ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Справа № 906/1324/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Бугайчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Житомирської області від 11 грудня 2024 року у справі №906/1324/23 (повний текст складено 23 грудня 2024 року, суддя Кудряшова Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи"

до ОСОБА_2

про стягнення 10 409 500 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 10 409 500,00 грн. збитків, завданих товариству його посадовою особою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач після звільнення з займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" не передав активи товариства, протиправно привласнивши їх, чим завдав позивачу збитки.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 11 грудня 2024 року у справі №906/1324/23 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" до ОСОБА_2 про стягнення 10 409 500 грн.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" 10 409 500,00 грн. завданих збитків, а також 156 142,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

Вказане рішення обгрунтоване тим, що дії відповідача щодо неповернення товариству майна позбавили останнього права власності, завдали позивачу майнової шкоди. Така шкода підлягає відшкодуванню відповідачем у сумі неповерненого майна. Позивачем дана сума майна вказана у фінансовому звіті як достовірна, а саме: 2218,5 тис. грн. - незавершені капітальні інвестиції, 7346,1 тис. грн. - основні засоби та запаси 41595,9 тис. грн., у тому числі готова продукція 40750,6 тис. грн. Саме на підставі вказаних вихідних даних позивач визначив суму позовних вимог - 10 409 500,00 грн. (незавершені капітальні інвестиції, основні засоби без урахування готової продукції). Водночас, місцевий суд здійснивши перевірку розрахунків завданих позивачу збитків, встановив, що складовими такої є 2218,5 тис. грн. - незавершені капітальні інвестиції, 7346,1 тис. грн. - основні засоби та 845,3 тис. грн. - запаси (без урахування вартості готової продукції) (код рядка 1100 - 1103), що разом складає 10 409 900,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 11 грудня 2024 року у справі №906/1324/23 повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог; стягнути з ТОВ НВП "Українські авіаційні системи" на користь ОСОБА_2 судові витрати в частині понесених витрат на правничу допомогу та сплаченого судового збору.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не навів жодного обґрунтування щодо необхідності трактування понять "баланс" та "фінансова звітність", та яким чином ці визначення та терміни впливають на суть спору, і чи існує взаємопов`язаність із позовними вимогами у справі №906/1324/23. Фактично Господарський суд Житомирської в оскаржуваному рішенні лише процитував законодавчо визначені норми щодо визначень "баланс" та "фінансова звітність", але при цьому не надав оцінку господарській діяльності ТОВ НВП "УКРАЇНСЬКІ АВІАЦІЙНІ СИСТЕМИ" в частині періодів, стану та інше.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції не дотримався головних завдань, засад (принципів) господарського судочинства, та, в свою чергу, не надав розумних пояснень акценту на "представництві", що, відповідно, спричинило прийняття необґрунтованого рішення, за текстом якого не було дотримано норм матеріального та процесуального законодавства України. Із оскаржуваного рішення взагалі не зрозуміло, яким чином аналіз поняття "представництво" підтверджує наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення збитків із колишнього директора товариства апелянта-відповідача у справі № 906/1324/23.

Відповідач зауважує, що фактично місцевий суд в рішенні не обґрунтував суму грошових коштів, яка, на думку позивача, підлягає стягненню з апелянта-відповідача, не дослідив відсутність факту долучення позивачем жодного розрахунку, та не зазначено жодних тверджень щодо способу нарахування такої суми. Суд мав би звернути увагу на те, що завдані збитки, на думку позивача, становлять суму грошових коштів у розмірі 10 409 500,00 грн., що, по своїй суті, є чималою сумою коштів, було б цілком логічно оцінити/дослідити алгоритм/спосіб нарахування такої суми та/або аргументувати її не лише за допомогою зазначення припущень позивача, а і підкріплюючи це відповідною доказовою базою.

Апелянт стверджує, що ТОВ "НВП "Українській авіаційні системи" за текстом позовної заяви було зазначені номери рядків балансу без відповідного обґрунтування для чого їх зазначено і що вони мають доводити. Фактично такі рядки не можуть підтвердити, що відповідачем було завдано збитків підприємству позивача у розмірі - 10 409 500 грн. 00 коп. Жодного аналізу вищезазначених рядків судом не було проведено, не відмежовано проміжок часу на який існували такі показники, і чи взагалі ці показники можуть свідчити про наявність чи/або відсутність збитків, які начебто понесені. Жодного аналізу щодо оцінки майна, його переліку судом першої інстанції не було здійснено.

За доводами скаржника, судом першої інстанції також не встановлено наявності всіх складових цивільного правопорушення необхідних для відшкодування збитків та задоволення позовних вимог. Жоден із наданих позивачем документів не підтверджує наявність збитків і в розмірі заявлених позовних вимог. Більшість документів, які містяться в матеріалах справи є установчими та підтверджують лише юридичний статус позивача та певне листування.

Крім того, апелянт звертає увагу на подану ним до суду першої інстанції копію фінансової звітності малого підприємства ТОВ НВП "УКРАЇНСЬКІ АВІАЦІЙНІ СИСТЕМИ", в якій містяться дані балансу станом на 31 грудня 2022 року (дані щодо власного капіталу, довгострокових зобов`язань, цільового фінансування та забезпечення, поточних зобов`язань, зобов`язань, пов`язаних з необоротними активами утримуваними для продажу та групами вибуття) та звіт про фінансові результати за 2022 рік. Такий документ було подано з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду в судовому засіданні всіх обставин справи, однак, суд першої інстанції не дослідив того, що фактично немає жодних змін у звітностях за 2021 та 2022 роки, які могли би свідчити про наявність збитків, які було начебто завдано відповідачем.

Також, відповідач зазначає, що фактично під час проведення засідання 11 грудня 2024 року суддя Господарського суду Житомирської області вийшла до нарадчої кімнати без проведення судових дебатів, що є порушенням вимог процесуального законодавства України.

Листом №906/1324/23/223/25 від 14 січня 2025 року матеріали справи було витребувано з Господарського суду Житомирської області.

17 січня 2025 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №906/1324/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 січня 2025 року у справі №906/1324/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Житомирської області від 11 грудня 2024 року у справі №906/1324/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 05 лютого 2025 року об 10:15 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.

04 лютого 2025 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" Красовського Володимира Миколайовича надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 лютого 2025 року у справі №906/1324/23 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" Красовського Володимира Миколайовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в справі №906/1324/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 лютого 2025 року у справі №906/1324/23 розгляд апеляційної скарги відкладено на 19 лютого 2025 року об 11:30 год.

07 лютого 2025 року від ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" надійшли додаткові пояснення у справі, у яких позивач стверджує, що після звільнення із займаної посади директора товариства, відповідач, активи товариства позивачу не передач, натомість відповідач розпорядився належним позивачу майном на власний розсуд, протиправно його привласнивши, що завдало товариству збитків в розмірі вартості не повернутого йому майна. Провівши аналіз правовідносин в межах даної справи позивач вважає, що є доведеним позивачем та не спростованим відповідачем діяльність останнього як колишнього директора не в інтересах позивача та є наявними усі елементи визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України.

14 лютого 2025 року від ОСОБА_2 надійшли заперечення на додаткові пояснення. Відповідач звертає увагу суду на відсутність у документі позивача аргументів, доводів та заперечень на апеляційну скаргу; на подання незрозумілого документа під назвою "Додаткові пояснення".

18 лютого 2025 року та 19 лютого 2025 року від представника ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" надійшли клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, які обгрунтовані зайнятістю в іншому судовому засіданні та необхідністю отримання відповіді на адвокатський запит позивача від 14 лютого 2025 року до слідчого управління ГУ НП в Житомирській області.

Колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Відкладення розгляду справи є правом суду та здійснюється ним, з урахуванням конкретних обставин у справі та у разі визнання причин неявки сторін поважними. При цьому, відкладення розгляду справи є прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Процесуальний закон не містить приписів щодо обов`язкового здійснення апеляційного розгляду за участю представників учасників справи. Не зазначалося про таку участь як обов`язкову і в ухвалі про призначення судового засідання.

Колегія суддів зауважує, що ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" було завчасно повідомлене про судове засідання та не було позбавлене можливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника, який є працівником підприємства в порядку самопредставництва або укласти договір з адвокатом, який не буде зайнятий в іншому судовому засіданні 19 лютого 2025 року. Крім того, в судовому засіданні 05 лютого 2025 року судом було погоджено дату та час наступного судового засідання з представником позивача.

Зайнятість представника в іншому судовому засіданні не є поважною причиною для відкладення розгляду справи №906/1324/23, оскільки це є суб`єктивним ставленням заявника до справи, встановлення пріоритету (переваги) судовим засіданням у різних справах залежить від суб`єктивних факторів заявника.

Отже, з огляду на викладене, судом відмовлено у задоволені клопотання про відкладення розгляду справи.

Незважаючи на подане клопотання, представник позивача з`явився в судове засідання та мав можливість надати пояснення (заперечення) щодо вимог апеляційної скарги.

Безпосередньо в судовому засіданні 19 лютого 2025 року представники відповідача та позивача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у додаткових поясненнях на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та додаткових пояснень на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду - скасуванню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 березня 2016 року здійснено державну реєстрацію Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи", що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За рішенням учасників товариства директором ТОВ НВП "Українські авіаційні системи" з моменту реєстрації товариства було призначено ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 4.2.1 Статуту ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" учасниками товариства є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Для забезпечення діяльності Товариства за рахунок вкладів Учасників створений Статутний капітал у розмірі 15 000 000 грн. (пункт 4.4 Статуту).

Згідно пункту 4.5 Статуту, статутний капітал Товариства розподіляється між учасниками таким чином:

- ОСОБА_5 5 685 000 грн, що становить 37,9% статутного капіталу;

- ОСОБА_3 5 685 000 грн, що становить 37,9% статутного капіталу;

- ОСОБА_4 3 630 000 грн, що становить 24,2% статутного капіталу.

У відповідності до пунктів 6.1, 6.2 Статуту, майно Товариства становлять основні засоби та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображена в самостійному баланс Товариства. Товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність, набутого результаті господарської діяльності, одержаних доходів, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законодавством.

Відповідно до розділу 8 Статуту ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" Товариство набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов`язки через свої органи. Вищим органом управління Товариства є Загальні збори учасників Товариства. Збори учасників Товариства обирають Голову зборів учасників Товариства. Виконавчим органом Товариства який здійснює поточне керівництво діяльністю Товариства, є директор.

Виконавчий орган Товариства є одноосібним - Директор. Директор є вищою посадовою особою Товариства. Директором може бути, як учасник Товариства, так і особа, спеціально запрошена для цього (пункт 8.4.1 Статуту).

Згідно положень пункту 8.4.5 Статуту ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", повноваження директора починають діяти з моменту прийняття Загальним зборами учасників рішення про його обрання та закінчуються в момент прийняття рішення про обрання нового директора.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", оформленим протоколом №1/2022 від 03 жовтня 2022 року, серед іншого, було звільнено ОСОБА_2 з посади директора ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" 03 жовтня 2022 року та обрано директором товариства ОСОБА_6 з 04 жовтня 2022 року.

Як вбачається з фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" станом на 31 грудня 2021 року у власності товариства перебували активи на загальну суму 49590,9 тис. грн. (сорок дев`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто тисяч дев`ятсот гривень).

26 січня 2023 року ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" направило ОСОБА_2 лист-вимогу №26/01-23, у якому зазначило, що під час проведення внутрішнього аудиту було виявлено відсутність ТМЦ, які рахуються на балансі товариства та закріплені за ОСОБА_2 . Повідомлено, що на неодноразові звернення так і не передано належним чином первинну бухгалтерську та іншу документацію товариства новому керівнику, вимагали надати первинні документи, облікові відомості, електронну облікову базу з моменту реєстрації підприємства по -03 жовтня 2022 року, а також передати всі товаро-матеріальні цінності товариства згідно переліку. Також було повідомлено, що у випадку ненадання первинних документів та товарно-матеріальних цінностей змушені будуть звернутись до суду за відшкодуванням завданих збитків товариству та до відповідних правоохоронних органів в порядку визначеному законом щодо привласнення та/або розтрати майна підприємства.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" №1/2023 від 02 травня 2023 року, серед іншого, було зобов`язано ОСОБА_2 передати товарно - матеріальні цінності, нематеріальні активи товариства у визначений рішенням загальних зборів комісії у складі уповноважених осіб товариства, в строк до 19 травня 2023 року.

05 травня 2023 року товариством було направлено ОСОБА_2 лист-вимогу №05/05-23 з вимогою виконати рішення загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" від 02 травня 2023 року.

Вказані вимоги, за твердженням позивача, були залишені відповідачем без задоволення.

В матеріалах справи також міститься копія фінансової звітності малого підприємства ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", в якій мітяться дані балансу станом на 31 грудня 2022 року та звіт про фінансові результати за 2022 рік.

Враховуючи викладені обставини справи, місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Суд виснував, що дії відповідача щодо неповернення товариству майна позбавили останнього права власності, завдали позивачу майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню у сумі неповерненого майна, яка вказана у фінансовому звіті.

Проте, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду не може погодитись з таким висновком, з огляду на наступне.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з пунктом 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків, відповідно до пункту 1 статті 611 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України, є порушення зобов`язання.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Необхідною умовою розгляду таких справ є застосування категорій стандартів доказування та принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Із аналізу вищенаведених норм матеріального права вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди (збитків) іншій особі (в тому числі, і посадовою особою Товариству), а для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); наявності вини особи, яка заподіяла збитки (шкоду).

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Склад цивільного правопорушення, за наявності якого стягуються збитки, досліджується і встановлюється судом не на момент його виявлення чи стягнення за рішенням суду коштів з підприємства, установи, організації за невиконання зобов`язань, зумовленого поведінкою його посадової особи, а на момент вчинення цього правопорушення.

З огляду на предмет доведення позивачем в позовній заяві обставин відшкодування збитків та заперечення відповідача, які полягають у відсутності доказів, які б вказували на протиправність поведінки ОСОБА_2 , колегія суддів, досліджуючи наявні в матеріалах справи докази щодо наявності/відсутності складу цивільного правопорушення, зазначає наступне.

Протиправна поведінка - це протиправне, шкідливе діяння фізичної або юридичної особи, що тягне застосування правовідновлюючих заходів.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Протиправна поведінка найчастіше виражається в активних діях, які спричинили збитки в майновій сфері особи чи немайнових відносинах.

Водночас, поведінка заподіювача шкоди може полягати не тільки в його активних діях, а й у бездіяльності. Бездіяльність визнається протиправною, якщо особа, яка зобов`язана вчинити певні дії, свідомо їх не виконує.

Бездіяльність - це пасивна поведінка особи, яка проявилася в невиконанні нею дій, які вона повинна та могла в даній ситуації здійснити.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наслідки об`єктивно походять від певної дії чи бездіяльності).

Цивільний кодекс України не містить визначення поняття "вина". Втім, у окремих статтях цього Кодексу, згадується про умисел та необережність. Таким чином, в цивільному праві традиційно розрізняють умисну та необережну форми вини.

У частині 1 статті 614 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Застосовуючи за аналогією статтю 614 Цивільного кодексу України до деліктних відносин, виною є невжиття особою всіх належних від неї заходів для запобігання заподіянню шкоди ("поведінкова концепція вини").

Умисел як форма вини включає елемент усвідомлення та наміру. Діяння особи вважаються такими, що вчинені з умислом, якщо вона усвідомлювала протиправність своєї поведінки та бажала або свідомо допускала настання шкоди (збитків).

Вина у формі необережності має місце за відсутності у особи наміру завдати шкоди. При необережності особа не передбачала можливість настання шкідливих наслідків свого діяння, хоча могла та повинна була їх передбачити або легковажно (безпідставно) сподівалася на їх відвернення.

Згідно з положеннями статей 92, 97 Цивільного кодексу України, управління товариством здійснюють його органи, до яких відносяться загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Разом з тим, аналіз положень статті 92 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно.

Вказане зумовлено тим, що між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) у процесі діяльності складаються відносини довірчого характеру, у зв`язку з чим протиправна поведінка зазначеної особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному чи недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). Тож дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Будь-яка господарська операція, дія (бездіяльність) суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи.

Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, оскільки протиправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язаної особи, яка, зважаючи на конкретні обставини, могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17).

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи наведені норми законодавства та правові висновки Верховного Суду щодо їх застосування, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Як вбачається з розділу 8 Статуту ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" виконавчим органом Товариства який здійснює поточне керівництво діяльністю Товариства, є директор.

Виконавчий орган Товариства здійснює управління поточною діяльністю Товариства. До компетенції виконавчого органу Товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства. Виконавчий орган Товариства є одноосібним - Директор. Директор є вищою посадовою особою Товариства. Директором може бути, як учасник Товариства, так і особа, спеціально запрошена для цього (пункт 8.4.1 Статуту).

Згідно положень пункту 8.4.5 Статуту ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", повноваження директора починають діяти з моменту прийняття Загальним зборами учасників рішення про його обрання та закінчуються в момент прийняття рішення про обрання нового директора. Повноваження директора можуть бути тимчасово призупинені або достроково припинені у разі порушення ним законодавства України, вимог цього Статуту, рішень Загальних зборів учасників, у передбачених контрактом випадках бо якщо він своїми діями або бездіяльністю завдає шкоди Товариству.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", оформленим протоколом №1/2022 від 03 жовтня 2022 року, серед іншого, було звільнено ОСОБА_2 з посади директора ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" 03 жовтня 2022 року та обрано директором товариства ОСОБА_6 з 04 жовтня 2022 року.

Отже, дослідженими судом матеріалами справи підтверджується, що керівником ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" до 03 жовтня 2022 року був відповідач ОСОБА_7 .

Спір у справі між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями, підлягає вирішенню господарським судом.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №910/20261/16.

За змістом частин 1, 2 статті 54 ГПК України власник (власники), учасник (учасники), акціонер (акціонери) юридичної особи, якому (яким) сукупно належить 5 і більше відсотків статутного капіталу товариства (голосуючих акцій) або частка у власності юридичної особи якого (яких) сукупно становить 5 і більше відсотків, може (можуть) подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою. У разі відкриття провадження за таким позовом зазначена юридична особа набуває статусу позивача, але не вправі здійснювати свої процесуальні права та обов`язки без згоди власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів), який (які) подав (подали) позов. Посадова особа, до якої пред`явлений позов, не вправі представляти юридичну особу та призначати іншу особу для представництва юридичної особи в даній справі.

Згідно зі статтями 22 Цивільного кодексу України, 224 Господарського кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові:

- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;

- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом та її розмір;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;

- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

У разі хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1 та 3 статті 74 ГПК України).

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку щодо недоведеності позивачем наявності всіх складових, необхідних для застосування цивільної відповідальності за правопорушення у вигляді завдання збитків.

Згідно із частиною 2 статті 89 Господарського кодексу України посадові особи господарського товариства несуть цивільно-правову, адміністративну, фінансову та кримінальну відповідальність за шкоду та збитки, завдані ними господарському товариству, у порядку та у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

Кожен з видів відповідальності має свої особливості, залежно від характеру та наслідків дій посадових осіб товариства.

Цивільна відповідальність директора, передбачена статтею 92 Цивільного кодексу України, виникає у випадках, коли директор своїми діями або бездіяльністю завдає збитків компанії або її учасникам. Це виражається у прийнятті рішень, які призвели до фінансових втрат; укладання невигідних договорів; порушення договірних зобов`язань перед контрагентами; нанесення шкоди майну компанії, дії директора призвели до банкрутства компанії.

Адміністративна відповідальність настає, коли директор порушує законодавчі вимоги, які регулюють діяльність підприємства, як от: порушення податкового законодавства; недотримання вимог з охорони праці; порушення правил фінансової звітності та бухгалтерського обліку; несвоєчасна реєстрація змін в організаційній структурі підприємства.

Директор товариства також може бути притягнутий до кримінальної відповідальності у випадках вчинення правопорушень, передбачених Кримінальним кодексом України, а саме: ухилення від сплати податків; шахрайство або привласнення коштів компанії; службова недбалість, яка спричинила тяжкі наслідки; фіктивне банкрутство або незаконне використання активів компанії; корупційні дії або хабарництво.

Як вбачається з матеріалів справи, фактично у якості доказів на підтвердження того, що попередній керівник ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" ОСОБА_2 заподіяв позивачу збитки у загальному розмірі 10 409 500 грн, є лист вимога від 23 січня 2023 року /т. 1 а.с. 28/, рішення загальних зборів товариства від 2 травня 2023 року /т.1 а.с. 34-36/, фінансова звітність малого підприємства ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" /т. 1 а.с. 22-23/, в якій містяться дані балансу станом на 31 грудня 2021 року.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача випливає, що фактично збитки Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" обгрунтовуються позивачем фактом привласненням коштів та майна компанії, що останній підтверджує рішенням загальних зборів товариства від 2 травня 2023 року, а їх розмір визначається вартістю майна товариства, яка відображена у звітності за 2021 рік, підписаній відповідачем.

Як вбачається з протоколу зборів від 2 травня 2023 року /питання 8 порядку денного/, ОСОБА_2 зобов`язано передати документи, печатки, товаро-матеріальні цінності, нематеріальні активи товариства визначеній комісії. Дане рішення, як ствержує позивач, відповідачем не виконане. Разом з тим самостійно рішення загальних зборів, як і факт його невиконання, не може бути доказом привласнення/заволодіння/ відповідачем майном компанії. На підтвердження відповідних обставин позивач мав би надати докази, які б свідчили про вилучення відповідачем майна з володіння власника /товариства/ та передання його на свою користь чи користь інших осіб. Дії керівника товариства, які полягають в привласненні, розтраті або заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем можуть бути кваліфіковані за статтею 191 Кримінального кодексу України. В такому разі вирок в кримінальній справі міг би бути належним доказом у привласненні чи заволодінні директором майном компанії.

Щодо наданої позивачем фінансової звітності за станом на 31 грудня 2021 року, то на переконання колегія суддів апеляційного господарського суду, вона не є належним доказом на підтвердження як факту заподіяння відповідачем збитків, так і їх розміру.

Позивач, здійснюючи розрахунок розміру збитків, посилається на код рядка 1005 (незавершені капітальні інвестиції) 2218,5 тис. грн.; код рядка 1011 (основні засоби, первісна вартість) 7346,1 тис. грн.; код рядка 1100-1103 (запаси, у тому числі готова продукція) 41595,9 тис. грн. (віднявши готову продукцію 40750,6 тис. грн.).

Відповідно до пункту 2.2 розділу ІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 "Спрощена фінансова звітність" у статті 1005 відображається вартість незавершених на дату балансу капітальних інвестицій в необоротні активи на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу).

З аналізу поняття "незавершених на дату балансу капітальних інвестицій" вбачається, що вони ще не використовуються у господарській діяльності та не приносять економічної вигоди на дату балансу. Втрата таких активів може свідчити про збитки, але за наявності доказів, що вони справді були знищені або втратили свою цінність.

Бухгалтерський облік основних засобів регулюється Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 7 (Основні засоби). Згідно з цим стандартом, основні засоби це матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва, постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду або для здійснення адміністративних та соціально-культурних функцій. Очікуваний строк корисного використання таких активів становить більше одного року або оперативного циклу, якщо він триває довше за рік.

Таким чином, основні засоби це активи, що використовуються підприємством у господарській діяльності. Однак у бухгалтерському обліку вони враховуються за первісною вартістю без урахування амортизації. Для визначення реального розміру збитків потрібно враховувати залишкову вартість, а не первісну. Також позивач повинен довести, що ці основні засоби були знищені або втрачені.

Згідно з Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", запаси визнаються активом, якщо існує імовірність того, що підприємство отримає в майбутньому економічну вигоду, пов`язану з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена. Якщо підприємство втрачає запаси, це дійсно може свідчити про збитки, проте необхідно довести факт втрати цих запасів та обґрунтувати їх оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що надані ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" дані фінансової звітності не можуть свідчити про наявність збитків. Позивач застосовує бухгалтерські показники, які не враховують амортизацію основних засобів (тобто їх реальну залишкову вартість), реальний статус незавершених капітальних інвестицій, підтвердження фактичної втрати запасів.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження залишкової вартості основних засобів, актів списання або підтверджуючі документи про знищення активів, експертні висновки щодо втраченої вартості зазначених активів. Наведені позивачем розрахунки, які були підтримані місцевим господарським судом є суто теоретичними та не підкріплені жодними доказами реального існування збитків.

Колегія суддів звертає увагу позивача, що баланс підприємства може містити ознаки можливих порушень вчинених керівником товариства лише за умови, що він наданий у сукупності з іншими доказами, які свідчать про зміни у фінансовому стані юридичної особи. Такими доказами можуть бути первинні бухгалтерські документи, акти інвентаризації, аудиторські висновки, висновки судово-економічної експертизи, яких позивачем на надано.

Виключно формування та подання ОСОБА_8 фінансової звітності на 2021 рік, є очевидно діями, вчиненими керівником в межах своїх функціональних обов`язків, аналогічно, як звітність за 2022 фінансовий рік, подана наступним директором товариства О. Араповим, та не може вважатися доказом збитків товариства, завданих посадовою особою, та їх розміру.

Щодо наданої апелянтом до суду першої інстанції фінансової звітності малого підприємства ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", в якій містяться дані балансу станом на 31 грудня 2022 року та звіт про фінансові результати за 2022 рік, суд зауважує, що вказаний доказ був помилково не взятий до уваги місцевим господарським судом, оскільки згідно частини 7 статті 91 ГПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Як вбачається з матеріалів справи, фінансова звітність станом на 31 грудня 2022 року формувалася за підписом нового директора ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" Олександра Арапова; представник позивача не заперечував щодо наданого доказу, а суд першої інстанції маючи сумнів у належності копії вказаного доказу не витребував у сторін відповідний оригінал, чим допустив порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні 19 лютого 2025 року представник позивача пояснив, що у ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" відсутня будь-яка фінансова документацію, доступ до виробничих потужностей підприємства та відобразити відповідні зміни в фінансовій документації підприємства не було можливим, однак на переконання суду дана обставина не відповідає дійсності, оскільки із звітності станом на 31 грудня 2022 року вбачається, що відбулась зміни показників за кодами рядків (1005, 1011, 1100-1003) на початок звітного року та на кінець періоду.

ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" до позовної заяви додано лист вимогу №26/01-23 від 26 січня 2023 року, який направлявся ОСОБА_2 . У даному листі вказано, що під час проведення внутрішнього аудиту було виявлено відсутність ТМЦ, які рахуються на балансі товариства та закріплені за ОСОБА_2 . Вказаний лист містить найменування товарно-матеріальних цінностей та їх кількість /без визначення вартості/.

Однак, лист №26/01-23 від 26 січня 2023 року окремо не може бути достатнім доказом завдання ОСОБА_2 збитків позивачу, оскільки лист не є офіційним бухгалтерським документом, який підтверджує надходження або вибуття товарно-матеріальних цінностей; відсутній відповідний акт інвентаризації (внутрішнього аудиту), про який стверджує позивач; відсутній факт втрати ТМЦ саме з вини директора, відсутні будь-які докази на підтвердження того, що саме такі майнові активи існували в товаристві на час, коли керівником був ОСОБА_2 , та були втрачені чи вибули з власності товариства після звільнення останнього з посади директора.

Тобто, матеріали справи взагалі не містять відповідних первинних документів, які б прямо чи опосередковано підтверджували наявність у ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" певної кількості майнових активів на загальну суму 10 409 500 грн., про втрату яких стверджує позивач в обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача збитків.

У справі також відсутні будь-які первинні дані щодо інвентаризації майнових активів, балансової (залишкової) вартості майна, інших показників бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджували наявність та рух активів позивача станом на декілька періодів, що б надавало суду можливість оцінити доводи позивача, наведені у позовній заяві, встановити факт та підстави вибуття активів товариства саме під час виконання відповідачем своїх повноважень.

Позивачем не надано суду та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, які саме первинні документи та матеріальні цінності належали ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" та які були втрачені ОСОБА_2 в ході виконання своїх повноважень та не були передані відповідачем новому керівнику.

Судова колегія зазначає, що за відсутності будь-яких доказів на підтвердження наявності у позивача відповідних активів, суд не може самостійно перевірити і встановити сам факт і підстави втрати цього майна під час виконання ОСОБА_2 повноважень директора Товариства та конкретний перелік матеріальних цінностей позивача, про втрату яких зазначено в обґрунтування позовних вимог.

Крім того, відповідно до статті 41 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" на вимогу учасника чи учасників, яким сукупно належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства, проводиться аудит фінансової звітності товариства із залученням аудитора (аудиторської фірми), не пов`язаного (не пов`язаної) майновими інтересами з товариством, посадовими особами товариства чи з його учасниками.

У такому разі учасник (учасники) товариства самостійно укладає з визначеним ним аудитором (аудиторською фірмою) договір про проведення аудиту фінансової звітності товариства, в якому зазначається обсяг аудиторських послуг. Витрати, пов`язані з проведенням аудиту фінансової звітності, покладаються на учасника (учасників), на вимогу якого проводиться такий аудит, якщо інше не встановлено статутом товариства. Загальні збори учасників товариства можуть ухвалити рішення про відшкодування витрат учасника на аудит фінансової звітності товариства.

Виконавчий орган товариства, протягом 10 днів з дати отримання запиту учасника (учасників) про такий аудит та примірника оригіналу договору про проведення аудиту фінансової звітності товариства, зобов`язаний забезпечити аудитору можливість проведення аудиту та надати завірені підписом уповноваженої особи товариства копії всіх документів, відповідно до визначеного у договорі обсягу аудиторських послуг.

Отже, з урахуванням положень статті 41 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", учасники позивача, у разі наявності будь-яких сумнівів до доброчесності дій керівника цього Товариства ОСОБА_2 , реалізуючи своє право на управління Товариством, не були позбавлені права в будь-який час вимагати від нього як проведення аудиторської перевірки його діяльності, так і надання (оформлення) Товариством всіх документів, на підставі яких позивач вбачає понесення збитків у діях/бездіяльності колишнього директора Товариства.

Проте, таких доказів позивачем до матеріалів справи не надано та судом відповідних обставин самостійно не встановлено.

При цьому, як вже зазначалося раніше, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Таким чином, посилання позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.

Разом з цим, колегія суду зазначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 73, частина 1 статті 74, частина 1 статті 76, частина 1 статті 77 ГПК України).

Однак, у даному випадку позивачем не було доведено належними та допустимими доказами наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправних дій відповідача, розміру збитків та наявності прямого причинного зв`язку між допущеним порушенням та наявністю збитків.

Враховуючи встановлені обставини справи та вищенаведені положення законодавства, колегія суддів зазначає про те, що позивачем не доведено наявність в діях відповідача такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків, а саме не доведено допустимими доказами факту вчинення ОСОБА_2 цивільного правопорушення в частині втрати товарно-матеріальних цінностей на суму 10 409 500 грн., так як і не підтверджено розміру збитків спричинених відповідачем для позивача саме у вказаній сумі.

Крім того, за відсутності у справі належних та допустимих доказів на підтвердження фінансового стану ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" у 2016 2023 роках, колегія суддів не може вважати обґрунтованими доводи позивача про завдання йому відповідачем реальних збитків у вигляді зменшення фінансових активів позивача, якими у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

До того ж, позивачем не доведено наявність причинного зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача щодо втрати матеріальних цінностей Товариства (документального оформлення списання) із заподіяними позивачу збитками в заявленому ним до стягнення розмірі. Доказів перевірки фінансової звітності матеріали справи не містять.

Оцінивши наявні докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено у діях відповідача складу цивільного правопорушення, а тому позовні вимоги про стягнення збитків задоволенню не підлягають.

Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення знайшли своє підтвердження, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Таким чином, на підставі статей 2, 269, 270, статті 277 ГПК - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 у даній справі та скасування рішення місцевого господарського суду, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача у відповідності до статті 129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Житомирської області від 11 грудня 2024 року у справі №906/1324/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 11 грудня 2024 року у справі №906/1324/23 скасувати. Прийняти нове рішення. В позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" (10025, м. Житомир, вул. Промислова, 10, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 234213,75 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/1324/23 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "04" березня 2025 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Маціщук А.В.