ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.03.2025 Справа №905/767/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Лавриш О.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» м.Київ

про стягнення ,82 грн

Представники сторін:

від позивача (в режимі відеоконференції): Литвин П.В. - адвокат на підставі довіреності;

від відповідача (в режимі відеоконференції): Сивак А.Ю. - адвокат на підставі ордеру;

від третьої особи: не з`явилися.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі ,82 грн, що складається з суми основного боргу в розмірі ,49 грн, 3% річних у розмірі 84560702,56 грн, інфляційних втрат у розмірі 402048080,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» в частині своєчасної та в повному обсязі оплати за поставлений природний газ за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі ,49 грн, що стало підставою для нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою суду від 27.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/767/24; здійснювати розгляд справи вирішено за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.06.2024 о 12:30год.

19.06.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 19.06.2024 у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, крім того у відзиві викладено клопотання про витребування у позивача оригіналу електронного доказу. За змістом відзиву відповідач зазначає, наступне: позивачем не доведено правильність визначення в спірному періоді січень - лютий 2022 року ціни на природний газ «останньої надії»; позивач не доводить відповідність вказаної ним ціни природного газу «останньої надії» встановленій законодавством про ринок природного газу формулі її визначення; позивач необґрунтовано визначає вартісні показники ціни природного газу «останньої надії» в гривнях; позивач безпідставно включає до ціни природного газу «останньої надії» вартість транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу газотранспортної системи; позивачем не підтверджено опублікування у встановленому порядку цін природного газу постачальника «останньої надії», як обов`язкової умови їх застосування; позивачем не доведено направлення у встановленому порядку та в обумовлений типовим договором спосіб рахунків на оплату природного газу «останньої надії» та їх отримання відповідачем; наданий позивачем доказ включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» не відповідає вимогам ст.77 ГПК України та п.2 гл.5 розд.ІV Кодексу ГТС. Відповідач наполягає на неможливості доведення позивачем скріншотами змісту сторінок інформаційної платформи Оператора ГТС, як веб-додатку в мережі Інтернет, та неможливості ідентифікації доказів як таких, що були створені та оброблені в межах електронного документообігу з використанням інформаційної платформи Оператора ГТС.

Ухвалою суду від 20.06.2024 відкладено підготовче засідання на 16.07.2024 об 11:30год.

15.07.2024 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву б/н від 15.07.2024, за змістом якої останній зазначає, наступне: факт укладення між позивачем та відповідачем договору та здійснення позивачем на підставі договору поставки відповідачу природного газу на умовах та у порядку визначеним договором та чинним законодавством України визнається та не заперечується учасниками справи у заявах по суті спору та не підлягає доказуванню та не потребує доведення; у відповідача наявна суперечлива поведінка, що полягає у тому, що з одного боку відповідач не виражає незгоду з фактом укладення між позивачем та відповідачем договору та здійснення позивачем на підставі договору поставки відповідачу природного газу на умовах та у порядку визначеним договором та у обсягах визначених актами приймання-передачі природного газу, а з іншого боку ставить під сумнів вартість поставленого йому газу за договором; доступ до інформаційної платформи мають всі споживачі та постачальники, а відповідач у свою чергу не надав жодного доказу, в підтвердження своєї позиції, що ціна вирахувана позивачем невірно, не надав контррозрахунок ціни. Позивач звертав увагу суду на те, що в умовах типового договору відсутня вимога щодо опублікування/оприлюднення ціни виключно на головній сторінці сайту постачальника; дата публікації вартості газу не впливає на ціну позовних вимог та від цієї дати не рахується строк оплати. Окрім того, позивач наголошував, що у відповідача було достатньо часу для того щоб з`ясувати питання у разі наявності сумнівів щодо ціни природного газу. Позивач вказував, що відповідачем не заперечується та не спростовано ні факту отримання газу, ні обсягів отриманого газу, в той час, як факт споживання газу відповідачем із ресурсу постачальника "останньої надії" був підтверджений Оператором ГРМ, відповідач маючи доступ до інформаційної платформи, володів достовірною інформацією щодо найменування постачальника природного газу та щодо кількості (обсягу) природного газу, що ним спожиту у відповідний період. На адресу відповідача направлялись відповідні рахунки, які є неоплаченими, неотримання рахунку на плату не впливає на обов`язок покупця оплатити товар. Щодо тарифу на послуги з транспортування позивач зазначив, що вартість замовленої потужності сплачується Оператору ГТС постачальником природного газу, який в свою чергу має право включати її до кінцевої вартості природного газу та в актах та рахунках виставлених за спірний період послуги з транспортування нараховані окремо від вартості природного газу, яка визначається за відповідною формулою. Водночас, позивач наголошує, що факт включення відповідача до реєстру споживачів позивача як постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля позивача як постачальника «останньої надії» підтверджується листом оператора ГТС від 31.10.2022 №ТОВВИХ-22-11679 та інформацією (помісячно) щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56X01Z; листом оператора ГТС від 07.12.2022 №ТОВВИХ-22-13285 та інформацією (поденно) щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56X01Z; інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» (Форма №10); довідкою про об`єми поставленого позивачем природного газу. Таким чином, лист та інформація щодо остаточної алокації відборів відповідача є належним доказом як самого факту споживання природного газу відповідачем, так і обсягу природного газу, спожитого відповідачем з ресурсу позивача, оскільки об`єм (обсяг) постачання природного газу відповідачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора ГТС відповідно до умов п.4.2 договору. Доступ до платформи є відкритим як для споживача та і для постачальника, і у разі не згоди відповідача з даними на інформаційній платформі належним способом захисту відповідача є коригування на інформаційній платформі відомості про обсяги природного газу. Окрім того, реєстрація споживачів в реєстрі постачальника «останньої надії» здійснюється в автоматичному режимі, без вчинення будь-яких дій з боку позивача або Оператора ГТС.

Ухвалою від 16.07.2024 відкладено підготовче засідання на 20.08.2024 об 11:45 год.; продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 (тридцять) днів.

19.08.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 18.08.2024, за змістом яких останній вказує, наступне: позивач безпідставно стверджує про визнання відповідачем факту укладення типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» та здійснення на визначених ним умовах та в порядку поставки природного газу, а також відсутність заперечень щодо цього в заявах по суті справи; ТОВ «ГК «Нафтогаз України» безпідставно стверджує про наявність з боку відповідача в спірних правовідносинах у справі №905/767/24 суперечливої поведінки та саме поведінка позивача має ознаки недобросовісності; позивач безпідставно використовує при доведенні фактів включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та обсягів споживання природного газу недопустимі похідні докази; наданий позивачем в якості форми №10 оригінал електронного доказу включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» не відповідає вимогам ст.77 ГПК України, п.2 гл.5 розд. ІV Кодексу ГТС; позивачем не спростовано аргументи відповідача про недоведеність вказаних ним цін природного газу «останньої надії» встановлений п.24 Порядку №809 формулі її визначення; позивач безпідставно стверджує про відсутність впливу дати публікації вартості газу на ціну позовних вимог, перебіг строку оплати природного газу та не враховує прямі вимоги Правил №2496; умовами типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» не передбачено здійснення споживачем постачальнику оплати природного газу по факту його споживання (прийняття); позивачем не спростовано аргументи відповідача про безпідставність включення до ціни природного газу «останньої надії» вартості транспортування природного газу до внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи.

19.08.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання б/н від 19.08.2024 про витребування належних чином засвідчених письмових та електронних доказів, за змістом якого останній просить суд визнати поважним причини пропуску процесуального строку та витребувати у позивача належним чином засвідчені письмові та електронні докази.

Ухвалою суду від 20.08.2024 у задоволенні клопотання відповідача, що викладене у відзиві на позовну заяву про витребування у позивача оригіналу електронного доказу відмовлено; відкладено підготовче засідання на 10.09.2024 о 12:45 год.

09.09.2024 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення б/н від 09.09.2024 на клопотання про витребування доказів.

10.09.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі б/н від 09.09.2024.

Ухвалою суду від 10.09.2024 у задоволенні клопотання відповідача про визнання поважними причин пропуску процесуального строку та поновлення строку подання клопотання про витребування доказів відмовлено; у задоволенні клопотання відповідача б/н від 19.08.2024 про витребування доказів відмовлено; відкладено підготовче засідання на 01.10.2024 о 12:20 год. в межах розумного строку розгляду справи.

01.10.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання б/н від 01.10.2024 про призначення експертизи.

01.10.2024 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання б/н від 01.10.2024, за змістом якого останній просить оголосити перерву в підготовчому засіданні.

Ухвалою від 01.10.2024 відкладено підготовче засідання на 22.10.2024 об 11:20 год.

21.10.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи б/н від 21.10.2024.

22.10.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення б/н від 21.10.2024.

Ухвалою від 22.10.2024 відкладено підготовче засідання на 13.11.2024 о 13:00 год.

13.11.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання б/н від 13.11.2024 про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 13.11.2024 задоволено клопотання позивача та відкладено підготовче засідання на 10.12.2024 о 12:00 год.

09.12.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі б/н від 09.12.2024 з додатками.

Ухвалою суду від 10.12.2024 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про призначення експертизи; відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про залишення без розгляду клопотання відповідача про призначення експертизи; відкладено підготовче засідання на 18.12.2024 о 12:20 год.

12.12.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача, Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» надійшло клопотання б/н від 11.12.2024 про зупинення розгляду справи, за змістом якого відповідач просить суд зупинити провадження у справі № 905/767/24 до вирішення по суті та набрання законної сили рішення в адміністративній справі № 640/34767/21.

17.12.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі б/н від 17.12.2024.

18.12.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача, Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» надійшла заява б/н від 18.12.2024 про залучення до участі у справі №905/767/24 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України».

Ухвалою від 18.12.2024 відкладено підготовче засідання на 14.01.2025 о 13:30 год.; відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про зупинення розгляду справи; заяву відповідача б/н від 18.12.2024 про залучення до участі у справі №905/767/24 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» задоволено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України».

27.12.2024 від через підсистему «Електронний суд» від представника позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» надійшла заява з доказами направлення третій особі, Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», копій заяв з додатками по суті справи.

30.12.2024 від через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача, Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» надійшла заява з доказами направлення третій особі, Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», копій заяв з додатками по суті справи.

03.01.2025 від через підсистему «Електронний суд» від представника третьої особи, Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» надійшли пояснення. В поясненнях третя особа зазначила, що в інформаційній платформі споживач з ЕІС кодом 56X01Z був зареєстрований в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» - ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х8ОВ) в період з 01.01.2022 по 28.02.2022 (включно). Обсяги природного газу, використані споживачем з ЕІС-кодом 56X01Z за періоди: з 01.01.2022 по 28.02.2022 внесені в алокацію постачальника «останньої надії» - ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х8ОВ) та становлять: з 01.01.2022 по 31.01.20,12 м.куб., з 01.02.2022 по 28.02.23,71 м.куб. (інформація щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56X01Z в Реєстрі споживачів постачальників додається). Витяги з інформаційної платформи інформації щодо обсягів відбору оператора газорозподільної системи - ПрАТ «Донецькоблгаз» (EIC-код 56X01Z (ЕІС код комерційної точки обліку 56Y01L)), віднесених в алокацію постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС код 56X80B) за період з 01.01.2022 по 28.02.2022, яка здійснювалась Оператором ГТС у відповідності до положень Кодексу ГТС, надається.

13.01.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника третьої особи надійшла заява №ТОВВИХ-25-540 від 10.01.2025 про розгляд справи №905/767/24 без участі представника третьої особи.

14.01.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 13.01.2025 про зупинення розгляду справи до вирішення по суті та набрання законної сили рішення в господарській справі №910/3971/22.

Ухвалою суду від 14.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання б/н від 13.01.2025 Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про зупинення розгляду справи; закрито підготовче провадження по справі №905/767/24; призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 11.02.2025 о 10:45 год.

11.02.2025 до суду надійшла подана відповідачем перед підсистему «Електронний суд» заява про відстрочення виконання рішення у справі на один рік.

11.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання в якому відповідач просить суд при дослідженні доказів у справі №905/767/24 оглянути сторінки особистих кабінетів користувачів інформаційної платформи ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х8ОВ), ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (EICкод 56X01Z) на веб-сайті за адресою: https://iplatforma.tsoua.com з фіксацією отриманих результатів у протоколі огляду доказів за їх місцезнаходженням.

Ухвалою суду від 11.02.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 04.03.2025 о 11:15 год.

03.03.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника третьої особи надійшла заява №ТОВВИХ-25-3429 від 03.03.2025 про розгляд справи №905/767/24 без участі представника третьої особи. Суд задовольняє означену заяву.

04.03.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про призначення у справі №905/767/24 для дослідження електронного доказу файлу Slovakia gas assessment letter - July 2024.pdf перекладача з англійської мови з числа осіб, включених у Довідково-інформаційний реєстр перекладачів.

В судовому засіданні 04.03.2025 представник позивача в режимі відеоконференції наполягав на задоволенні позовних вимог, заперечив щодо заяви відповідача про відстрочення виконання рішення, заперечив щодо заяви відповідача про призначення у справі для дослідження електронного доказу файлу Slovakia gas assessment letter - July 2024.pdf перекладача, заперечив щодо заяви відповідача про огляд сторінок особистих кабінетів користувачів інформаційної платформи ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х8ОВ), ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (EICкод 56X01Z) на веб-сайті за адресою: https://iplatforma.tsoua.com з фіксацією отриманих результатів у протоколі огляду доказів за їх місцезнаходженням.

В судовому засіданні 04.03.2025 представник відповідача в режимі відеоконференції просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, просив задовольнити заяву відповідача про відстрочення виконання рішення, наполягав на задоволенні заяв про призначення у справі для дослідження електронного доказу файлу Slovakia gas assessment letter - July 2024.pdf перекладача та про огляд сторінок особистих кабінетів користувачів інформаційної платформи ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х8ОВ), ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (EICкод 56X01Z) на веб-сайті за адресою: https://iplatforma.tsoua.com з фіксацією отриманих результатів у протоколі огляду доказів за їх місцезнаходженням.

В судове засідання 04.03.2025 представник третьої особи не з`явився.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку «розумності строку» розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Савенкова проти України» від 02.05.2013, «Папазова та інші проти України» від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити «розумним», не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Разом з цим, на підставі Указів Президента України починаючи з 24.02.2022 і по теперішній час на території України діє режим воєнного стану.

У зв`язку із введенням на території України воєнного стану, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, у відповідності до розпорядження голови суду, доступ до приміщення суду був тимчасово обмежений, а наразі запроваджено роботу суду в змішаному режимі (в приміщенні суду та дистанційно).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №917-р від 22.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

У адвокатському запиті б/н від 25.10.2022 про надання інформації та копій документів в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», адвокат просить надати інформацію про фактичні обсяги споживання природного газу за період з 01.10.2021 по дату надання відповіді Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» ЕІС-кодом споживача 56Х01Z.

У відповідь на вказаний запит Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» листом від 31.10.2022 №ТОВВИХ-22-11679 повідомило позивача, що в інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56X01Z був закріплений за постачальником «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕС-код 56Х80B) у періоди з 01.11.2021 по 30.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022; обсяг природного газу, використаний з ЕС-кодом 56X01Z у вказані періоди та внесений в алокацію постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х80В), становить: з 01.11.2021 по 30.11.2021 - 11887983,54 м.куб.; з 01.12.2021 по 30.12.2021 - 16626413,37м.куб.; з 01.01.2022 по 31.01.2022 - 21469460,12 м.куб.; з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 12464713,71 м.куб; з 01.05.2022 по 31.05.2,48 м.куб.

У адвокатському запиті б/н від 01.12.2022 про надання інформації та копій документів в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», адвокат просить надати інформацію про фактичні обсяги споживання природного газу подобово (за кожну добу) за період з 01.10.2021 по дату надання відповіді Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» ЕІС-кодом споживача 56Х01Z.

У відповідь на вказаний запит Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» листом від 07.12.2022 №ТОВВИХ-22-13285 повідомило позивача, що в інформаційній платформі споживач з ЕС-кодом 56X01Z був закріплений за постачальником «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕС-код 56Х80B) у періоди з 01.11.2021 по 30.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 та надано скріншоти з інформаційної платформи щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕС-кодом 56X01Z у періоди з 01.11.2021 по 30.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 (скріплено ЕЦП Оператора ГТС).

Наполягаючи на стягненні з відповідача, Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ, суми боргу з оплати вартості спожитого природного газу за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», посилався на укладення між сторонами типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» та включення відповідача до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії», оскільки у відповідача були відсутні постачальники природного газу у спірний період.

Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 1.1. та п. 1.3. типового договору, цей типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» (далі - постачальник). Цей договір є договором приєднання. При укладенні цього договору зі споживачем ураховуються вимоги статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти постачальника та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Цей договір вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) днем початку постачання природного газу споживачу в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до п. 1.4. типового договору терміни, що використовуються в цьому договорі, мають такі значення, зокрема, ЕІС-код - персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу, присвоєний йому в установленому порядку Оператором ГРМ/Оператором ГТС (для прямих споживачів), до газових мереж якого підключений об`єкт споживача; Оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи, до газових мереж якого підключений об`єкт споживача; особистий кабінет - особиста веб-сторінка споживача на веб-сайті постачальника, що містить персоніфіковані дані споживача, статистичні дані про ціни та нарахування і сплату за договором та іншу інформацію, що пов`язана з виконанням договору; сайт постачальника (сайт) - веб-сайт постачальника в мережі Інтернет, який містить чинну редакцію договору та Правил постачання, а також загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником та споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником та іншу необхідну інформацію.

Згідно з п. 2.1. типового договору, за цим договором постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відносини сторін, що є предметом цього договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2493 (далі - Кодекс газотранспортної системи), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем) (п. 2.3. типового договору).

Відповідно до п.п. 3.1., 3.3.-3.4. типового договору, постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору. Постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за природний газ, що не визначена відповідно до пункту 4.1 розділу IV цього Договору.

Пунктом 4.1. типового договору встановлено, що постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

Згідно з п. 4.2. типового договору, об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Положеннями п.п. 4.3.-4.4. типового договору передбачено, що постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено). Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Споживач має право, зокрема, безоплатно отримувати всю інформацію стосовно прав та обов`язків його та постачальника та інформацію про ціну природного газу, порядок оплати за спожитий природний газ, а також іншу інформацію, що має надаватись постачальником відповідно до чинного законодавства та цього договору; безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші показання власного споживання природного газу; вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звірки розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та законодавством порядку (п. 5.1. типового договору).

Пунктом 5.2. типового договору встановлено, що споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору.

Положеннями пункту 6.1. типового договору передбачено, що постачальник має право, зокрема, отримувати від споживача плату за поставлений природний газ.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 8.1. типового договору).

Цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором (п.11.1. типового договору).

Усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. У разі отримання постачальником від споживача заяви про бажання використовувати у взаємовідносинах електронний документообіг усі документи і повідомлення за цим договором також можуть бути складені відповідно до законодавства про електронний документообіг та використання електронних документів. У такому разі такі документи і повідомлення мають юридичну силу оригіналу документа (пункт 11.5. типового договору).

Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» підписано та скріплено печаткою постачальника.

В матеріалах справи наявні докази направлення типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» для підписання відповідачем на його юридичну адресу з супровідним листом №119/4.1-244-2022 від 06.01.2022, що підтверджується списком групованих відправлень №06.01.2022_ЮРІКИ1 та чеком АТ «Укрпошта» від 06.01.2022.

На підтвердження виконанням умов типового договору за січень-лютий 2022 року позивач надав до матеріалів справи акти приймання-передачі природного газу, а саме:

- акт №2129 приймання-передачі природного газу від 31.01.2022 за січень 2022 року, згідно змісту якого передано природного газу в обсязі 21469,46012 тис.м.куб., на загальну суму 905883416,16 грн з ПДВ; в суму за означеним актом включено, зокрема, послугу транспортування природного газ для внутрішньої точки виходу з ГТС (тариф) на суму 2665648,17 грн без ПДВ. Акт №2129 приймання-передачі природного газу від 31.01.2022 підписано сторонами та скріплено їх печатками, однак, цей акт підписано представником відповідача з розбіжностями, а саме, ним зазначено: обсяг природного газу, який прийнято ПрАТ «Донецькоблгаз» складає 3795,23357 тис.м.куб. на загальну вартість з ПДВ 159570805,39 грн; обсяг послуги транспортування природного газ для внутрішньої точки виходу з ГТС (тариф) прийнято ПрАТ «Донецькоблгаз» у кількості 3795,23357тис.м.куб. на загальну вартість 565459,44 грн з ПДВ, обсяги завірено заступником голови правління по газу Т.Дорошевич, начальником управління обліку газу та АРГ Є.Кищенко;

- акт №4172 приймання-передачі природного газу від 28.02.2022 за лютий 2022 року, згідно змісту якого передано природного газу в обсязі 12464,71371 тис.м.куб. на загальну суму 524079338,33 грн з ПДВ; в суму за означеним актом включено, зокрема, послугу транспортування природного газ для внутрішньої точки виходу з ГТС (тариф) на суму 1547618,85 грн без ПДВ; акт №4172 приймання-передачі природного газу від 28.02.2022 підписано сторонами та скріплено їх печатками, однак, цей акт підписано представником відповідача з розбіжностями, а саме, ним зазначено: обсяг природного газу, який прийнято ПрАТ «Донецькоблгаз» складає 3286,60846 тис.м.куб. на загальну вартість з ПДВ 137695893,09 грн; обсяг послуги транспортування природного газ для внутрішньої точки виходу з ГТС (тариф) прийнято ПрАТ «Донецькоблгаз» у кількості 3286,60846тис.м.куб. на загальну вартість 489678,37 грн з ПДВ; обсяги звірено заступником голови правління по газу Т.Дорошевич, начальником управління обліку газу та АРГ Є.Кищенко;

Також позивачем до матеріалів справи надані наступні рахунки на оплату (природний газ):

- №6514 від 11.02.2022 за січень 2022 року на суму 905883416,16 грн з ПДВ, сальдо (борг) на 11.02.2022 всього ,87грн;

- №10106 від 12.03.2022 за лютий 2022 року на суму 524079338,33 грн з ПДВ, сальдо (борг) на 12.03.2022 всього ,20 грн.

На підтвердження направлення на адресу відповідача рахунків позивачем надані списки згрупованих відправлень « 14.02.2022_курдоставка», « 29.03.2022_облгази_Боженко» та фіскальні чеки АТ «Укрпошта».

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього зобов`язання зі сплати отриманого ним природного газу, позивачем направлялась відповідачу вимога про сплату заборгованості від 19.05.2022 №119/4.3-6317-2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи списком згрупованих відправлень, чеком АТ «Укрпошта» та описом вкладення в цінний лист.

Позивач посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» в частині своєчасної та в повному обсязі оплати за поставлений природний газ за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 звернувся з цим позовом до Господарського суду Донецької області з вимогою про стягнення з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ заборгованості у розмірі ,82 грн, що складається з суми основного боргу - ,49 грн, 3% річних у розмірі 84560702,56 грн, інфляційних втрат у розмірі 402048080,77 грн.

Відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог на підставі наступного:

- позивачем не доведено укладення між сторонами та виконання типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії»;

- позивачем не доведено правильність визначення в спірному періоді ціни на природний газ «останньої надії» та відповідність вказаної ним ціни природного газу «останньої надії» встановленій законодавством про ринок природного газу формулі її визначення;

- позивач необґрунтовано визначає вартісні показники ціни природного газу «останньої надії» в гривнях;

- позивач безпідставно включає до ціни природного газу «останньої надії» вартість транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу газотранспортної системи;

- позивачем не підтверджено опублікування у встановленому порядку цін природного газу постачальника «останньої надії»;

- позивачем не доведено направлення у встановленому порядку та в обумовлений типовим договором спосіб рахунків на оплату природного газу;

- наданий позивачем доказ включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» не відповідає вимогам чинного законодавства;

- щодо неможливості доведення позивачем скріншотами змісту сторінок інформаційної платформи Оператора ГТС, як веб-додатку в мережі Інтернет;

- щодо неможливості ідентифікації доказів як таких, що були створені та оброблені в межах електронного документообігу з використанням інформаційної платформи Оператора ГТС.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

За змістом ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частинами першою, другою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частинами першою, третьою статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2)забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газ у відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» постачальник «останньої надії» - це визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Пунктом 1 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015, (далі Кодекс ГТС) (в редакції станом на момент споживання газу) визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2496 (далі - Правила постачання природного газу), та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС (в редакції станом на момент споживання газу) з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу.

Реєстрація побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, або оператора газорозподільної системи здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта в таких випадках:

- відсутність підтвердженої номінації та реномінації діючого постачальника побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, постачальника, який здійснює постачання газу оператору газорозподільної системи для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі, або оператора газорозподільної системи, який здійснює закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі на підставі договору (договорів) купівлі-продажу природного газу в оптового продавця, для газової доби D до 02:00 UTC (04:00 за київським часом) години для зимового періоду в газову добу (D-1) та 01:00 UTC (04:00 за київським часом) години для літнього періоду в газову добу (D-1) на точку виходу до газорозподільної системи, крім випадків ініціювання постачальником «останньої надії» відключення по об`єкту такого споживача. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за днем включення до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії»;

- відсутність за три дні до кінцевої дати постачання природного газу поточним постачальником побутового споживача або споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, в Реєстрі іншого постачальника. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за кінцевим днем постачання попереднім постачальником.

Дата початку постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» визначається в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі.

Максимальний строк, на який споживача або оператора газорозподільної системи реєструють у Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», визначається Правилами постачання природного газу.

Водночас, Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2496, врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Так, відповідно до п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник «останньої надії» зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Водночас, в матеріалах справи наявні докази направлення позивачем 06.01.2022 типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» на юридичну адресу відповідача для його підписання, однак відповідач не підписав означений договір, при цьому останній був обізнаний про умови поставки природного газу, строки та порядок розрахунків та початок здійснення постачання.

Абзацами 3-4 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС, визначено, що на ринку природного газу використовуються ЕІС-коди, що присвоєні відповідно до регламенту EIC-схеми для кодування та ідентифікації в енергетиці. Кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код, крім операторів газорозподільних систем, яким присвоюються окремі EIC-коди для обліку природного газу на власні потреби, а також покриття об`ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі.

Як суб`єкту ринку природного газу відповідачу було присвоєно персональний ЕІС-код: 56Х01Z.

Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС:

- інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку позивач та відповідач, як продавець та покупець природного газу відповідно), користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС.

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень (пункт 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Отже, позивач та відповідач, як суб`єкти ринку природного газу мають право доступу до інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей.

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику «останньої надії» через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; прізвище, ім`я, по батькові (для побутових споживачів); назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача.

Листом НКРЕКП № 10261/16.3.2/7-20 від 30.09.2020 було розглянуто звернення ТОВ «Оператор ГТС України» від 29.09.2020 № ТОВВИХ-20-11085 щодо погодження Форми №10 електронного документообігу «Інформація щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» та погоджено таку форму без зауважень.

Позивач наполягає, що факт включення відповідача до реєстру споживачів позивача як постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля позивача як постачальника «останньої надії» підтверджується зокрема інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» (Форма № 10).

В матеріалах справи наявні копія та оригінал Форми №10, складеної згідно пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, поданої та підписаної відповідачем електронним цифровим підписом 31.12.2021, згідно змісту якої ПрАТ «Донецькоблгаз» з ЕІС-кодом споживача 56Х01Z, ЕІС-кодом точки обліку 56Y01L зареєстровано в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії».

Відповідач зазначив, що надана до матеріалів справи форма № 10 за своїм виглядом та змістом не відповідає тій, що була погоджена листом НКРЕКП № 10261/16.3.2/7-20 від 30.09.2020. Крім того, така форма не містить такого обов`язкового реквізиту, як дата її подання, а також будь-яких відомостей про дату реєстрації відповідача в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії».

Суд погоджується з доводами позивача, що надана до матеріалів цієї справи Форма №10 була створена саме відповідачем та була ним направлена позивачу в інформаційній платформі, що є доступною для цілодобового користування суб`єктами ринку природного газу, а згідно протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, ОСОБА_1 , як голова правління АТ «Донецькоблгаз», підписав вказану форму, а тому заперечення відповідача щодо невідповідності наявної в матеріалах справи Форми №10 формі погодженій листом НКРКЕКП №10261/16.3.2/7-20 від 30.09.2020 не приймаються судом.

Разом з цим, у Формі №10, наданій позивачем до матеріалів справи, зазначена вся необхідна інформація відповідно до вимог пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС та згідно означених положень, включення споживача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» відбувається автоматично.

Відповідачем до матеріалів справи не надано доказів, що у спірний період він мав договірні відносини на постачання природного газу з іншим постачальником, доказів складання актів приймання-передачі природного газу від інших постачальників, а тому спожиті об`єми природного газу автоматично включені оператором газотранспортної системи до портфеля постачальника «останньої надії».

Водночас, представник відповідача підписував надані позивачем акти приймання-передачі природного газу на виконання типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (з розбіжностями щодо отриманих обсягів) за період січень-лютий 2022 року, а ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» підтвердило, що в інформаційній платформі відповідач був зареєстрований в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» - ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у спірний період.

З урахуванням наведеного, слід відзначити, що дослідивши доказ під час розгляду справи по суті, а саме Форму №10, судом встановлено, що останній відповідає вимогам ст.77 Господарського процесуального кодексу України та пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, та все вказане вище свідчить про наявність правовідносин між позивачем та відповідачем щодо споживання природного газу останнім на умовах типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» у період з 01.01.2022 по 28.02.2022.

Одночасно, позивач наполягає, що на виконання умов типового договору поставив відповідачу за січень-лютий 2022 року природний газ в об`ємі 33934173,83 м.куб. на загальну суму ,49 грн (з урахуванням послуги транспортування природного газу), що підтверджується актами приймання-передачі природного газу №2129 від 31.01.2022 за січень 2022 року; №4172 від 28.02.2022 за лютий 2022 року.

Означені акти приймання-передачі природного газу підписані представником відповідача з розбіжностями щодо обсягів прийнятого газу.

Відповідно до пункту 4.2. типового договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XII Кодексу ГТС, у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Отже, позивач проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС.

На підтвердження, віднесення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та визначення обсягів спожитого газу відповідачем за спірний період до матеріалів справи позивачем надано:

- лист Оператора ГТС від 31.10.2022 №ТОВВИХ-22-11679 за змістом якого у відповідь на адвокатський запит повідомлено позивача, що в інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56X01Z був закріплений за постачальником «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕС-код 56Х80B) у періоди з 01.11.2021 по 30.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022; обсяг природного газу, використаний з ЕС-кодом 56X01Z у вказані періоди та внесений в алокацію постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х80В), становить: з 01.11.2021 по 30.11.2021 - 11887983,54 м.куб.; з 01.12.2021 по 30.12.2021 - 16626413,37м.куб.; з 01.01.2022 по 31.01.2022 - 21469460,12м.куб.; з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 12464713,71м.куб.;

- довідку про об`єми поставленого ТОВ «ГК «Нафтогаз України» природного газу відповідачу;

- лист Оператора ГТС від 07.12.2022 №ТОВВИХ-22-13285, за змістом якого у відповідь на адвокатський запит повідомлено позивача, що в інформаційній платформі споживач з ЕС-кодом 56X01Z був закріплений за постачальником «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕС-код 56Х80B) у періоди з 01.11.2021 по 30.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 та надано скріншоти з інформаційної платформи щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56X01Z у періоди з 01.11.2021 по 30.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 (з зазначенням інформації щодо попередніх/остаточних відборів природного газу за місяцями споживання) (скріплено ЕЦП Оператора ГТС).

Згідно пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», м.Київ обсяги природного газу, використані споживачем з ЕІС-кодом 56X01Z за періоди: з 01.01.2022 по 28.02.2022 внесені в алокацію постачальника «останньої надії» - ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х8ОВ) та становлять: з 01.01.2022 по 31.01.20,12 куб. м., з 01.02.2022 по 28.02.23,71 куб. м.

Відповідач наголошував, що скріншоти з інформаційної платформи, що надані з листом Оператора ГТС від 07.12.2022 №ТОВВИХ-22-13285 на підтвердження закріплення відповідача за постачальником «останньої надії» у період з 01.01.2022 по 28.02.2022, а також на підтвердження остаточної алокації відборів споживача за цей період, не доводять змісту сторінок інформаційної платформи Оператора ГТС, як веб-додатку в мережі Інтернет.

Разом з цим, інформаційна платформа, до якої має цілодобовий доступ і позивач, і відповідач, є доступною всім суб`єктам ринку в межах їх прав, а доказів неможливості використання зазначеної платформи відповідачем у спірний період до матеріалів справи не надано.

Листи Оператора ГТС з інформацією щодо спожитих обсягів природного газу споживачем у спірний період, що наявні в матеріалах справи, хоч і є похідними доказами (в розумінні теоретичної класифікації доказів), однак є допустимими, належними та мають оцінюватися судом з урахуванням загальних засад господарського судочинства та положень закріплених в ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Докази надані з поясненнями третьої особи, Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», м.Київ, а саме роздруківки з інформаційної платформи з інформацією щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56X01Z в Реєстрі споживачів постачальників та інформацією відносно обсягів відбору оператора газорозподільної системи ПрАТ «Донецькоблгаз» (EIC-код 56X01Z (ЕІС-код комерційної точки обліку 56Y01L)), віднесено в алокацію постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56X80B) за період з 01.01.2022 по 28.02.2022, не спростовують висновків суду, які були сформовані на підставі доказів, що надані позивачем разом з позовною заявою в підтвердження своїх вимог.

Як зазналось вище, згідно змісту актів приймання-передачі природного газу відповідачем заперечувався визначений позивачем, на основі інформації наданої Оператором ГТС, обсяг спожитого природного газу за спірний період.

Водночас, останній не скористався можливістю коригування відомостей, що містяться на інформаційній платформі та є доступними для перегляду ПрАТ «Донецькоблгаз», шляхом звернення до Оператора ГТС чи іншим законним способом.

Приймаючи до уваги факт підтвердження обсягів спожитого газу відповідачем за спірний період Оператором ГТС, як належним суб`єктом ринку природного газу щодо визначення та обліку обсягів спожитого природного газу та з огляду на те, що відповідачем не вчинялись жодні дії, як суб`єктом ринку природного газу, щодо коригування визначених обсягів спожитого природного газу за спірний період в інформаційній платформі, суд дійшов висновку, що позивачем передано відповідачу об`єми природного газу в обсязі, що визначений в актах приймання-передачі за спірний період.

Також, позивач наполягає що направляв на адресу відповідача рахунки на оплату (природний газ) №6514 від 11.02.2022 за січень 2022 року на суму 905883416,16 грн з ПДВ, сальдо (борг) на 11.02.2022 всього ,87грн, № 10106 від 12.03.2022 за лютий 2022 року на суму 524079338,33 грн з ПДВ, сальдо (борг) на 12.03.2022 всього ,20 грн. Означені рахунки містять нарахування з послуг транспортування природного газ для внутрішньої точки виходу з ГТС (тариф).

На підтвердження направлення рахунків на оплату за січень-лютий 2022 року на юридичну адресу відповідача, позивачем надані списки згрупованих відправлень « 14.02.22_курдоставка», « 29.03.22_облгази_Боженко», які містять відбиток поштового штемпеля АТ «Укрпошта» та фіскальні чеки про оплату АТ «Укрпошта».

Згідно змісту згрупованих відправлень « 14.02.22_курдоставка», « 29.03.22_облгази_Боженко» позивачем на юридичну адресу відповідача 16.02.2022 було направлено відправлення за №581, а 30.03.2022 за №579.

Водночас, відповідач стверджує, що позивачем фактично не надано до матеріалів справи доказів направлення означених рахунків на адресу відповідача та отримання останнім цих рахунків, оскільки надані позивачем списки згрупованих відправлень не доводять направлення позивачем та отримання відповідачем саме вказаних рахунків, а з точки зору вірогідності доказів ці згруповані відправлення направлялися очевидно поза межами строків визначених типовим договором.

Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено) (п. 4.3. типового договору).

Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (п. 4.5. типового договору).

Основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку та порядок надання послуг поштового зв`язку визначаються Законом України «Про поштовий зв`язок» та Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (далі Правила (в редакції, що діяли на момент пересилання поштових відправлень)).

Рекомендоване поштове відправлення - це реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок «M», які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення (абз. 27 пункту 2 Правил).

Згідно з пунктом 66 Правил, у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку.

За приписами пункту 67 Правил список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи та скріплюється печаткою (за наявності).

Згідно з пунктом 68 Правил про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

Під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля. Дата відбитку календарного штемпеля маркувальної машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання (п.73 Правил).

Суд враховує, що інформація на веб-сайті АТ «Укрпошта» про наявність та стан пересилання поштових відправлень постійно оновлюється й зберігається в системі протягом 6 місяців з моменту реєстрації, тому станом на час розгляду справи відсутні відомості щодо поштового відправлення з трек номерами 581, 579. Проте, відсутність такої інформації на теперішній час, не свідчить про те, що у 2022 році така кореспонденція не була відправлена.

Водночас, плата за пересилання відправлень, а також кількість відправлень у списку згрупованих відправлень та у фіскальних чеках АТ «Укрпошта» про оплату співпадають.

Відповідач не надає докази, які б свідчили, що поштові відправлення з трек номерами 581, 579 містили будь-які інші за змістом вкладення, ніж зазначені рахунки. Тому, посилання відповідача на неотримання рахунків за січень та лютий 2022 року не можуть бути визнані судом обґрунтованими.

Суд зауважує, що хоча в договорі й зазначено, що споживач зобов`язаний оплатити рахунок, проте за змістом статті 692 Цивільного кодексу України та пункту 4.4. типового договору така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, а не до закінчення місяця, наступного за місяцем, в якому отримано рахунок.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку виконати грошове зобов`язання. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29.04.2020 у справі № 915/641/19, від 27.03.2023 у справі № 920/1343/21, від 04.04.2023 у справі № 44/258-б (910/15426/20).

Суд враховує, що інформація щодо кількості отриманого газу доступна відповідачу на інформаційній платформі Оператора ГТС за ЕІС-кодом, як суб`єкту ринку природного газу у межах прав на перегляд відображених відомостей.

Водночас, акти приймання-передачі природного газу №2129 від 31.01.2022, №4172 від 28.02.2022 хоч із зауваженнями щодо обсягів отриманого газу, але були підписані відповідачем, однак доказів сплати поставленого відповідачу газу матеріали справи не містять.

Отже, відповідач, як суб`єкт ринку природного газу, має право доступу до інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей та відповідно мав можливість отримати відомості щодо обсягів та вартості фактично спожитого природного газу в період поставки за січень-лютий 2022 року та, як наслідок, здійснити своєчасний розрахунок за отриманий природний газ у межах строку, встановленого п.4.4 типового договору.

Разом з цим, відповідач заперечував проти доведеності позивачем правильності визначення ціни природного газу, а саме вказував, що позивач не доводить відповідність вказаної ним ціни природного газу «останньої надії» встановленій законодавством про ринок природного газу формулі її визначення згідно п.24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №809 від 30 вересня 2015 року. Також, відповідач вказував на неможливість самостійного здійснення розрахунку ціни газу у зв`язку з відсутністю доступу до «European Spot Gas Markets» так як підприємство не оформлювало підписку та відповідно немає показника SK VTP, як одного із складових формули для розрахунку ціни газу.

Також, відповідач обґрунтовував свої заперечення щодо недоведеності визначення ціни природного газу тим, що передбачена п. 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії» формула визначення ціни природного газу є достатньо складною та вимагає коректного використання значної кількості показників. Водночас, котирування ICIS European Spot Gas Markets під заголовком «Slovakia Price Assessment», показник «SK VTP» не є загальнодоступною інформацією, оскільки за інформацією сайту https://www.icis.com показники надаються через платформу для підписки ICIS Clarity TM або через спеціальні рішення «Дані як послуга» (DaaS). Інформація по показнику «SK Exit fee» за визначеним позивачем посиланням відсутня.

Відповідач зазначає, що позивачем не надано документального підтвердження обґрунтованості розрахунку та затвердження ним в період січень-лютий 2022 року цін на природний газ.

Позивач не погоджується із запереченнями відповідача та зазначає, що останнім не надано контррозрахунку щодо ціни, яка, на його думку, відповідає формулі її визначення. Позивач звертає увагу, що відповідач отримував природний газ з січня по лютий 2022року, а згідно умов типового договору споживач має право, зокрема, звертатися до постачальника для вирішення будь-яких питань, пов`язаних з виконанням цього договору, вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звірки розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та законодавством порядку, проте до відкриття провадження у цій справі у відповідача не виникало жодних зауважень, щодо ціни отриманого газу. Факт того, що відповідач погодився з ціною отриманого газу, підтверджується підписаними актами приймання-передачі газу. В даних актах зазначені і обсяг, і ціна, і загальна сума отриманого газу.

Водночас, позивачем до матеріалів справи разом з відповіддю на відзив додано лист №119/4.2.1-34274-2024 від 05.07.2024 відповідь на адвокатський запит Сивака А.Ю. (представника відповідача) за змістом якого надано пояснення та розрахунок ціни природного газу постачальника «останньої надії за період з 01.11.2021 по 28.02.2022 у вигляді таблиці.

Позивачем протягом розгляду справи надавались пояснення щодо розрахунку ціни природного газу постачальника «останньої надії».

Суд зазначає, що вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

З 1 жовтня 2021 року ціна природного газу, що постачається постачальником «останньої надії» щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 «Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою КМУ від 30 вересня 2015 року № 809, в редакції постанови №1102.

Відповідно до п. 24 «Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою КМУ від 30 вересня 2015 № 809, переможець конкурсу погоджується, що він як постачальник останньої надії буде здійснювати постачання природного газу за ціною, що з 1 жовтня 2021 р. визначається за такою формулою: Ціна ПОН = [(SK VTP + SK Exit fee) Ч X-RateEUR Ч 10,6 + UA Entry fee Ч Daily booking coefficient Ч X-RateUSD + націнка] + податок на додану вартість,

де SK VTP - середньоарифметичне значення між Bid та Offer для котирування Day-ahead згідно з даними, опублікованими у джерелі котирувань ICIS European Spot Gas Markets під заголовком Slovakia Price Assessment на дату, що передує дню визначення ціни ПОН у євро/МВт·г;

SK Exit fee - плата за вихід із газотранспортної системи Словаччини, розрахована за допомогою тарифного калькулятора, що розміщений за посиланням https://tis.eustream.sk/TisWeb/#/?nav=oa.calw&lng=EN&pcrw=true, з розрахунку на 10000 МВт·г денної потужності при бронюванні потужності на одну добу для кожного розрахункового місяця в точці Budіnce, євро/МВт·г;

UA Entry fee - тариф на послуги транспортування природного газу для входу в газотранспортну систему України на міждержавному з`єднанні для точки входу Budіnce на рівні 4,45 долара США за 1000 куб. метрів на добу без урахування податку на додану вартість;

Daily booking coefficient - коефіцієнт, який застосовується до тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу в газотранспортну систему на міждержавних з`єднаннях на регуляторний період 2020-2024 років у разі замовлення потужності на добу наперед на рівні 1,45;

X-RateEUR - офіційний курс гривні до євро, актуальний на дату розрахунку ціни ПОН, опублікований на офіційному сайті Національного банку, гривень за 1 євро;

X-RateUSD - офіційний курс гривні до долара США, актуальний на дату розрахунку ціни ПОН, опублікований на офіційному сайті Національного банку, гривень за 1 долар США;

націнка - 20 відсотків Ч [(SK VTP + SK Exit fee) Ч X-RateEUR Ч 10,6 + UA Entry fee Ч Daily booking coefficient Ч X-RateUSD];

податок на додану вартість - 20 відсотків Ч [(SK VTP + SK Exit fee) Ч X-RateEUR Ч 10,6 + UA Entry fee Ч Daily booking coefficient Ч X-RateUSD + націнка].

Позивачем надано суду наступні пояснення та докази, щодо показників, які застосовуються для визначення ціни природного газу.

Так, SK VTP середньоарифметичне значення між «Bid» та «Offer» для котирування Day-ahead згідно з даними, опублікованими у джерелі котирувань ICIS European Spot Gas Markets під заголовком Slovakia Price Assessment на дату, що передує дню визначення ціни ПОН у євро/МВт·г.

«European Spot Gas Markets» це щоденний випуск новин та цінових індикативів компанії ICIS у вигляді журналу в електронній формі, котрий компанія публікує на своєму офіційному сайті і який доступний до перегляду виключно після оформлення договору з підписаним виданням ICIS. Публікація випуску відбувається в робочі дні після закриття основних газових хабів (бірж), тобто після 21:00 CET.

На кожному хабі (біржі) країн існують різні продукти поставки, як, наприклад, згаданий в Порядку Day-ahead, або ж Weekend. Продукт Day-ahead це індикатив, що визначає ціну природного газу на наступний робочий день, коли ж продукт Weekend на вихідні дні, включно з офіційними святковими днями Європейського Союзу, що є неробочими. Дані про продукт Weekend містить випуск ICIS, що публікується кожної п`ятниці або в день, що передує святковому.

Виходячи з цього, ним зазначено, що для розрахунку компоненти SK VTP у дні з вівторка по п`ятницю включно використовуються індикативи ICIS з випусків, що передують даті розрахунку ціни, для суботи та неділі індикатив продукту Weekend з п`ятничного випуску, а для понеділка індикатив Day-ahead з п`ятничного випуску (інформація наявна на сайту www.icis.com для зареєстрованих користувачів).

Як зазначено вище, SK Exit fee плата за вихід із Словаччини, розрахована за допомогою тарифного калькулятора за посиланням https://tis.eustream.sk/TisWeb/#/? nav=oa.calw&lng=EN із розрахунку на 10000 МВтгод денної потужності під час бронювання потужності на добу для кожного розрахункового місяця в точці Budіnce в євро/МВтгод.

Позивач наполягає, що оскільки зазначений тарифний калькулятор розраховує плату за вихід зі Словаччини лише на майбутні періоди, без можливості проглядати минулі періоди, для визначення тарифів варто посилатись на затверджені тарифи оператора газотранспортної системи Словаччини Eustream: Microsoft Word - Tariffs 2022.docx (eustream.sk). Microsoft Word - Tariffs 2022.docx (eustream.sk) - https://www.eustream.sk/files/archiv/Tariffs_2022.pdf, Microsoft Word -Pricelist_2021.docx (eustream.sk) -https://www.eustream.sk/files/archiv/EUS_price_list_2021.pdf.

Тариф на вихід з ГТС Словаччини в точці Будінце для обсягу газу до 18200 МВтгод/день листопад, грудень 2021 року та на січень 2022 року 1,92 €/МВтгод. на лютий 2022 року 1,94 €/МВтгод.

X-RateEUR / X-RateUSD офіційний курс гривні до євро/долара, актуальний на дату розрахунку ціни, опублікований на офіційному веб-сайті Національного банку, у гривнях за 1 євро.

Кожного дня на офіційному веб-сайті НБУ публікує курси гривні до іноземних валют: Офіційний курс гривні щодо іноземних валют (bank.gov.ua).

Інші компоненти розрахунку ціни є фіксованими і зазначені в Порядку.

До заяви від 09.09.2024 позивачем надано файл «Slovakia gas assessment letter» (електронний лист від 03.07.2024) виконаний та надісланий позивачу ICIS іноземною мовою. Файл містить інформацію про показники Day-ahead та Weekend за період з 01.11.2021 по 28.02.2022.

Представник відповідача заперечував проти прийняття судом в якості доказу означений електронний лист, оскільки позивачем не надано в установленому законодавством порядку нотаріально засвідчений переклад означеного листа, а також тому що позивачем не надано пояснень щодо підстав та способу отримання цього електронного листа та повноважень особи підписанта від імені компанії.

Суд погоджується з твердженнями відповідача, таким чином доданий до заяви позивача від 09.09.2024 електронний лист від 03.07.2024 судом не приймається як належний доказ, оскільки таке листування здійснене іноземною мовою і подане до суду без нотаріально посвідченого перекладу.

Водночас, позивачем надано приклади розрахунку ціни на природний газ постачальника «останньої надії» на певний день, окрім того, в матеріалах справи міститься подобовий розрахунок ціни на природний газ за спірний період з усіма показниками відповідно до формули визначення ціни природного газу постачальника «останньої надії», що був наданий разом з відповіддю на адвокатський запит відповідача.

Як пояснив позивач та не спростував відповідач, показник SK VTP був взятий позивачем з інформації що міститься у «European Spot Gas Markets» це щоденний випуск новин та цінових індикативів компанії ICIS у вигляді журналу в електронній формі, котрий компанія публікує на своєму офіційному сайті і який доступний до перегляду виключно після оформлення договору з підписаним виданням ICIS. Підписка до видання ICIS є платною та доступна кожному, хто здійснить відповідну оплату. У позивача оформлена підписка на вказане видання. Відповідач не має цю підписку, тому у відповідача, як пояснив його представник в підготовчому та судовому засіданнях, виникли сумніви щодо правильності визначення ціни природного газу.

Дослідивши розрахунок ціни природного газу по договору за спірний період, суд його приймає як належний. При цьому, судом відзначається, що відповідачем не спростована жодна цифра зазначена у цьому розрахунку, не вказано невірність зробленого розрахунку, його помилковість. Єдині заперечення, які висував відповідач були про те, що відповідач не має доступу до показника SK VTP та SK Exit fee. Разом з цим, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів неможливості здійснити підписку до видання ICIS, «European Spot Gas Markets», не надано доказів не погодження з ціною прийнятого природного газу під час підписання актів, не надано жодних доказів звернення до позивача протягом 2022-2024 років з проханням надати розрахунок ціни природного газу постачальника «останньої надії» (до відкриття провадження по цій справі). Навпаки дії відповідача свідчать про підписання актів приймання - передачі без зауважень саме щодо ціни природного газу. Відповідачем не вчинено жодних дій з метою отримання вищезазначених даних та перевірки правильності нарахування вартості поставленого природного газу.

При цьому, відповідач не позбавлений можливості самостійно порахувати ціну природного газу, оскільки майже всі дані є в мережі інтернет та визначені у Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії» і для того щоб самостійно здійснити перемноження та додавання даних відповідно до формули, спеціальні знання не потрібні. Щодо відсутності у відповідача даних показника SK VTP та SK Exit fee, то судом зазначається, що відповідач мав усі можливості для отримання даних цих показників на загальних умовах у період, в який здійснювалась поставка газу та підписання актів.

Суд здійснює оцінку обставин щодо наявності підписаних з боку відповідача актів приймання передачі без зауважень та заперечень щодо визначеної в них ціни природного газу (приймаючи до уваги, що в означених актах відповідач самостійно розрахував вартість природного газу виходячи з обсягів, які він в них визначив, тобто на момент підписання актів відповідач був ознайомлений з порядком розрахунку ціни природного газу) з урахуванням наступних принципів та засад господарського процесу та права.

Відповідно до положень частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (стаття 74 зазначеного Кодексу).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності (Постанова Верховного суду від 29.09.2024 у справі №906/1379/15).

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 до Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Стандарт доказування "вірогідність доказів" передбачає: наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість. Доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), в основі якої лежить принцип добросовісності, базується ще на римській максимі «non concedit contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них (постанови Верховного суду від 28.04.2021 у справі № 910/9351/20, від 09.06.2021 у справі №911/3039/19, від 08.09.2021 у справі № 910/10444/20).

Враховуючи наявні матеріали справи, поведінку відповідача під час підписання актів приймання-передачі природного газу, зокрема, відсутність жодних заперечень щодо ціни природного газу, яка була вказана в актах, самостійного здійснення відповідачем розрахунку вартості природного газу, виходячи з обсягів, які він визначив в актах, відсутність контррозрахунку ціни природного газу, відсутність доказів спростування ціни зазначеної позивачем в актах та відсутність навіть тих доказів які б дали підстави суду засумніватись у правильності визначення ціни природного газу розрахованої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростована ціна визначена позивачем у актах приймання - передачі природного газу постачальника «останньої надії» за січень лютий 2022 року.

Водночас, в формулі, що визначає ціну газу враховуються офіційний курс гривні до євро та офіційний курс гривні до долара США, актуальний на дату розрахунку ціни ПОН, опублікований на офіційному сайті Національного банку, гривень за 1 долар США.

Згідно офіційного сайту Національного банку офіційний курс вказаних валют зазначено з використанням чотирьох знаків після коми.

Порядок проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії» не містить обмежень, щодо кількості знаків після коми, при визначенні ціни газу, отже відповідачем не доведено твердження щодо штучного збільшення позивачем ціни поставленого газу.

Поряд з цим, відповідач наполягає, що позивачем не підтверджено опублікування цін природного газу постачальника «останньої надії», як обов`язкової умови їх застосування.

Так, відповідач наголошує, що всупереч вимогам п. 4 розділу VI Правил постачання природного газу на головній сторінці сайту позивача - https://gas.ua/uk/home, інформація щодо цін природного газу для споживачів відсутня, розділ https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price зазначеного сайту не є головною сторінкою означеного сайту. Також, відповідач вказував, що згідно умов договору нова ціна оприлюднена постачальником на сайті є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

Умовами п. 4.1. типового договору, встановлено, що постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

Положення п. 4 розділу VI Правил постачання природного газу передбачають що, постачальник «останньої надії» зобов`язаний на головній сторінці свого сайту розмістити діючу редакцію договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», яка має відповідати типовому договору, роз`яснення щодо його укладання, а також ціну природного газу для споживачів, визначену згідно з вимогами цього розділу.

Відповідно до п. 8 Розділу VI Правил постачання природного газу, постачальник «останньої надії» зобов`язаний постачати природний газ споживачам за ціною, за якою він зобов`язався постачати природний газ споживачам відповідно до умов конкурсу на обрання постачальника «останньої надії». Ціна на природний газ публікується на веб-сайті постачальника «останньої надії».

Відповідно до п. 1.4. типового договору терміни, що використовуються в цьому договорі, мають такі значення, зокрема, сайт постачальника (сайт) веб-сайт постачальника в мережі інтернет, що визначений в заяві-приєднанні, який містить чинну редакцію договору та Правил постачання, а також загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником та споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником та іншу необхідну інформацію.

В розділі «Реквізити» типового договору, встановлено, що веб-сайт постачальника знаходиться за адресою: www.gas.ua.

Ціна природного газу відповідно до умов типового договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price.

Позивачем додано до позовної заяви роздруківку з сайту позивача «Архів цін ПОН для не побутових споживачів» за спірний період, згідно змісту якої суд та сторони можуть встановити ціну на природний газ на конкретну дату.

При цьому, дата публікації вартості газу не впливає на строк оплати, оскільки в пункті 4.4. договору початок відліку не пов`язаний з датою публікації вартості газу на сайті.

Таким чином, суд висновує, що оскільки умовами типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» передбачено, що сайт за адресою https://gas.ua є офіційною веб-сторінкою позивача, а постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті, то переглянувши інформацію на офіційній веб-сторінці ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» суд та сторони можуть встановити опубліковані ціни на природний газ за спірний період та встановити дати з яких ті починають діяти для споживачів.

Поряд з цим, суд відзначає, що відповідачем не вчинено жодних дій, щодо встановлення цін на природний газ за спірний період та дат їх опублікування у разі незгоди з визначеною вартістю за спожитий природній газ, з урахуванням того, що відповідач має цілодобовий доступ до сайту постачальника та до інформаційної платформи, а також умовами типового договору передбачена можливість врегулювання відповідачем несанкціонованих на його думку дій постачальника за договором у разі незгоди з ними. Матеріали справи не містять доказів оскарження чи незгоди відповідача з цінами виставленими позивачем на своєму сайті. Відповідачем підписано акти приймання-передачі природного газу без зауважень щодо ціни та водночас в актах відповідач самостійно розрахував вартість природного газу виходячи з обсягів, які він в них визначив.

Суд наголошує, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Враховуючи вищевикладене та наявні матеріали справи, поведінку відповідача, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовано ціну за природний газ, що опублікована на сайті, ні дат опублікування цих цін, а твердження відповідача щодо того, що ціни на природних газ опубліковані не на головній сторінці є формальним та не може впливати на суть правовідносин, які склалися між сторонами.

Щодо тверджень відповідача, що позивач безпідставно включає до ціни природного газу «останньої надії» вартість транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу газотранспортної системи.

Відповідач у своїх запереченнях наголошує на тому, що позивач безпідставно включає до ціни природного газу «останньої надії» вартість транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу газотранспортної системи, оскільки умовами типового договору послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з ГТС (тариф) у складі ціни природного газу «останньої надії» не передбачено.

Позивач зазначає, що вартість замовленої потужності сплачується Оператору ГТС постачальником природного газу, який в свою чергу має право включати її до кінцевої вартості природного газу.

Як зазначалось вище, відповідно до п.4.1 типового договору, постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті; така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання.

Згідно п.24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №809 від 30.09.2015, визначено формулу за якою формується ціна на природній газ постачальника «останньої надії».

Вимогами типового договору (п. 3.4) передбачено, що постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за природний газ, що не визначена відповідно до пункту 4.1 розділу IV цього договору.

Вартість з послуг транспортування природного газу, що зазначена в актах приймання-передачі природного газу та рахунках за спірний період, нараховані окремо від вартості природного газу, тобто вартість з послуг транспортування не входить до складу ціни за природній газ.

Таким чином, позивачем не порушувались вимоги типового договору щодо заборони вимагати від споживача будь-якої іншої плати за природний газ, що не визначена відповідно до пункту 4.1 розділу IV цього договору.

Суд зауважує, що правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Відповідно до положень статті 17 вказаного Закону, для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розробляє та затверджує нормативно-правові акти, зокрема кодекси газотранспортної та газорозподільних систем, та ініціює внесення змін до них.

Керуючись положеннями статті 17 Закону, НКРЕКП було прийнято постанову від 22.04.2019 № 580 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП, якою були внесенні зміни, зокрема до Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (Кодекс ГТС).

Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу.

Згідно з положеннями пункту 1 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Згідно з положеннями пункту 10 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником /послуг транспортування.

Типовий договір транспортування природного газу затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497 (далі - Типовий договір).

Згідно з пунктом 2.1 розділу II Типового договору, за цим договором Оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - Послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує Оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Відповідно до положень розділу VIII Типового договору, вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності замовника згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на період газового місяця, кварталу та/або року надаються на умовах 100% попередньої оплати (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) у розмірі вартості замовленої потужності на період газового місяця за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей.

Для послуг доступу до потужності на період однієї газової доби замовник зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) у розмірі не менше від вартості послуги доступу до потужності на період газової доби, яка планується для використання згідно з номінацією. При цьому така оплата має бути отримана оператором газотранспортної системи на його рахунок не пізніше ніж за три години до кінцевого строку подання номінації.

Таким чином, враховуючи те, що відповідно до вимог чинного законодавства потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовнику послуг транспортування, а отже і вартість замовленої потужності має бути сплачена замовником послуг транспортування (постачальником природного газу) на користь Оператора ГТС.

Тобто, вартість замовленої потужності сплачується Оператору ГТС постачальником природного газу, який в свою чергу має право включати її до кінцевої вартості природного газу.

Вказана позиція викладена Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у листі від 12.08.2019 №8475/16.3.2/7-19 (даний лист є загальнодоступним в мережі Інтернет).

Окрім того, підписані відповідачем акти приймання-передачі за спірний період не містять заперечень відповідача, щодо включення до їх змісту нарахування сум за послуги з транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з ГТС (тариф).

З огляду на зазначене, у позивача були наявні підстави для стягнення вартості послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з ГТС (тариф), що визначені в актах приймання-передачі природного газу за спірний період.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього зобов`язання зі сплати отриманого ним природного газу, позивачем направлялась відповідачу вимога про сплату заборгованості від 19.05.2022 № 119/4.3-6317-2022, що підтверджується наявними в матеріалах справи списком згрупованих відправлень, чеком АТ «Укрпошта» та описом вкладення в цінний лист.

Доказів оплати рахунків за поставлений природний газ за період січень-лютий 2022 року матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.4. типового договору споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3. цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

З огляду на положення пункту 4.4. договору строк оплати вартості поставленого газу є таким, що настав.

Отже на підставі вищевикладеного, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, доведеність заявлених позовних вимог, суд задовольняє позовну заяву в частині стягнення з відповідача суми основного боргу за поставлений позивачем природний газ в розмірі ,49 грн.

Щодо вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 84560702,56 грн за період з 01.03.2022 по 29.02.2024 та інфляційних втрат в розмірі 402048080,77 грн за період з 01.03.2022 по 29.02.2024, суд зазначає наступне.

З поданого позивачем розрахунку вбачається, що останній здійснив розрахунок відповідних сум інфляційних втрат та 3% річних за кожним актом (періодом) окремо.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга.Закон", суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним.

Здійснивши перерахунок суми 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга.Закон", суд встановив, що їх сума є фактично більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, суд визнає обґрунтованою визначену позивачем суму 3 % річних.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог та задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, решту аргументів учасників справи суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують вищевикладених висновків суду.

Щодо заяви б/н від 11.02.2025 представника відповідача про огляд сторінок особистих кабінетів користувачів інформаційної платформи ТОВ «ГК «Нафтогаз України», ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на веб-сайті за адресою: https://iplatforma.tsoua.com з фіксацією отриманих результатів у протоколі огляду доказів за їх місцезнаходженням, суд зазначає наступне.

В обґрунтування означеної заяви відповідач зазначає, що на підтвердження пояснень від 02.01.2025 третя особа, ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» щодо обсягів природного газу, які використані споживачем з ЕІС-кодом 56X01Z за періоди: з 01.01.2022 по 28.02.2022, що внесені в алокацію постачальника «останньої надії» - ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х8ОВ) та становлять: з 01.01.2022 по 31.01.20,12 куб.м., з 01.02.2022 по 28.02.23,71 куб.м., до матеріалів справи надала інформацію щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56X01Z в Реєстрі споживачів постачальників та витяги з інформаційної платформи щодо обсягів відбору оператора газорозподільної системи - ПрАТ «Донецькоблгаз» (EIC-код 56X01Z (ЕІС-код комерційної точки обліку 56Y01L), віднесених в алокацію постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56X80B) за період з 01.01.2022 по 28.02.2022, яка здійснювалась Оператором ГТС у відповідності до положень Кодексу ГТС, однак функціонал інформаційної платформи, інтерфейси користувачів не передбачають надання та формування окремих витягів, а тому зазначені файли не є витягами з інформаційної платформи, а містять скріншоти (знімки екрану), а саме зображення, створені операційною системою або спеціальним програмним забезпеченням із запису видимих елементів візуального пристрою виведення інформації, в даному випадку монітору комп`ютера. При цьому, у вказаних скріншотах відсутня інформація щодо браузеру, веб-адреси (URL) сайту та інших технічних відомостей, які б дозволили встановити дату, час їх створення, належність до програмного забезпечення, інтерфейсу інформаційної платформи Оператора ГТС, а тому, на думку відповідача, з точки зору ст.ст. 82, 96, 209, 210 ГПК України, вимог щодо належної ідентифікації електронних доказів згідно з постановою Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №910/5408/21, при перевірці обставин справи №905/767/24 необхідно дослідити безпосередній зміст сторінок особистих кабінетів користувачів інформаційної платформи ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х8ОВ), ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (EIC-код 56X01Z) на веб-сайті за адресою: https://iplatforma.tsoua.com.

Позивач у судовому засіданні 04.03.2025 заперечив щодо задоволення заяви відповідача.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Письмові, речові і електронні докази оглядаються у судовому засіданні, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, і пред`являються учасникам справи за їх клопотанням, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам. Учасники справи можуть давати свої пояснення з приводу письмових, речових та електронних доказів або протоколів їх огляду, ставити питання експертам. Першою ставить питання особа, за клопотанням якої було викликано експерта (ч.ч. 3-4 ст. 210 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 7 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, у порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.

Згідно з частин 1, 3 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Суд відзначає, що разом з поясненнями по справі третьою особою ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» було надано до матеріалів справи інформацію щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56X01Z в Реєстрі споживачів постачальників та інформація відносно обсягів відбору оператора газорозподільної системи ПрАТ «Донецькоблгаз» (EIC-код 56X01Z (ЕІС-код комерційної точки обліку 56Y01L)), віднесений в алокацію постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56X80B) за період з 01.01.2022 по 28.02.2022. Зазначені вище докази третя особа надала суду у формі роздруківок (паперові копії електронних доказів).

У Керівництві «Електронні докази в цивільному та адміністративному процесі», ухваленому Комітетом міністрів Ради Європи 30.01.2019 (далі - Керівництво) зазначено, що електронні (цифрові) докази можуть бути у формі тексту, відео, фотографій чи аудіозаписів. Дані можуть бути отримані за допомогою різних способів та з різних джерел, наприклад мобільних телефонів, веб-сторінок, бортових комп`ютерів або GPS-реєстраторів (у тому числі відомості, що перебувають поза контролем сторони). Електронні повідомлення (електронна пошта) є типовим прикладом електронних доказів, оскільки вони походять з електронного пристрою (комп`ютера або пристрою, схожого на комп`ютер) і містять відповідні метадані.

Важливим є дотримання принципу недискримінації при дослідженні електронних доказів, що означає, що суди не повинні відмовляти в прийнятті електронних доказів і не повинні заперечувати їх юридичну силу лише тому, що вони зібрані та / або подані в електронній формі. Суди не повинні заперечувати юридичну силу електронних доказів лише через відсутність вдосконаленого, кваліфікованого або подібного захищеного електронного підпису. Сторонам має бути дозволено подавати електронні докази в оригінальному електронному форматі без необхідності надання роздруківок (пункти 6, 7, 9 Керівництва).

Електронні докази повинні оцінюватися так само, як і інші види доказів, зокрема, щодо їх прийнятності, автентичності, точності та цілісності. Обробка електронних доказів не повинна бути невигідною для сторін або надавати несправедливу вигоду одній із них (преамбула "базові принципи" Керівництва).

В межах, прийнятних відповідно до національного законодавства та на розсуд суду електронні дані повинні прийматися як автентичний доказ, допоки інша сторона не наведе відповідні обґрунтовані доводи на спростування цього. Достовірність електронних доказів презюмується до тих пір, поки немає розумних сумнівів у протилежному (пункти 21, 22 Керівництва).

Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на презумпцію цілісності (достовірності) електронних доказів, що означає, що доказ вважається цілісним (достовірним), поки інша сторона цього не спростує (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.08.2022 у справі №910/5408/21).

Суд відзначає, що відповідачем не зазначено обґрунтованих доводів, сумнівів чи заперечень, щодо автентичності, достовірності та цілісності наданих ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» доказів, водночас відповідачем суду не надано доказів, які спростовували б дані наведені в означених доказах чи свідчили б про наявність підозри щодо маніпулювання цими електронними доказами.

Окрім того, суд враховує, що Кодексом ГТС та умовами спірного договору встановлено, що обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб-додатка; відповідач та позивач, як учасники ринку природного газу, мають цілодобовий доступ до інформаційної платформи.

Суд зауважує, що наявна недобросовісна поведінка відповідача, який ігнорує той факт, що взаємодія між сторонами у рамках спірного договору протягом спірного періоду та з урахуванням вимог чинного законодавства відбувалася та наразі здійснюється із використанням одних тих самих засобів комунікації, зокрема, за допомогою інформаційної платформи, і, подаючи до суду розглядувану заяву, відповідач фактично застосовує концепцію негативного доказу, навіть не посилаючись на обґрунтовані доводи щодо сумнівності електронних доказів (паперових копій електронних доказів) наданих до матеріалів справи, посилаючись лише на відсутність на паперових копіях електронного доказу інформації щодо браузеру, веб-адреси (URL) сайту та інших технічних відомостей, перекладає тягар доведення на позивача.

Не є порушенням норм процесуального права нездійснення дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу (див. висновки зроблені за подібного правого регулювання щодо наслідків нездійснення дослідження оригіналів електронних доказів у разі наявності їх паперових копій та відсутності сумнівів у їх відповідності оригіналу, викладених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №234/7160/20, від 18.06.2021 у справі №234/8079/20, від 08.08.2022 у справі №234/7298/20, від 28.12.2022 у справі №553/244/22).

Водночас, суд наголошує, що огляд веб-сайту (сторінки), інших місць збереження даних в мережі Інтернет є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у тих випадках коли наявні обґрунтовані доводи чи сумніви в автентичності поданої паперової копії електронного доказу.

Приймаючи до уваги, те що представником відповідача не наведено обґрунтованих сумнівів чи доводів щодо невідповідності змісту паперової копії електронного доказу оригіналу електронного доказу, суд дійшов висновку про відсутність необхідності та підстав для задоволення заяви б/н від 11.02.2025 представника відповідача про огляд сторінок особистих кабінетів користувачів інформаційної платформи ТОВ «ГК «Нафтогаз України», ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на веб-сайті за адресою: https://iplatforma.tsoua.com з фіксацією отриманих результатів у протоколі огляду доказів за їх місцезнаходженням.

Щодо заяви відповідача про призначення у справі для дослідження електронного доказу файлу Slovakia gas assessment letter - July 2024.pdf перекладача з англійської мови з числа осіб, включених у Довідково-інформаційний реєстр перекладачів, суд зазначає наступне.

Позивач в судовому засіданні 04.03.2025 заперечив щодо задоволення заяви відповідача про призначення перекладача.

Згідно з частиною 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України учасниками судового процесу, крім учасників справи та їх представників, є помічник судді, секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, експерт з питань права, перекладач, спеціаліст.

Відповідно до частин 1-4 статті 72 Господарського процесуального кодексу України перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного чи письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими. Перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду. Перекладач має право ставити питання з метою уточнення перекладу, відмовитися від участі у судовому процесі, якщо він не володіє достатніми знаннями мови, необхідними для перекладу, а також на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних з викликом до суду. Перекладач зобов`язаний з`являтися до суду за його викликом, здійснювати повний і правильний переклад, посвідчувати правильність перекладу своїм підписом на процесуальних документах, що вручаються сторонам у перекладі на їхню рідну мову або мову, якою вони володіють. За відсутності заперечень учасників справи перекладач може брати участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Судом враховано, що витрати, пов`язані із залученням перекладача, сплачуються у порядку, передбаченому статтею 127 Господарського процесуального кодексу України.

З положень статті 127 Господарського процесуального кодексу України випливає, що перекладач отримує винагороду за виконану роботу, пов`язану із справою, якщо це не входить до його службових обов`язків. Розмір витрат на оплату робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. У випадках, коли сума витрат на оплату послуг перекладача повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь перекладача зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Оскільки відповідач не зазначив про намір здійснити оплату послуг перекладача, а позивач заперечив щодо задоволення цього клопотання, враховуючи, що електронний доказ, для дослідження якого відповідач просить призначити перекладача, наданий позивачем, а не відповідачем, суд не вбачає підстав для задоволення означеної заяви відповідача.

Щодо заяви відповідача б/н від 10.02.2025 про відстрочення виконання рішення у справі №905/767/24 на 1 рік, суд зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання відповідач вказує, що вважає можливим застосування положень ст. 331 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням наступної сукупності обставин: виконання підприємством відповідача важливої стратегічної та соціальної функції, здійснення розподілу природного газу та постачання природного газу для побутових споживачів в межах Донецької області, забезпечення функціонування ринку природного газу на відповідній території; територія діяльності підприємства знаходиться в Донецькій області більша частина якої знаходиться в зоні можливих чи активних бойових дій, а також частину територій Донецької області тимчасово окуповано Російською Федерацією, при цьому відповідач здійснює важливі функції з надання житлово-комунальних послуг населенню і згідно чинного законодавства до припинення чи скасування воєнного стану в Україні йому заборонено припинення/зупинення надання означених послуг населенню; важкого фінансового стану відповідача, зокрема внаслідок втрати активів на тимчасово окупованих територіях України, істотних матеріальних втрат та значних витрат на відновлення об`єктів критичної інфраструктури, пошкоджених внаслідок збройної агресії Російської Федерації, тимчасового зупинення транспортування та розподілу природного газу на території Донецької області, значного обсягу торговельної дебіторської заборгованості населення; вчинення відповідачем всіх можливих та необхідних дій для покращення свого фінансового стану, зокрема шляхом стягнення в судовому порядку заборгованості споживачів за послуги розподілу природного газу; згідно з відомостями фінансової звітності форма № 2 «Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)» його збиток у 2022 році складав 3691646,0 тис. грн, що майже втричі більше, ніж збиток отриманий у 2021 році, збиток відповідача у 2023 році складав 1477686,0 тис. грн, а у 2024 році сума збитку складала 1356346,0 тис. грн; невідповідності структури тарифів на розподіл природного газу згідно з постановою НКРЕКП від 22.12.2021 №2746 реальним витратам відповідача в умовах дії мораторію на їх підвищення згідно з Законом № 2479-IX; відсутності компенсації різниці в тарифах на розподіл природного газу у зв`язку із запровадженням мораторію на їх підвищення Законом №2479-IX.

В підтвердження своїх доводів, викладених в заяві про відстрочення виконання рішення відповідачем до матеріалів справи надано: звіти про фінансові результати за 2022, 2023 та 2024 роки, баланси (звіти про фінансовий стан) за 2022, 2023 та 2024 роки та квитанції до звітів за 2024 рік, інформацію по знищеним/або пошкодженим активам відповідача станом на 06.02.2025, бухгалтерські довідки про стан дебіторської заборгованості, структуру тарифу на послуги розподілу природного газу, протокол №149 від 10.08.2015 засідання наглядової ради ПАТ «Донецькоблгаз», постанову НКРЕКП №2746 від 22.12.2021, витяги з наказів Міністерства енергетики України №50 від 05.02.2024 та №1-ДСК від 07.09.2022.

Позивач в судовому засіданні 04.03.2025 заперечив щодо задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується, зокрема, надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За змістом ч. 3, 4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, підставою для розстрочення та відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.

Частиною 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Надання відстрочки виконання рішення суду є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, суду належить враховувати, що відстрочка виконання судового рішення повинна надаватися боржнику у виняткових випадках. При оцінці виняткових обставин суд має враховувати дотримання балансу інтересів як боржника, так і кредитора при одночасному врахуванні вимоги закону про обов`язковість виконання судового рішення (ст.115 Господарського процесуального кодексу України). По суті вищенаведеної норми при відстрочці виконання судового рішення мова йде про перенесення строку його виконання з однієї дати, що встановлено законом чи судом, на іншу.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

Таким чином, питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Як вбачається з матеріалів справи, саме відповідачем порушено зобов`язання, тобто через його винні дії виник спір.

Частиною 2 статті 617 Цивільного кодексу України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідачем не надано документів про відсутність майна у власності на теперішній час, яке може бути реалізовано з метою погашення боргу, доказів на підтвердження відсутності грошових коштів на його рахунках.

При цьому слід зазначити, що відсутність у відповідача необхідних коштів, у тому числі, у зв`язку з скрутним фінансовим становищем, не є тією виключною обставиною, яка може бути підставою для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення в розумінні ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (п.1 ст.44 Господарського кодексу України).

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Повідомленні відповідачем обставини про мораторій на підвищення тарифів, про заборгованість населення, про втрату майна відповідача, про необхідність відновлення пошкодженої інфраструктури, на думку суду свідчить про те, що через рік ситуація з фінансовим положенням відповідача може не покращитись, що не сприяє забезпеченню виконання рішення суду.

Наявність судових справ про стягнення заборгованостей з контрагентів боржника не є належними підставами для надання відстрочення виконання рішення та не свідчить про безумовну можливості виконати рішення суду боржником за умови надання відстрочення виконання рішення на 12 місяців.

Суд також зауважує, що військова агресія Російської Федерації проти України та введення в Україні військового стану має загальний характер та впливає на діяльність, без виключення, усіх суб`єктів господарювання, зокрема позивача.

Також, слід враховувати те, що із позовом про стягнення заборгованості за типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» позивач звернувся у травні 2024 року, водночас заборгованість відповідача виникла за період січень-лютий 2022 року, доказів навіть часткової сплати поставленого обсягу газу відповідачем у спірний період суду не надано, отже відповідачем протягом 3 років не вживались дії з погашення заборгованості.

Водночас, суд зазначає, що відповідачем весь період прострочення виконання зобов`язань за спірним договором продовжувалася здійснюватися господарська діяльність.

Таким чином, несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання по спірному договору ставить позивача у невигідне становище порівняно з відповідачем, оскільки позивач поставив відповідачу газ, а відповідач не здійснив його оплату відповідно до умов договору, що у подальшому позбавило позивача можливості користування коштами, є порушенням принципу справедливості.

Інші доводи, викладені відповідачем у клопотанні також не свідчать про наявність підстав для його задоволення.

На підставі вищевикладеного, проаналізувавши доводи відповідача щодо відстрочення виконання судового рішення та надані в їх обґрунтування докази, з`ясувавши правову позицію позивача, який заперечив щодо задоволення заяви, беручи до уваги тривалий час існування боргу, не доведення відповідачем винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача б/н від 10.02.2025 про відстрочення виконання рішення у цій справі.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову, витрати позивача щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 74, 76, 77, 79, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі ,82 грн, що складається з суми основного боргу у розмірі ,49 грн, 3% річних у розмірі 84560702,56 грн, інфляційних втрат у розмірі 402048080,77 грн задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Південна, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, буд.1, ) заборгованість у розмірі ,49 грн, 3% річних у розмірі 84560702,56грн, інфляційних втрат у розмірі 402048080,77 грн, а також судовий збір в розмірі 847840,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

У судовому засіданні 04.03.2025 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення, повне рішення складено та підписано 12.03.2025.

Суддя Г.Є. Курило