коридори, торгові зали, приміщення, вбиральні кабінети, топочна та склади) складають 66,1 кв.м. саме вбудованої у багатоквартирний будинок площі, а які приміщення відносяться до прибудованої до багатоквартирного будинку площі.

Крім того, відповідно до п.26 Правил користування тепловою енергією №830 Споживач надає виконавцю інформацію про опалювану площу (об`єм) приміщення. У разі зміни опалюваної площі (об`єму) приміщення споживач надає у місячний строк виконавцю інформацію про таку зміну разом з копією технічного паспорта приміщення з метою подальшого внесення змін до договору.

ФОП Станков О.П. на виконання вимог Методики розподілу №315 та Правил №830 не надавав КПТМ "Криворіжтепломережа" інформацію про опалювані та неопалювані площі приміщення, які були б підтверджені належними та допустимими доказами.

Будь-які інші докази на підтвердження зазначених обставин, зокрема врахованої судом в оскаржуваному рішенні площі приміщення у розмірі 66.1. кв.м., у матеріалах справи відсутні.

Отже, з огляду на п. 10 Розділу I Методики №315, п. 26 Правил №830, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо загальної площі нежитлового приміщення Відповідача, наданої Відповідачем копії технічного паспорту та експлікації до плану та наявної інформації лише про загальну площу приміщення, є достатнім для здійснення Позивачем нарахувань на фактичну загальну площу об`єкту нерухомості Споживача у розмірі 530,3 кв.м.

Однак, місцевий господарський суд приймаючи оскаржуване рішення наведеного не врахував, що призвело до неправильних висновків про відмову у позові у відповідній частині.

Таким чином, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 113647,61грн основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому здійснені Позивачем розрахунки заборгованості не спростовані Відповідачем, власні контррозрахунки ним не надані.

Крім того ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: сплата неустойки.

Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Пунктом 45 договору визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 % загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії, за наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженою належним чином.

Оскільки Відповідач порушив умови договору щодо строку оплати поставленої теплової енергії, Позивач на підставі п. 45 договору нарахував пеню у розмірі 1357,82 грн. за загальний період з 01.12.2023р. по 14.05.2024р..

Судом здійснено перевірку наданого Позивачем розрахунку пені та встановлено, що розрахунок є вірним, пеня розрахована відповідно до умов п. 45 договору, не суперечить вимогам наведених вище положень чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти та інфляційні втрати, передбачені статтею 625 ЦК України за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто, вони є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Приймаючи до уваги, що виконання основного зобов`язання зі сплати боргу Відповідачем прострочено, нарахування до стягнення з нього річних та інфляційних втрат є правомірним та обґрунтованим.

Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача збитків від інфляції (з грудня 2023р. по квітень 2024р.) у розмірі - 1 392,17 грн. та 3% річних ( з 01.12.2023р. по 14.05.2024р.) у розмірі - 1 112,97 грн.

При цьому зменшуючи розмір пені, річних та інфляційних втрат, що належать до стягнення з Відповідача, суд першої інстанції послався на часткове задоволення позову про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію.

Між тим, з огляду на те, що під час апеляційного перегляду справи колегією суддів встановлена наявність підстав для стягнення з Відповідача боргу у повному обсязі - у сумі 113647,61грн, то пеня, річні та інфляційні втрати підлягають стягненню з нього у розмірах, заявлених Позивачем, враховуючи, що наведений Позивачем розрахунок цих сум перевірено апеляційним господарським судом та визнано його арифметично правильним.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги КПТМ "Криворіжтепломережа" (Позивача) знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Разом з тим доводи скарги ФОП Станкова П.О. (Відповідача) про те, що судом першої інстанції розглянуто справу, яка не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства відхиляються колегією суддів з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст. 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

За змістом ст.25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті (частини друга та четверта зазначеної статті).

Відповідно до ст. 26 Цивільного кодексу України всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно з абзацом 2 ст.30 Цивільного кодексу України цивільна дієздатність фізичної особи визначається як здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно з ч.1 ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

У частинах першій та другій ст. 50 Цивільного кодексу України передбачене право фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статусу підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно з частиною дев`ятою статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Такий підхід щодо співвідношення понять фізичної особи та фізичної особи-підприємця і їх правового статусу є усталеним, що підтверджено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц; від 24 квітня 2018 року у справі № 303/5186/15-ц; від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17; від 21 вересня 2019 року у справі № 922/4239/16; від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18; від 09 жовтня 2019 у справі № 209/1721/14-ц та інших.

Отже, з моменту державної реєстрації ФОП фізична особа фактично перебуває у двох правових статусах - як фізична особа, та як ФОП.

Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Такий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 306/2004/15-ц, від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 263/2359/19, від 25 лютого 2020 року у справі № 916/385/19 та інших.

Як вбачається з інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником нежилого приміщення, торгівельного центру вбудовано-прибудованого в перший поверх дев`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є Станков Павло Олександрович як фізична особа.

Колегія суду зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. Чинне законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності як фізична особа - підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи - підприємця.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.11.2024 у справі №904/844/24.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, а Відповідачем не спростовано, що спірна заборгованість виникла внаслідок споживання теплової енергії саме у нежитловому приміщенні власником якого є Станков Павло Олександрович, і який з 22.01.2008 та по теперішній час зареєстрований як фізична особа підприємець.

Заборгованість виникла у період з 05.11.2021 по 31.03.2024, отже у період ведення Відповідачем господарської діяльності;

За приписами ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ст.52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

При цьому чинне законодавство не передбачає можливість реєстрації майна за фізичною особою - підприємцем, будь-яке майно (призначене чи не призначення для ведення підприємницької діяльності) підлягає реєстрації виключно як за фізичною особою, незалежно від наявності у неї статусу підприємця, оскільки вона з моменту реєстрації як фізична особа - підприємець не перестає існувати як фізична особа та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відповідно до розділу "Види діяльності" Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.76 у томі 1), одним із видів діяльності Фізичної особи - підприємця Станкова Павла Олександровича є "68.20. Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", що свідчить про високу ймовірність використання належного Відповідачу нерухомого майне саме з комерційною (підприємницькою) метою.

Щодо видів діяльності ФОП Станкова П.О., то як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.76 у томі 1) та не заперечується Відповідачем, їх у нього 35. За одним з видів діяльності "68.20. Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", ФОП Станков П.О. здає в оренду належні йому на праві власності приміщення, які не відносяться до житлових і використовуються виключно у господарській діяльності, що свідчить про високу ймовірність використання належного Відповідачу нерухомого майне саме з комерційною (підприємницькою) метою. При цьому ФОП Рябушенко Т.Т. та Карамушка Н.С. орендують спірне приміщення у Відповідача, що також узгоджується з основним видом діяльності Фізичної особи - підприємця Станкова П. О. - "надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна".

Всі перелічені вище докази у їх сукупності свідчать про факт придатності та пристосування нежитлового приміщення, розташованого за адресою: № 143 в будинку № 43 по пр.Перемоги в м. Кривому Розі Дніпропетровська області для використання саме з комерційною метою та у підприємницькій діяльності.

Одночасно, жодного доказу використання спірного нерухомого майна у відповідному періоді для особистих (побутових) потреб фізичної особи - Відповідача матеріали справи не містять.

Стосовно тверджень ФОП Станкова П.О. про те, що опалення в належному йому приміщення відсутнє, місцями загального користування він не користується та має окремий вхід колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08. 2019 р. № 830 визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до "Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг", затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018р. № 315.

Відповідно до п. 3 розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018р. №315 розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Методикою розподілу встановлено, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будинку, розподіляється між усіма власниками приміщень будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до опалюваних площ їх житлових/нежитлових приміщень (п. 12 розділу IV Методики розподілу).

Пунктом 2 розділу ІІ Методики розподілу визначено, що загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення (Qопбуд) у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень (Qпр), забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (Qопз.п.б) будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії (Уi Qвідкл.і), що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, у відповідності до наступної формули: Qоп.буд. = Qпр + Qоп.з.б.п + УiQвідкл.і, де: Qпр - обсяг спожитої теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у будівлі/будинку, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, або власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано, Гкал; Qоп.з.б.п - обсяг спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначений відповідно до розділу IV цієї Методики, Гкал; УiQвідкл.і - сумарний обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, через які прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, Гкал.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав, та згідно з п. 1 ч. 1 ст. 6 цього Закону співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.

Отже, з огляду на викладене, на Відповідача покладено обов`язок з оплати частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб.

При цьому, як було зазначено вище, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Доводи Відповідача про безпідставність застосування Позивачем Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг у зв`язку з тим, що вона порушує ключові принципи державної регуляторної політики, визначені ст.4 Закону України" Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" , а також з посиланням на лист Державної регуляторної служби України від 29.03.2024 року відхиляється колегією суддів з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. п. 1, 2 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон України) затвердженого Указом Президента України від 31 травня 2011 року № 633/2011, Мінрегіон входить до системи органів виконавчої влади і є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної житлової політики і політики у сфері будівництва, архітектури, містобудування та житлово-комунального господарства. Мінрегіон України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

У межах своїх повноважень Міністерство регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України наказом №315 від 22.11.2018 затвердило Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Відповідно до ст. 117 Конституції України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації порядку, встановленому законом.

Указом Президента України від 3 жовтня 1992 року № 493/92 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" визначено, що державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України.

Наказ про затвердження Методики зареєстровано у Міністерстві юстиції 28 грудня 2018 р. за N1502/32954 та набрав чинності.

Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Мінрегіону N315 від 22.11.2018 в судовому порядку не оскаржена, є чинною та законною на теперішній час. Докази зворотного Відповідачем не надано.

Також, суд звертає увагу, що за умовами п.34 Типового договору споживач здійснює оплату за ним щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Таким чином, сторони у договорі визначили порядок розрахунків, який не ставить у залежність оплату наданої послуги від отримання споживачем рахунків.

Неотримання рахунків не спростовує факт отримання від Позивача послуг та, у зв`язку з цим, необхідність їх оплати.

Викладене свідчить про безпідставність доводів скаржника про неотримання ним рахунків.

Інші доводи апеляційної скарги Відповідача були взяті судом до уваги, однак вони не спростовують висновків суду.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі Відповідача аргументи ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

Щодо клопотання КПТМ"Криворізтепломережа" про долучення до матеріалів справи листів КПТМ "Криворіжтепломережа" за №6/36/13 та 638/13 від 17.10.2024 та листа Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України за №21593/25/10-24 від 19.11.2024 , то суд вважає відповідні документи новими доказами у розумінні ст. 269 ГПК України, які не були поданий до суду першої інстанції, та не існували на час прийняття судом оскаржуваного рішення.

Так, як зазначає сам Позивач, після прийняття судом оскаржуваного рішення Позивач звернувся до Міністерства за наданням роз`яснень стосовно виниклих питань та правомірності здійсненого розподілу послуги на загальну площу нежитлового приміщення.

У цьому зв`язку суд враховує, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання до суду першої інстанції з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин.

За приписами частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме у суді першої інстанції.

При цьому у постанові від 11.09.2019 по справі № 922/393/18 Верховний Суд вказав, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Тому у прийняті вказаних нових доказів суд відмовляє.

13. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У даній справі, з урахуванням вищевикладеного, Скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ч. 4 цієї статті Кодексу зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати передбачені ст.277 Господарського процесуального кодексу України положення та змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції, виклавши його резолютивну частину у редакції цієї постанови.

Таким чином, апеляційна скарга Позивача підлягає задоволенню, а скаргу Відповідача слід залишити без задоволення з наведених вище підстав.

14. Судові витрати

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги Позивача, відмову у задоволенні апеляційної скарги Відповідача та задоволення позову у повному обсязі, судові витрати за подання позовної заяви та апеляційних скарг, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на Відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" задовольнити.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2024р. у справі №904/2408/24 змінити.

Викласти абзаци другий та третій резолютивної частини рішення у наступній редакції:

"Позов Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича ( АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Цісик Квітки, буд. 9, ідентифікаційний код 03342184) 113 647, 61 грн заборгованості за постачання теплової енергії, 548,95 грн. заборгованості за абонентське обслуговування, 1 392,17 грн. збитків від інфляції, 1 112,97грн 3 % річних, 1 357, 82 грн. пені та 2422,40 грн. витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ."

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича ( АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Цісик Квітки, буд. 9, ідентифікаційний код 03342184) витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги Позивача у розмірі 3633грн. 60коп. Видати наказ.

Витрати зі сплати судового збору за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Станкова Павла Олександровича покласти на Скаржника.

Видачу наказів, з урахуванням відповідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О.Дармін