ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

27 лютого 2025 року м. Миколаїв Справа № 915/125/25

Господарський суд Миколаївської області у складі:

судді Л.М. Ільєвої

при секретарі судового засідання І.С. Степановій

за участю представників:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТК Плюс" про стягнення 5275,75 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТК Плюс" про стягнення пені у розмірі 5275,75 грн. за порушення термінів постачання товару.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором на постачання товару № 53-123-01-23-08264 від 26.05.2023 р. в частині своєчасної поставки товару. Як вказує позивач, за несвоєчасну поставку товару згідно з п. 4.1 вказаного договору відповідачу було нараховано пеню в сумі 2552,78 грн. за період з 01.12.2023 по 29.01.2024 та 7% штрафу в сумі 2978,25 грн., які були сплачені відповідачем в межах справи № 915/124/24. Наразі позивач вказує, що відповідачем в подальшому не виконані зобов`язання з поставки товару, а тому позивачем нараховано пеню за період з 30.01.2024 по 01.06.2024 на суму 5275,75 грн.

Як вбачається з позовної заяви АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", відповідачем вказано Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗТК Плюс" (), місцезнаходження якого зареєстровано за адресою: 69001, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 16а.Позивач, обґрунтовуючи підсудність спору господарському суду Миколаївської області, посилається на положення п. 1.3 договору на постачання товару № 53-123-01-23-08264 від 26.05.2023 р., згідно з якими місцем виконання цього договору, у тому числі (але не виключно) місцем постачання, виконання грошових зобов`язань, місцем нарахування та сплати штрафних санкцій, виконання будь-яких зобов`язань, пов`язаних із якістю та комплектністю, є місто Южноукраїнськ, тому позивачем подано позовну заяву до Господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.02.2025 р. вказану позовну заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/125/25, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27.02.2025 р. о 13:00.

10.02.2025 р. від представника відповідача - Ушакової І.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 1981/25), згідно з якою відповідач позовні вимоги до сплати пені визнає повністю та вказує, що заборгованість в розмірі 5275,75грн. сплачена у повному обсязі 27.01.2025 р. згідно з платіжною інструкцією №1630. Відтак, відповідач просить суд повернути 50% суми судового збору у зв`язку з визнанням та оплатою позовної вимоги до судового засідання.

У судове засідання, призначене на 27.02.2025 р., представники позивача та відповідача не з`явились.

Разом з тим, як з`ясовано судом, заявлена до стягнення позивачем сума боргу у розмірі 5275,75 грн. була сплачена ТОВ "ЗТК Плюс" на користь позивача, про що свідчить копія платіжної інструкції № 1630 від 27.01.2025 року на суму 5275,75 грн. з призначенням платежу "Оплата пені згідно претензії від 21.01.2025 р., без ПДВ".

Відтак, враховуючи те, що внаслідок сплати відповідачем боргу у розмірі 5275,75 грн., вимоги позивача були фактично задоволені, суд доходить до висновку про відсутність предмета спору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги відсутність спору між сторонами по справі, господарський суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі за заявленим Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" позовом.

Щодо розподілу судових витрат у справі суд зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Так, у поданій заяві відповідачем заявлено клопотання про повернення позивачу 50% сплаченої суми судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Розглянувши вказану заяву відповідача про повернення судового збору, суд зазначає наступне.

Доступ до правосуддя у контексті пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не привести судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ГПК України.

Процесуальний порядок провадження у господарських справах визначається ГПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність господарських процесуальних прав і обов`язків суб`єктів процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Як відомо, законодавче закріплення судових витрат у вигляді судового збору має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат), по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі"Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), було зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх цивільних прав та обов`язків, пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотриманням вимог Конвенції залишається за Судом (Голдер проти Сполученого КоролівстваіZ та інші проти Сполученого Королівства, рішення суду, цитовані вище, так само; та, mutatismutandis, Ейрі проти Ірландії (Airey v. Ireland), рішення від 9 жовтня 1979 року).

Так, саме з метою забезпечення процесуальної економії законодавцем в ч. 1 ст. 130 ГПК України закріплено правила щодо можливості повернення заявникові частини судового збору у разі відмови позивача від позову, укладення мирової угоди, визнання відповідачем позову.

Зокрема, за положеннями ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Вказані положення ГПК кореспондують з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону "Про судовий збір".

Слід зазначити, що Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Натомість, Господарський процесуальний кодекс України встановлює порядок здійснення судочинства в господарських судах, порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відтак, у ст. 130 Господарського процесуального кодексу України закріплено порядок розподілу судових витрат у разі закриття провадження з підстав укладення мирової угоди, відмови позивача від позову, задоволення відповідачем вимог позивача після пред`явлення позову, що кореспондують з підставами закриття провадження у справі, передбачені в пунктах 2, 4 і 7 ч. 1ст. 231 ГПК України (відсутній предмет спору, позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом, сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом).

Так, судом встановлено, що Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з подачу вказаної позовної заяви сплачено 3028,00 грн. судового збору згідно з платіжною інструкцією № АЕС/1001 від 22.01.2025, копія якої долучена до матеріалів справи. Відтак, сума судового збору, яка підлягає поверненню позивачу, становить 1514,00 грн. (3028,00 грн. х 50%).

Враховуючи вищенаведене, господарський суд вважає за необхідне повернути позивачу - АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 50% сплаченого судового збору за подачу позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТК Плюс" про стягнення 5275,75 грн.

При цьому відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, та відповідач сплатив суму боргу після звернення позивача до суду із заявленим позовом, у зв`язку з чим предмет спору припинив існування внаслідок задоволення відповідачем вимог позивача після пред`явлення позову, та провадження у справі було закрито з цих підстав, суд вважає, що понесені позивачем витрати по сплаті інших 50% судового збору слід стягнути з відповідача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст.231, ст.ст.129, 130, 232-235, 252 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 915/125/25 за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТК Плюс" про стягнення 5275,75 грн. закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Повернути Акціонерному товариству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, e-mail: ; ) з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області (54055, м. Миколаїв, пр. Центральний, 141-В; ) частину судового збору в сумі 1514/одна тисяча п`ятсот чотирнадцять/грн. 00 коп., сплаченого згідно з платіжною інструкцією № АЕС/1001 від 22.01.2025 р., копія якої знаходяться в матеріалах справи.

3. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТК Плюс" (69001, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 16а, e-mail: ; ) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, e-mail: ; ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1514/одна тисяча п`ятсот чотирнадцять/ грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня підписання повного тексту ухвали.

Ухвалу підписано 04.03.2025 року.

Суддя Л.М. Ільєва