ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2025 р. м. Київ Справа № 372/266/15-ц

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., за участю секретаря судового засідання Друккера Д.Д., дослідивши матеріали справи

За позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» та Київської обласної державної адміністрації

до 1) Обухівської районної державної адміністрації Київської області

2) Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області,

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Стратег»

Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору:

1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна, 2) ОСОБА_1 , 3) ОСОБА_2 , 4) ОСОБА_3 , 5) ОСОБА_4 , 6) ОСОБА_5 , 7) ОСОБА_6 , 8) ОСОБА_7 , 9) ОСОБА_8 , 10) ОСОБА_9 , 11) Національний банк України, 12) ОСОБА_10 , 13) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання недійсними рішень органів державної влади та місцевого самоврядування, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору іпотеки та витребування земельної ділянки

Учасники судового процесу:

прокурор: Філіпенко О.І.;

від позивачів: не з`явились;

від відповідачів: не з`явились;

від третьої особи-13: Кузьмик Д.В.;

від третіх осіб: не з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26.08.2020 у справі № 372/266/15-ц заяву першого заступника прокурора Київської області про направлення справи в частині за встановленою юрисдикцією задоволено. Справу № 372/266/15-ц у частині позовних вимог про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олени Віталіївни від 22 лютого 2016 року № 28417332 про державну реєстрацію права власності на розташовану в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області земельну ділянку з кадастровим номером :12:028:0026 і загальною площею 9,0030 га за Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» і про витребування цієї земельної ділянки на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та Державного підприємства «Київське лісове господарство» з незаконного володіння Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» передано до Господарського суду Київської області для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.11.2020 прийнято справу № 372/266/15-ц до провадження (суддя Лилак Т.Д).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.01.2021 постановлено розгляд справи № 372/266/15-ц почати спочатку зі стадії підготовчого провадження. Замінено ПАТ «Європейський газовий банк» на належного відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Стратег», виключено ОСОБА_10 з числа співвідповідачів по справі та залучено його до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

24.02.2021 до суду від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Стратег» надійшла зустрічна позовна заява до ДП «Київське лісове господарство», Кабінету Міністрів України про визнання права власності на земельні ділянки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.03.2021у справі № 372/266/15-ц прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ «Фінансової компанії «Стратег» для спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою Господарського суду Київської області суду від 23.09.2021 у справі № 372/266/15-ц було залишено без розгляду первісний та зустрічний позов.

Не погодившись із вказаною ухвалою, перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.09.2021 по даній справі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі № 372/266/15-ц залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Київської області від 23.09.2021 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08.06.2022 у справі 372/266/15-ц касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 та ухвалу Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі № 372/266/15-ц скасовано в частині залишення без розгляду первісного позову першого заступника прокурора Київської області, а справу в зазначеній частині направлено на розгляд до суду першої інстанції. У решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 та ухвалу Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі № 372/266/15-ц залишено без змін.

08.07.2022 справа повернулась до Господарського суду Київської області.

Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2022, справу № 372/266/15-ц було передано на розгляд судді Сокуренко Л.В.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.07.2022 прийнято справу №372/266/15-ц до розгляду та призначено підготовче засідання у справі на 03.08.2022.

03.08.2022 у підготовче засідання з`явились прокурор, представник позивача-1 та два представника відповідача-3 та надали усні пояснення по справі. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні представники сторін надали усні пояснення щодо постанови Верховного Суду від 08.06.2022 у справі 372/266/15-ц щодо позовних вимог та підстав позову.

У підготовчому засіданні 03.08.2022 судом з`ясовано, що в ході розгляду даної справи іншим складом суду (суддя Лилак Т.Д.) лише частково (п. 2 та 3) була розглянута та задоволена заява прокуратури про зміну предмету позову та залучення належного відповідача вх. № 1842/21 від 26.01.2021 (том 6, а. с. 111). Одночасно, пункти 1 та 4 даної заяви розглянуті не були. Суд повідомив сторін, що розгляд даної заяви буде здійснено судом в наступному підготовчому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.08.2022 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 14.09.2022, про що занесено до протоколу судового засідання.

15.08.2022 до суду від прокурора надійшла заява про заміну позивача-1 у справі з Кабінету Міністрів України на його правонаступника Київську обласну державну адміністрацію.

14.09.2022 у підготовче засідання з`явились прокурор та представник відповідача-3 та вільний слухач. Представники інших сторін справи у підготовче засідання не з`явилися, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні прокурор надав усні пояснення щодо заяви вх. № 10444/22 від 15.08.2022 про заміну позивача-1 його правонаступником та просив суд її задовольнити; представник відповідача-3 проти задоволення даної заяви заперечував та просив суд відмовити у її задоволенні, повідомивши суд, що прокурором раніше подавалася аналогічна заява, у задоволенні якої суд прокурору відмовив. Суд повідомив сторін, що заява прокурора вх. № 10444/22 від 15.08.2022 про заміну позивача-1 його процесуальним правонаступником буде розглянута в наступному підготовчому засіданні.

Крім того, у підготовчому засіданні прокурор надав усні пояснення щодо пунктів 1 та 4 прохальної частини заяви прокурора про зміну предмету позову та залучення належного відповідача вх. № 1842/21 від 26.01.2021 (том 6, а. с. 111).

Так, відповідно до заяви вх. № 1842/21 від 26.01.2021 прокурор просив суд:

- закрити провадження в частині позовної вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. про реєстрацію права власності за Приватним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» від 22.02.2016 № 28417332 (п. 1 прохальної частини заяви);

- позовну вимогу про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :12:028:0026 викласти та врахувати у наступній редакції: «Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стратег» () повернути на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та в постійне користування Державного підприємства «Київське лісове господарство» земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0051, площею 2,501 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га, :12:028:0049, площею 4,0011 га, що розташовані в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області» (п. 4 прохальної частини заяви).

Представник відповідача-3 проти задоволення п. 4 прохальної частини заяви не заперечував. У підготовчому засіданні 14.09.2022 суд протокольно прийняв п. 4 прохальної частини заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.09.2022 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 06.10.2022. Зобов`язано першого заступника прокурора Київської області надати до суду письмові пояснення щодо пункту 1 прохальної частини заяви вх. № 1842/21 від 26.01.2021 про закриття провадження в частині позовної вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. про реєстрацію права власності за Приватним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» від 22.02.2016 № 28417332 (підстави закриття з посиланням на положення ГПК України). Зобов`язано Кабінет Міністрів України надати до суду: - письмові пояснення, в яких визначити коло позовних вимог у справі № 372/266/15-ц; - письмові пояснення щодо заяви першого заступника прокурора Київської області вх. № 1842/21 від 26.01.2021 про заміну предмету позову та залучення належного відповідача щодо п. 1 прохальної частини про закриття провадження в частині позовної вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. про реєстрацію права власності за Приватним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» від 22.02.2016 № 28417332; - письмові пояснення щодо заяви першого заступника прокурора Київської області вх. № 10444/22 від 15.08.2022 про заміну позивача-1 (Кабінет Міністрів України) на його процесуального правонаступника Київську обласну державну адміністрацію. Зобов`язано Державне підприємство «Київське лісове господарство» надати до суду: - письмові пояснення, в яких визначити коло позовних вимог за первісним позовом у справі № 372/266/15-ц; - письмові пояснення щодо заяви першого заступника прокурора Київської області вх. № 1842/21 від 26.01.2021 про заміну предмету позову та залучення належного відповідача щодо п. 1 прохальної частини про закриття провадження в частині позовної вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. про реєстрацію права власності за Приватним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» від 22.02.2016 № 28417332; - письмові пояснення щодо заяви Першого заступника прокурора Київської області вх. № 10444/22 від 15.08.2022 про заміну позивача-1 (Кабінет Міністрів України) на його процесуального правонаступника Київську обласну державну адміністрацію.

06.10.2022 до суду від відповідача-3 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

06.10.2022 до суду від Кабінету Міністрів України надійшли письмові пояснення на виконання ухвали суду від 14.09.2022 по справі № 372/266/15-ц.

06.10.2022 прокурором до суду подані письмові пояснення, на виконання вимог ухвали суду від 14.09.2022 по справі № 372/266/15-ц, щодо пункту 1 прохальної частини заяви вх. № 1842/21 від 26.01.2021 про закриття провадження в частині позовної вимоги та письмові пояснення, щодо заміни позивача, а саме Кабінету Міністрів України на його процесуального правонаступника Київську обласну державну адміністрацію.

06.10.2022 у підготовче засідання з`явились прокурор та представник відповідача-3. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явились, про дату та час засіданні були повідомлені належним чином. Суд протокольно прийняв письмові пояснення Кабінету Міністрів України до розгляду та долучив їх до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні прокурор надав усні пояснення щодо пункту 1 прохальної частини заяви вх. № 1842/21 від 26.01.2021 про закриття провадження в частині позовної вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. про реєстрацію права власності за Приватним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» від 22.02.2016 № 28417332 та письмових пояснення, щодо заміни позивача, а саме Кабінету Міністрів України на його процесуального правонаступника Київську обласну державну адміністрацію.

Судом протокольно залишено без розгляду письмові пояснення прокурора щодо заміни позивача, а саме Кабінету Міністрів України на його процесуального правонаступника Київську обласну державну адміністрацію, та роз`яснено прокурору, що дану заяву про заміну учасника справи його процесуальним правонаступником було розглянуто раніше визначеним складом суду та винесено ухвалу від 23.09.2021 про відмову у задоволенні даної заяви.

Також, у підготовчому засіданні представником відповідача-3 підтримано клопотання про зупинення провадження у справі. Прокурор заперечував щодо зупинення провадження у справі. Суд повідомив представників сторін, що клопотання відповідача-3 про зупинення провадження у справі буде розглянуто в наступному підготовчому засіданні. У підготовчому засіданні 06.10.2022 судом з власної ініціативи вирішено залучити до участі у справі в якості позивача-3 Київську обласну державну адміністрацію.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.10.2022 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 26.10.2022 та залучено до участі у справі в якості позивача-3 Київську обласну державну адміністрацію.

25.10.2022 до суду від Обухівської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача-1.

26.10.2022 у підготовче засідання представники сторін не з`явились, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.10.2022 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 10.11.2022. Зобов`язано ДП «Київське лісове господарство» та Київську обласну державну адміністрацію надати суду: - письмові пояснення щодо визначення коло позовних вимог за первісним позовом у справі № 372/266/15-ц; - письмові пояснення щодо заяви першого заступника прокурора Київської області вх. № 1842/21 від 26.01.2021 про заміну предмету позову та залучення належного відповідача щодо п. 1 прохальної частини про закриття провадження в частині позовної вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. про реєстрацію права власності за Приватним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» від 22.02.2016 № 28417332.

01.11.2022 до суду від Національного банку України надійшли письмові пояснення по справі.

03.11.2022 до суду від Обухівської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача-1.

09.11.2022 до суду від ТОВ «ФК «Стратег» надійшли письмові пояснення щодо клопотання про зупинення провадження.

10.11.2022 у підготовче засідання з`явились прокурор, представник позивача-1 та відповідача-3 та надали усні пояснення по справі. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Представник відповідача-3 надав усні пояснення щодо клопотання про зупинення провадження у справі. Прокурор та представник позивача-1 усно клопотали про надання додаткового часу для написання заперечень на заяву відповідача-3 про зупинення провадження у справі. Суд протокольно зобов`язав сторін надати пояснення щодо письмових пояснень Національного банку України від 01.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.11.2022 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 23.11.2022, про що занесено до протоколу судового засідання.

11.11.2022 до суду від Київської обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення по справі.

23.11.2022 до суду від ДП «Київське лісове господарство» надійшли письмові пояснення щодо кола позовних вимог.

23.11.2022 у підготовче засідання з`явився прокурор. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.11.2022 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 14.12.2022. Зобов`язано першого заступника прокурора Київської області уточнити позовні вимоги за первісним позовом.

24.11.2022 до суду від Обухівської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача-1.

09.12.2022 до суду від прокуратури надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 23.11.2022.

14.12.2022 у підготовче засідання з`явились прокурор, представник позивача-1 та відповідача-3 та надали усні пояснення по справі. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Прокурор та представник позивача-1 надали усні пояснення щодо клопотання відповідача-3 про зупинення провадження у справі та заперечили проти її задоволення; відповідач-3 клопотання про зупинення провадження у справі. Суд протокольно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі від 05.10.2022 з підстав його необґрунтованості та недоведеності відповідачем-3 достатніх підстав, що перешкоджають розгляду даної справи.

Прокурор також надав усні пояснення щодо заяви про закриття провадження у справі. У підготовчому засіданні 14.12.2022 суд, керуючись ст. 42, 231 ГПК України, постановив ухвалу про задоволення п. 1 прохальної частини заяви прокурора вх. № 1842/21 від 26.01.2021 про закриття провадження в частині позовної вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. про реєстрацію права власності за Приватним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» від 22.02.2016 № 28417332, про що занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.12.2022 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 19.01.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

19.01.2023 у підготовче засідання з`явились прокурор, представник позивача-1 та відповідача-3 та надали усні пояснення по справі. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.01.2023 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 02.02.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

01.02.2023 до суду від Київської обласної державної адміністрації надійшли додаткові пояснення у справі у зв`язку з уточнення предмета спору.

01.02.2023 до суду ТОВ «ФК «Стратег» надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

02.02.2023 у підготовче засідання з`явились прокурор, представник позивача-1 та позивача-3. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином. Представники позивачів надали усні пояснення щодо письмових пояснень прокурора щодо позовних вимог. Судом протокольно задоволено клопотання відповідача-3 про відкладення засідання на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.02.2023 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 23.02.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

08.02.2023 до суду від Кабінету Міністрів України надійшли письмові пояснення по справі.

22.02.2023 суду від прокуратури надійшли письмові пояснення по справі № 15/1-127-вих-23 від 15.02.2023, в яких прокурор просив суд викласти вимогу прокурора в наступній редакції: «Витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Стратег» земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0051 площею 2,501 га, :12:028:0050 площею 2,5009 га, :12:028:0049 площею 4,0011 га».

23.02.2023 до суду від Кабінету Міністрів України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

23.02.2023 до суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача-3 надійшло клопотання про призначення у справі судово-екологічної експертизи.

23.02.2023 у підготовче засідання з`явились прокурор, представник КОДА та відповідача-3. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явилися, про дату та час засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні прокурор надав усні пояснення до раніше поданого клопотання щодо позовних вимог від 22.02.2023, відповідно до яких зазначив, що оскільки на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2018 ПАТ «Єврогазбанк» відчужено спірну земельну ділянку з кадастровим номером :12:028:0026 загальною площею 9,003 га на користь ТОВ «ФК «Стратег», яка в подальшому була розділена на підставі заяви від 21.08.2020 на 3 земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0051 площею 2,501 га, :12:028:0050 площею 2,5009 га, :12:028:0049 площею 4,0011 га, та у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, доцільно викласти первісну позовну вимогу прокуратури в наступній редакції: «Витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації із незаконного володіння ТОВ «ФК «Стратег» земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0051 площею 2,501 га, :12:028:0050 площею 2,5009 га, :12:028:0049 площею 4,0011 га». Представник КОДА надав усні пояснення щодо клопотання прокуратури та підтримав його. Представник відповідача-3 залишив вирішення питання на розсуд суду.

За змістом ч. 3 ст. 46 ГПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зауважити, що правові підстави позову це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 46 ГПК України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19.

Суд, дослідивши клопотання прокуратури щодо позовних вимог від 22.02.2023, встановив, що його подано до закінчення підготовчого провадження, а зміст клопотання відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням зазначеного вище, суд у підготовчому засіданні 23.02.2023 прийняв позовні вимоги в редакції, що викладені в письмових поясненнях прокуратури № 15/1-127-вих-23 від 15.02.2023, у зв`язку із чим повідомив сторін, що суд в подальшому розглядає первісний позов із такими позовним вимогами:

« 1. Витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стратег» земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0051 площею 2, 501 га, :12:028:0050 площею 2, 5009 га, :12:028:0049 площею 4, 0011 га.».

У підготовчому засіданні 23.02.2023 суд повідомив представників сторін, що клопотання відповідача-3 про призначення у справі судово-екологічної експертизи буде розглянуто в наступному засіданні. Представник відповідача-3 усно клопотав про надання часу для подачі відзиву на позов з урахуванням позовних вимог в останній редакції. Суд протокольно встановив відповдачу-3 строк для подання відзиву протягом 15 днів від даного підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.02.2023 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 09.03.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

08.03.2023 до суду від КОДА надійшли заперечення на клопотання відповідача-3 про призначення експертизи, а також письмові пояснення по справі.

09.03.2023 до суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача-3 надійшло клопотання про призначення у справі земельно-технічної експертизи.

Також 09.03.2023 до суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача-3 надійшов відзив на позовну заяву з урахування нової редакції позовних вимог.

09.03.2023 у підготовче засідання з`явились прокурор та представник відповідача-3. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Суд протокольно відмовив у задоволенні клопотання відповідача-3 про призначення у справі судово-екологічної експертизи з підстав необґрунтованості останнього. Суд повідомив представників сторін, що клопотання про призначення у справі земельно-технічної експертизи буде розглянуто в наступному підготовчому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.03.2023 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 23.03.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

23.03.2023 до суду від прокуратури надійшли письмові пояснення по справі, в яких прокурор просить суд долучити до матеріалів справи лист ВО «Укрдержліспроект» від 23.03.2023 № 229 та відмовити у задоволенні клопотання про призначення у справі земельно-технічної експертизи.

23.03.2023 до суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача-3 надійшло доповнення до клопотання про призначення у справі земельно-технічної експертизи.

23.03.2023 у підготовче засідання з`явились прокурор та представники позивача-1, позивача-3 та відповідача-3. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Представником відповідача-3 надано усні пояснення щодо раніше поданого клопотання про призначення у справі земельно-технічної експертизи, відповідно до яких клопотання підтримував в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Прокурор проти його задоволення заперечив та просив суд у задоволенні клопотання відповідача-3 відмовити. Представники позивача-1 та позивача-3 підтримали позицію прокурора та заперечували проти призначення у справі земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.03.2023 у справі № 372/266/15-ц клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Стратег» про призначення земельно-технічної експертизи по справі № 372/266/15-ц задоволено частково та призначено судову земельно-технічну експертизу по справі № 372/266/15-ц, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Провадження у справі № 372/266/15-ц зупинено до завершення судової земельно-технічної експертизи.

07.09.2023 до суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України експерта № 12896/13785-4-23/41 від 01.09.2023 надійшов лист про направлення клопотання експерта, якому доручено виконання судової експертизи № 22488/23-41 у господарській справі № 372/266/15-ц. До зазначеного листа долучено клопотання судового експерта КНДІСЕ Юрія Бікуса від 31.08.2023 про надання роз`яснень, додаткових відомостей і матеріалів, необхідних для проведення дослідження.

Разом із листом № 12896/13785-4-23/41 від 01.09.2023 до Господарського суду Київської області надійшли матеріали справи № 372/266/15-ц для розгляду клопотання експерта в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.09.2023 поновлено провадження у справі № 372/266/15-ц. Призначено засідання у справі № 372/266/15-ц для розгляду клопотання судового експерта від 31.08.2023 про надання роз`яснень, додаткових відомостей і матеріалів, необхідних для проведення дослідження, на 20.09.2023. Викликано в засідання, призначене на 20.09.2023, уповноважених представників сторін та судового експерта Юрія Бікуса.

20.09.2023 до суду від Кабінету Міністрів України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

20.09.2023 у підготовче засідання для розгляду клопотання судового експерта з`явились прокурор та представник відповідача-3 та судовий експерт. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.09.2023 відкладено засідання для розгляду клопотання судового експерта у справі № 372/266/15-ц на 05.10.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

04.10.2023 до суду від ТОВ «Фінансова компанія «Стратег» надійшло письмове пояснення щодо клопотання експерта про надання роз`яснень, додаткових відомостей і матеріалів, необхідних для проведення дослідження.

05.10.2023 до суду від прокуратури подано письмові пояснення щодо клопотання судового експерта про надання роз`яснень, додаткових відомостей і матеріалів, необхідних для проведення дослідження.

05.10.2023 у підготовче засідання прибули прокурор та представник відповідача-3. Представники інших сторін справи у підготовче засідання не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 372/266/15-ц клопотання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № б/н від 31.08.2023 про надання роз`яснень, додаткових відомостей і матеріалів, необхідних для проведення дослідження, задоволено частково. Поставлено перед експертом уточненні питання. Зобов`язано ДП «Київське лісове господарство» надати суду належним чином завірені копії наступних документів: - координати поворотних точок (кутів) меж земельних ділянок з кадастровими номерами :12:028:0049, площею 4,0011 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га, :12:028:0051, площею 2,501 га, що розташовані в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, які визначені відповідною документацією із землеустрою та/або які внесені до бази даних Державного земельного кадастру, перераховані у координати геодезичної системи координат 1963 року (SC63), в повному обсязі із семизначних цифр до коми, по можливості в електронному вигляді (файли формату in4, xml ao doc, docx, .xlsx). Зобов`язано ДП «Київське лісове господарство», у разі, якщо документація із землеустрою стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :12:028:0049, площею 4,0011 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га, :12:028:0051, площею 2,501 га, що розташовані в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, у встановленому порядку не розроблялася та не затверджувалася, надати суду належним чином завірені копії наступних документів: - планово-картографічні матеріали лісовпорядкування ДП «Київське лісове господарство», а саме: складальні планшети, якими на дату формування земельних ділянок з кадастровими номерами :12:028:0049, :12:028:0050, :12:028:0051, та на даний час визначені межі лісового кварталу 110 Козинського лісництва, в електронному вигляді (файли форматів .dmf. dwg) aбo в електронному сканованому вигляді (файли формату pdf, jpg. png. tif тощo), iз відповідною геодезичною інформацією, відповідному масштабі з умовними позначеннями, читабельним текстом, максимально високою роздільною здатністю зображення, які оформлені відповідно до вимог Інструкції з проведення лісовпорядкування в єдиному державному лісовому фонді СРСР, затвердженої постановою Державного комітету СРСР по лісовому господарству від 12.09.1985 № 4, та Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986 року. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області надати суду належним чином завірені копії наступних документів: - поземельні книги на земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0049, площею 4,0011 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га, :12:028:0051, площею 2,501 га, що розташовані в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. Надано судовому експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Бікусу Ю.Ф. дозвіл на використання відомостей (інформації) із загальнодоступних ресурсів. В іншій частині клопотання судового експерта відмовлено. Провадження у справі № 372/266/15-ц зупинено до завершення судової земельно-технічної експертизи.

20.10.2023 до суду від ДП «Київське лісове господарство» надійшли письмові пояснення № 01-82 від 20.10.2023 на виконання вимог ухвали суду від 05.10.2023. У вказаних поясненнях ДП «Київське лісове господарство» щодо витребуваних судом координат поворотних точок (кутів) меж спірних земельних ділянок (п. 3 ухвали суду від 05.10.2023) повідомило суд, що документація із землеустрою стосовно спірних земельних ділянок з кадастровими номерами :12:028:0049, :12:028:0050, :12:028:0051 підприємством не розроблялась і не затверджувалась, запитувані документи на підприємстві відсутні, сертифіковані інженери-землевпорядники на підприємстві також відсутні.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.11.2023 поновлено провадження у справі № 372/266/15-ц. Зобов`язано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру надати суду належним чином завірені копії наступних документів: - координати поворотних точок (кутів) меж земельних ділянок з кадастровими номерами :12:028:0049, площею 4,0011 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га, :12:028:0051, площею 2,501 га, що розташовані в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, які визначені відповідною документацією із землеустрою та/або які внесені до бази даних Державного земельного кадастру, перераховані у координати геодезичної системи координат 1963 року (SC63), в повному обсязі із семизначних цифр до коми, по можливості в електронному вигляді (файли формату in4, xml ao doc, docx, .xlsx). Зобов`язано ФОП Хоменко Б.В., як розробника із землеустрою спірних земельних ділянок надати суду належним чином завірені копії наступних документів: - координати поворотних точок (кутів) меж земельних ділянок з кадастровими номерами :12:028:0049, площею 4,0011 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га, :12:028:0051, площею 2,501 га, що розташовані в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, які визначені відповідною документацією із землеустрою та/або які внесені до бази даних Державного земельного кадастру, перераховані у координати геодезичної системи координат 1963 року (SC63), в повному обсязі із семизначних цифр до коми, по можливості в електронному вигляді (файли формату in4, xml ao doc, docx, .xlsx). Зобов`язано Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання (ВО «Укрдержліспроект») надати суду належним чином завірені копії наступних документів: - планово-картографічні матеріали лісовпорядкування Державного підприємства «Київське лісове господарство», а саме: складальні планшети, якими на дату формування земельних ділянок з кадастровими номерами :12:028:0049, :12:028:0050, :12:028:0051, та на даний час визначені межі лісового кварталу 110 Козинського лісництва, в електронному вигляді (файли форматів .dmf. dwg) aбo в електронному сканованому вигляді (файли формату pdf, jpg. png. tif тощo), iз відповідною геодезичною інформацією, відповідному масштабі з умовними позначеннями, читабельним текстом, максимально високою роздільною здатністю зображення, які оформлені відповідно до вимог Інструкції з проведення лісовпорядкування в єдиному державному лісовому фонді СРСР, затвердженої постановою Державного комітету СРСР по лісовому господарству від 12.09.1985 № 4, та Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986 року. Провадження у справі № 372/266/15-ц зупинено до завершення судової земельно-технічної експертизи.

20.11.2023 до суду від Державного підприємства «Київське лісове господарство» надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 05.10.2023.

30.11.2023 до суду від ФОП Хоменко Б.В. надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 06.11.2023.

01.12.2023 до суду від Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання (ВО «Укрдержліспроект») надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 06.11.2023.

07.12.2023 до суду від Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 06.11.2023.

15.12.2023 до суду від Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 05.10.2023.

31.07.2024 до суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов супровідний лист № 15792/13785-4-23/41 від 30.07.2024, разом з яким експертною установою направлено висновок експертів № 22488/23-41 від 30.07.2024, складений за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи у господарській справі 372/266/15-ц.

31.07.2024 на адресу Господарського суду Київської області повернулись матеріали справи № 372/266/15-ц.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.08.2024 поновлено провадження у справі № 372/266/15-ц. Підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц призначено на 12.09.2024. Запропоновано учасникам справи надати до суду письмові пояснення щодо змісту висновку експертів № 22488/23-41 від 30.07.2024 за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи.

19.08.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» від Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» надійшла заява про заміну сторони її правонаступником.

12.09.2024 у підготовче засідання з`явились прокурор, представник позивача-2, представник позивача-3, відповідача-3 та надали свої пояснення щодо предмету спору та заяви про заміну сторони її правонаступником. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явились, про дату та час засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.09.2024 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 02.10.2024. Заяву ДСГП «Ліси України» про заміну сторони її правонаступником у справі № 372/266/15-ц задоволено. Замінено ДП «Київське лісове господарство» на ДСГП «Ліси України» у справі № 372/266/15-ц.

27.09.2024 до суду від Обухівської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача-1.

02.10.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» від прокуратури надійшли додаткові пояснення у справі щодо висновку експертів № 22488/23-41 від 30.07.2024, складеного за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи у господарській справі 372/266/15-ц, в яких прокурор вважає, що експертами за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи фактично не надано відповіді на поставлені питання, а відтак, на думку прокурора, висновки експертизи у даній справі жодним чином не ставлять під сумнів та не спростовують наявні в матеріалах справи докази на обґрунтування позовних вимог.

02.10.2024 до суду від прокурора надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

02.10.2024 до суду від ТОВ «ФК «Стратег» надійшло письмове пояснення щодо висновку експертів за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи.

02.10.2024 у підготовче засідання з`явились представник позивача-2, позивача-3, відповідача-3 та надали свої пояснення щодо предмету спору. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явились, про дату та час засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.10.2024 відкладено підготовче засідання у справі № 372/266/15-ц на 30.10.2024, про що занесено до протоколу судового засідання.

11.10.2024 до суду від Обухівської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача-1.

30.10.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» від прокуратури надійшли додаткові пояснення у справі щодо висновку експертів № 22488/23-41 від 30.07.2024.

30.10.2024 до суду від Кабінету Міністрів України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

30.10.2024 у підготовче засідання з`явились прокурор, представник позивача-2, відповідача-3 та надали свої пояснення щодо предмету спору. Представники інших сторін у підготовче засідання не з`явились, про дату та час засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.10.2024 вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу № 372/266/15-ц до судового розгляду по суті на 27.11.2024, про що занесено до протоколу судового засідання.

25.11.2024 до суду від Обухівської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача-1.

27.11.2024 в судове засідання з`явились прокурор, представник позивача-1 та відповідача-3. Представники інших сторін в судове засідання не з`явились, про дату та час засідання були повідомлені належним чином. Суд оголосив про відкриття розгляду справи по суті та про його початок. Представники сторін виступили з вступними промовами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.11.2024 відкладено судове засідання у справі № 372/266/15-ц на 15.01.2025, про що занесено до протоколу судового засідання.

24.12.2024 до суду від Обухівської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача-1.

13.01.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

15.01.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

15.01.2025 в судове засідання з`явились прокурор, представники позивача-2 та відповідача-3. Представники інших сторін в судове засідання не з`явились, про дату та час засідання були повідомлені належним чином.

Суд протокольно не прийняв письмові пояснення третьої особи щодо позову або відзиву від 13.01.2025 до розгляду з огляду на порушення процесуального строку на їх подання та необґрунтованості поважності причин пропуску такого строку.

Суд оголосив про перехід до стадії встановлення обставин справи та перевіркою їх доказами. Представники сторін надали усні пояснення щодо обставин справи та наявних в матеріалах доказів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.01.2025 відкладено судове засідання у справі № 372/266/15-ц на 30.01.2025, про що занесено до протоколу судового засідання.

23.01.2025 до суду від Обухівської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача-1.

30.01.2025 в судове засідання з`явились прокурор, представники позивача-2 та відповідача-3. Представники інших сторін в судове засідання не з`явились, про дату та час засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.01.2025 відкладено судове засідання у справі № 372/266/15-ц на 13.02.2025, про що занесено до протоколу судового засідання.

11.02.2025 до суду від Обухівської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача-1.

13.02.2025 в судове засідання з`явились прокурор та представник відповідача-3. Представники інших сторін в судове засідання не з`явились, про дату та час засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 13.02.2025 суд оголосив про перехід на стадію ухвалення судового рішення та повідомив сторін, що скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення буде оголошено 19.02.2025, про що занесено до протоколу судового засідання

З метою повідомлення сторін про дату та час оголошення скороченого (вступної та резолютивної частини) рішення у справі, судом складено ухвалу-повідомлення від 13.02.2025 та направлено останню сторонами.

19.02.2025 в судове засідання для оголошення скороченого (вступної та резолютивної частини) рішення з`явився прокурор та представник третьої особи-13. Представники інших сторін в судове засідання не з`явились, про дату та час засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 19.02.2025 судом на стадії ухвалення судового рішення оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Частиною 5 ст. 240 ГПК України визначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене).

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Враховуючи те, що суддя Л.В. Сокуренко з 21.02.2025 до 25.02.2025 включно перебувала на лікарняному, а також з 04.03.2025 до 09.03.2025 включно перебувала у відпустці, повне судове рішення складено та підписано судом після виходу судді на роботу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту наведених у позовній заяві доводів прокурора, на виконання спільного наказу Міністерства аграрної політики України і державного комітету лісового господарства України № 106/60 від 26.06.2000 «Про ліси сільськогосподарських підприємств» та Указу Президента України № 1529/99 від 03.12.1999 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», з урахуванням рішення Обухівської районної ради № 126.11.ХХ.ІІІ від 15.09.2000, наказу Київського державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» № 219 від 10.08.2001 «Про приймання земель лісового фонду», рішення Київської обласної ради № 264-15-ХХІІІ від 25.01.2001 «Про землі лісового фонду Київської області, що вивільнені внаслідок реформування колективних сільськогосподарських підприємств», листа Київського державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» № 01-318 від 14.05.2003, розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації № 333 від 23.06.2003 «Про передачу земель лісового фонду у постійне користування Обухівському, Козинському лісництвам та Ржищівському Держлісгоспу для ведення лісового господарства» передано, зокрема, Козинському лісництву у постійне користування 1155,1 га земель лісового фонду для ведення лісового господарства, з них 492,5 га на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району.

26.06.2000 Міністерством аграрної політики України спільно з Державним комітетом лісового господарства України видано наказ № 106/60 «Про ліси сільськогосподарських підприємств», яким з метою збереження та раціонального використання лісів в загальнодержавних інтересах наказано: 1. Міністру агропромислового комплексу Автономної Республіки Крим, начальникам головних управлінь сільського господарства і продовольства обласних державних адміністрацій, Голові республіканського комітету по лісовому і мисливському господарству Автономної Республіки Крим, генеральним директорам державних лісогосподарських об`єднань, начальникам обласних управлінь лісового господарства: 1.1. Взяти під особистий контроль питання перерозподілу і використання земель лісового фонду при реформуванні колективних сільськогосподарських підприємств, домагатись суворого дотримання вимог земельного та лісового господарства в частині надання згаданих земель лісового господарства і використання лісових ресурсів; 1.2. Спільно внести пропозиції обласним радам і обласним державним адміністрація про передачу у встановленому порядку земель лісового фонду, що були у користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, державним лісогосподарським підприємствам Держкомлісгоспу України або діючим чи новоутвореним спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, підпорядкованим Мінагрополітики, а також агроформуванням, у яких створено спеціалізовані підрозділи для ведення лісового господарства.

15.09.2000 Обухівською районною радою прийнято рішення № 126.11.ХХХІІІ «Про погодження передачі земель лісового фонду, що перебували в постійному користуванні реформованих колективних сільськогосподарських підприємств до Держлісфонду та надання їх у постійне користування лісогосподарським підприємствам», яким рада, розглянувши клопотання Київського державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» та Ржищівського лісгоспу, відповідно до ст. 11, 19, 77 ЗК України, ст. 9 ЛК України, вирішила погодити передачу земель лісового фонду, що перебували в постійному користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, які припинили свою діяльність в результаті реформування, до земель державного лісового фонду та надання їх у постійне користування Київському державному лісогосподарському об`єднанню «Київліс» та Ржищівському держлісгоспу в розрізі землекористувачів та площ згідно з додатком.

Ржищівський Держлісгосп Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» листом № 01-113 від 16.04.2003 просило Обухівську райдержадміністрацію, відповідно до Земельного та Лісового кодексу України, на виконання спільного наказу Міністерства аграрної політики України і Державного комітету лісового господарства України за № 106/60 від 26.06.2000 «Про ліси сільськогосподарських підприємств», та Указу Президента України № 1529/99 від 03.12.1999, при перерозподілі земель лісового фонду, при реформуванні сільгосппідприємств, передати в користування Ржищівського держлісгоспу Стайківському лісництву лісові насадження загальною площею 477, 7 га.

Київське Державне лісогосподарське об`єднання «Київліс» також листом № 01-318 від 14.05.2003 просило Обухівську райдержадміністрацію передати у користування головного підприємства ДЛГО «Київліс» Обухівському і Козинському лісництвам лісові насадження загальною площею 2127 га, зокрема Ст. Безрадичівська сільська рада 445,7 га.

23.06.2003 Обухівською районною державною адміністрацією Київської області видано розпорядження № 333 «Про передачу земель лісового фонду у постійне користування Обухівському, Козинському лісництвам та Ржищівському Держлісгоспу для ведення лісового господарства», пунктом 1.2 якого, розглянувши клопотання адміністрації Київського державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» № 01-318 від 14.05.2003 та Ржищівського Держлісгоспу № 01-113 від 16.04.2003 про передачу в користування ДЛГО «Київліс» та Ржищівського Держлісгоспу лісових насаджень, відповідно до ст. 57, 122, 123 ЗК України та ст. 9, 21 ЛК України, у зв`язку із припиненням діяльності колишніх колективних сільськогосподарських підприємств лісокористувачів, вирішено передати у постійне користування землі лісового фонду для ведення лісового господарства, зокрема Козинському лісництву: Великодмитрівської сільської ради 121,1 га; Козинської селищної ради 155,0 га; Підгірцевської сільської ради 309,0 га; Старобезрадичівської сільської ради 492,5 га; Української міської ради 77,5 га.

Відповідно до пп. 2-4 розпорядження № 333 від 23.06.2003, управлінню сільського господарства і продовольства райдержадміністрації організувати роботу з передачі та уточнення розмірів земель лісового фонду, які знаходились у користуванні колишніх сільськогосподарських підприємств. Зобов`язано Київське державне лісогосподарське об`єднання «Київліс» та Ржищівський Держлісгосп виготовити проекти відведення земельних ділянок для передачі їх у постійне користування для ведення лісового господарства. Розпорядження направити для виконання Київському ДЛГО «Київліс» та Ржищівському Держлісгоспу.

Крім того, як вбачається з розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 333 від 23.06.2003 року, останнім визначено відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України цільове призначення земельних ділянок, які передаються у постійне користування як землі лісового фонду для ведення лісового господарства.

Відповідно до наявного в матеріалах справи акта прийому-передачі лісового фонду Старобезрадичівської сільської ради у постійне користування Козинському лісництву КДЛГО «Київліс» для ведення лісового господарства, Козинське лісництво КДЛГО «Київліс» прийняло землі лісового фонду Старобезрадичівської сільської ради загальною площею 351,4 га у зв`язку із припиненням діяльності колишніх колективних сільськогосподарських підприємств-лісокористувачів.

Як зазначив прокурор, на підставі вказаного розпорядження лісовпорядною організацією ВО «Укрдержліспроект» виготовлено планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які були погоджені з органом контролю у сфері земельних ресурсів та передані для користування ДП «Київському лісгоспу».

В матеріалах справи наявний планшет лісовпорядкування № 6 Козинського лісництва ДП «Київський лісгосп» 2014 року, оновлений станом на 01.01.2016, відповідно до якого планшет складений на основі ортофотопланів зйомки 2007-2009 рр. та матеріалів лісовпорядкування 2003 року, а також копії плану лісонасаджень ДП «Київський лісгосп» Козинське лісництво. Лісовпорядкування 2014 року, загальна площа 4265,2 га; проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» Київського обласного та по м. Києву Управління лісового та мисливського господарства 2015 рік.

За ствердженнями прокурора, відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування ДП «Київський лісгосп», кварталу 110 Козинського лісництва, виділів 13-20 спірні земельні ділянки, які в подальшому були відчужені на користь ОСОБА_10 та є предметом спору, є земельними ділянками лісового фонду, покриті лісовою рослинністю, які у 2003 році протаксовані та мають відповідні таксаційні характеристики, на підтвердження чого прокурор долучив до позовної заяви копії листа Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства № 02-868 від 26.11.2014, листа Головного управління Держземагенства у Київській області Управління Держземагенства в Обухівському районі вих. № 1.1-24/245 від 25.11.2014, акта перевірки Головного управління Держкомзему у Київській області № А45/01 від 28.02.2012, викопіювання з чергового кадастрового плану Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району та викопіювання з карти формування території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району.

Однак, розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 746 від 29.12.2003 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» затверджено технічну документацію із складання державних актів на право приватної власності на землю працівників соціальної сфери села в межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області та передано у приватну власність земельні ділянки громадянам України, згідно додатку, для ведення особистого селянського господарства загальною площею 41,046 га, про що останнім видано державні акти на право власності на землю.

На підставі вказаного вище розпорядження державні акти на право власності на земельні ділянки отримали, зокрема: ОСОБА_7 (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії РЗ № 278380 від 30.12.2003), ОСОБА_3 (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії РЗ № 278382 від 30.12.2003), ОСОБА_6 (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії РЗ № 278382 від 30.12.2003), ОСОБА_9 (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії РЗ № 278383 від 30.12.2003), ОСОБА_5 (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії РЗ № 278384 від 30.12.2003), ОСОБА_4 (державний акт на право власності на землю площею 1,001 га серії РЗ № 278385 від 30.12.2003), ОСОБА_8 (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії РЗ № 278386 від 30.12.2003), ОСОБА_1 (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії РЗ № 278387 від 30.12.2003), ОСОБА_2 (державний акт на право власності на землю площею 1,001 га серії РЗ № 278389 від 30.12.2003) (копії наявні в матеріалах справи).

В подальшому, 09.03.2006 між вказаними вище 9 громадянами та ОСОБА_10 були укладені договори купівлі-продажу земельних ділянок, посвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Кравченко Л.Г., зареєстровані в реєстрі під №№ 714, 679, 689, 692, 695, 717, 686, 758, 764.

25.03.2006 ОСОБА_10 на підставі вказаних договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 09.03.2006 отримано Державний акт серії ЯГ № 233833 на право власності на земельну ділянку площею 9,0030 га з кадастровим номером :12:028:0026 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, який зареєстровано за № 1591.

В подальшому, рішенням Старобезрадичівської сільської ради 4 сесії 5 скликання від 18.08.2006 року № 93 (підпункт 2 додатку до пунктів 1-3 рішення) (том 1, а.с. 157-158) цільове призначення земельної ділянки ОСОБА_10 змінено з особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування жилого будинку, про що останньому видано Державний акт на право власності на землю серії ЯД № 658672 від 25.10.2006, кадастровий номер земельної ділянки :12:028:0026, загальною площею 9,0030 га (копії вказаних вище договорів та актів наявні в матеріалах справи).

Разом з тим, як зазначає прокурор, в ході проведення прокуратурою перевірки установлено, що вказане розпорядження Обухівської районної державної адміністрації прийнято незаконно.

За ствердженнями прокурора, в ході перевірки матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок вказаним вище 9 громадянам, розробленого ТОВ «Науково-виробнича компанія «Горизонт», вбачається, що їх відведення передбачалось за рахунок земель сільськогосподарського призначення. Разом з тим, як зазначив прокурор, в ході перевірки встановлено, що земельні ділянки, які передбачалось відвести вказаним вище громадянам, відносились до категорії земель лісового фонду та перебували в користуванні ДП «Київське лісове господарство».

Як зазначив прокурор, з листів Головного управління Держземагенства у Київській області від 25.11.2015, ДП «Київське лісове господарство» № 02-868 від 26.11.2014 вбачається, що земельні, які перебувають у власності ОСОБА_10 , знаходяться на території земель лісогосподарського призначення лісового фонду Козинського лісництва квартал 110 (копії листів наявні в матеріалах справи).

Вказане, за доводами прокурора, також підтверджується викопіюваннями з планшету матеріалів лісовпорядкування 2003 року, з корегуванням проекту формування та встановлення меж Старобезрадичівської сільської ради, із чергового кадастрового плану Старобезрадичівської сільської ради та викопіюванням з карти території Старобезрадичівської сільської ради (копії наявні в матеріалах справи).

Крім того, згідно тверджень прокурора, зазначене вище також підтверджується наявною в матеріалах справи копією акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства № А45/01 від 28.02.2012, складеним державними інспекторами контролю за використанням та охороною земель Управління Держземінспекції Головного управління Держкомзему у Київській області Бендерцем О.В. та Кабаном В.Ф.

Зі змісту акта перевірки № А45/01 від 28.02.2012 вбачається, що за документами та матеріалами, наданими Управлінням Держкомзему в Обухівському районі, даними Геодезичної інформаційної системи управління, матеріалами наданими ДП «Київліс» встановлено, що спірні земельні ділянки повністю або частково накладаються на землі лісового фонду (квартал 110 Козинського лісництва, виділи 13-20), що знаходиться в постійному користуванні в ДП «Київський лісгосп» згідно частини 5 Перехідних положень Лісового кодексу України. При наданні вказаних земельних ділянок зазначеним вище громадянам площею 43,751 га порушено вимоги ст. 20, 57, 84, 141, 142, 143, 149 ЗК України та ст. 9, 17, 33, 57 ЛК України (том 1, а.с. 33-34).

Враховуючи зазначене, прокурор стверджує про встановлення перевіркою того, що Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ДП «Київське лісове господарство» погодження про можливість вилучення та зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення загальною площею 9,0030 га в кварталі 110 Козинського лісництва, виділах 13-20 ДП «Київське лісове господарство», вказаним вище 9 громадянам не надавались.

З огляду на наведене, за доводами прокурора, з державної власності без згоди Київського обласного управління лісового та мисливського господарства та згоди землекористувача ДП «Київське лісове господарство», незаконно вибули надані 9 громадянам земельні ділянки шляхом прийняття розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 746 від 29.12.2003, чим порушено інтереси держави.

Разом з цим, 30.09.2013 Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» (іпотекодержатель) та громадянином України ОСОБА_10 (іпотекодавець) був укладений договір іпотеки № 1213-300913/І на забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору № 741-300813 від 30.08.2013, укладеного між ТОВ «Новітні технології міста» та ПАТ «Європейський газовий банк».

Відповідно до п. 1.3 договору іпотеки № 1213-300913/І, предметом іпотеки є земельна ділянка загальною площею 9,0030 га, що належить ОСОБА_10 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 658672, виданого 25.10.2006 Обухівським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення Старобезрадичівської ради 4 сесії 5 скликання від 18.08.2006. Земельна ділянка розташована: Київська область, Обухівський район, с. Старі Безрадичі, кадастровий номер: :12:028:0026.

У зв`язку з невиконанням ТОВ «Новітні технології міста» своїх зобов`язань, які забезпечені іпотекою, банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.11.2015 у справі № 372/3374/15-ц, яке змінено рішенням Апеляційного суду Київської області від 22.06.2016, в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Новітні технології міста» перед ПАТ «Європейський газовий банк» за кредитним договором № 741-300813 від 30.08.2013 в межах вартості предмета іпотеки звернуто стягнення на предмет іпотеки, за договором іпотеки від 30.09.2013, зареєстрованим в реєстрі за № 2270, шляхом набуття права власності за ПАТ «Європейський газовий банк» на земельну ділянку, загальною площею 9,0030 га, що належить іпотекодавцю ОСОБА_10 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 658672 виданого 25.10.2006 Старобезрадичівською сільською радою Обухівського району Київської області, яка розташована в Київській області, Обухівського району с. Старі Безрадичі, кадастровий номер :12:028:0026, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку.

22.02.2016 за ПАТ «Європейський газовий банк» на підставі рішення суду від 12.11.2015 № 372/3374/15-ц зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :12:028:0026, площею 9,0030 га, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що підтверджується інформаційною довідкою № 57084143 від 11.04.2016 (том 2, а.с. 199).

22.12.2018 між ПАТ «Європейський газовий банк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стратег» (після зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Стратег») (далі покупець, відповідач-3) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. та зареєстровано в реєстрі за № 2491.

Предметом купівлі-продажу за вказаним вище договором є земельна ділянка, площею 9,003 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Старі Безрадичі, кадастровий номер земельної ділянки :12:028:0026, цільове призначення: «будівництво та обслуговування жилого будинку», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

22.12.2018 між продавцем та покупцем складено та підписано акт приймання-передачі майна (земельної ділянки).

22.12.2018 за ТОВ «ФК «Стратег» на підставі вказаного договору купівлі-продажу зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :12:028:0026, площею 9,0030 га, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150815461 від 22.12.2018 (том 14, а.с. 41).

В подальшому, на підставі заяви директора ТОВ «ФК «Стратег» здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :12:028:0026, площею 9,003 га, на три земельні ділянки, яким були присвоєні наступні кадастрові номери: :12:028:0051, площею 2,501 га; :12:028:0050, площею 2,5009 га; :12:028:0049, площею 4,0011 га, що підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, а також витягами з Державного земельного кадастру від 02.10.2023 № НВ-023, № НВ-023, № НВ-023 щодо новоутворених земельних ділянок (том 14, а.с. 37-88).

02.09.2020 за ТОВ «Фінансова компанія «Стратег» зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0049, площею 4,0011 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га та :12:028:0051, площею 2,501 га, утворені в результаті поділу первісної земельної ділянки, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру від 02.09.2020 №№ 222380464, 222384357, 222377343.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Стратег», згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, і на даний час залишається власником вказаних вище земельних ділянок з кадастровими номерами :12:028:0049, площею 4,0011 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га та :12:028:0051, площею 2,501 га, що також ним не заперечується.

Тобто під час розгляду даної справи (розгляд якої триває з 2015 року) спірна первісна земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026, площею 9,003 га, була поділена на три земельні, право власності на які зареєстровано за відповідачем-3.

Сторонами не заперечується обставина того, що первісна земельна ділянка з кадастровим номером з кадастровим номером :12:028:0026, площею 9,003 га, була поділена відповідачем-3 на три земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0049, площею 4,0011 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га та :12:028:0051, площею 2,501 га, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Стосовно поділу первісної земельної ділянки з кадастровим номером :12:028:0026, площею 9,003 га, на три земельні ділянки прокурор з посиланням на постанову Верхового Суду від 25.07.2018 у справі № 640/8456/16-ц зазначив, що у разі поділу/об`єднання земельних ділянок не відбувається виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, не має місця перетворення або переробка тощо, фактично та юридично відбулася заміна двох правовстановлюючих документів на один новий, яким засвідчено право власності на те саме майно, що й у попередніх двох документах. Залишилися попередніми як правові, так і фізичні характеристики об`єднаних ділянок, зокрема не відбулося зміни їх цільового призначення, розташування тощо.

Також прокурор зазначив, що Верховний Суд, зокрема у постановах від 01.10.2019 у справі № 922/2723/17 та від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, дотримується правової позиції, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

З огляду на наведене, прокурор наголосив на тому, що поділ первинної земельної ділянки на нові земельні ділянки жодним чином не змінює їх правового статусу земель лісогосподарського призначення, які незаконно вибули із власності держави.

Водночас, на підтвердження того, що три новоутворені земельні ділянки знаходяться в межах кварталу 110 Козинського лісництва, прокурор долучив до матеріалів справи лист ВО «Укрдержліспроект» № 229 від 23.03.2023, до якого долучено витяг з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування з нанесеними межами частини кварталу 110 і межами таксаційних виділів Козинського лісництва «ДП «Київській лісгосп» відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року та межами земельних ділянок, що нанесені згідно з наданими каталогами координат (том 13, а.с. 33-34).

Із долученого ВО «Укрдержліспроект» витягу з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування ДП «Київський лісгосп» Козинського лісництва частини кварталу № 110 вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0049, :12:028:0050 та :12:028:0051 знаходяться в межах кварталу 110 ДП «Київський лісгосп» Козинського лісництва.

Проте, як зазначає прокурор, вибуття спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення (яка під час розгляду даної справи була поділена на три земельні ділянки) з державної власності відбулося незаконно та за відсутності відповідних правових підстав.

За ствердженням прокурора, набуття відповідачем-3 у власність спірних земельний ділянок (утворених в результаті поділу первісної земельної ділянки лісогосподарського призначення) та державна реєстрація права власності на них за ТОВ «Компанія Стратег» здійснено всупереч вимог ст. 20, 55, 56, 84, 116, 141, 149 ЗК України та ст. 5, 7, 57 ЛК України, а тому підлягає витребуванню з незаконного володіння ТОВ «Компанія Стратег» на користь держави в порядку ст. 387 Цивільного кодексу України.

При цьому прокурор наголосив на тому, що спірна земельна ділянка (яка в подальшому поділена на три земельні ділянки) відносилась до земель лісогосподарського призначення та розташована в межах виділів 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20 кварталу 110 Козинського лісництва та була неправомірно відведена у приватну власність фізичних осіб, що встановлено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.11.2015 у даній справі, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.08.2015 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 03.02.2016, яким визнано недійсними розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 29.12.2003 року № 746 «Про передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі у власність земельних ділянок загальною площею 9, 0030 га ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також визнано недійсними підпункт 2 додатку до пунктів 1-3 рішення Старобезрадичівської сільської ради 18.08.2006 року № 93 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок громадянам на території села Старі Безрадичі Старобезрадичівської сільської ради.

Враховуючи вказані вище обставин справи, прокурор (з урахуванням остаточного визначення кола позовних вимог) просить суд витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стратег» (ТОВ «Компанія Стратег») земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0051 площею 2,501 га, :12:028:0050 площею 2,5009 га, :12:028:0049 площею 4,0011 га.

У свою чергу ТОВ «Компанія Стратег» у відзиві на позовну заяву від 09.03.2023 (том 13, а.с. 1-10) заперечувало проти позовних вимог та просило суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на наступне.

Відповідач-3 посилається на неможливість витребування земельних ділянок у відповідача-3 як добросовісного набувача, оскільки відповідач-3 придбав за відплатним договором купівлі-продажу спірні ділянки на електронних торгах, які організовувалися Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак не знав і не міг знати, що спірні земельні ділянки були придбані ним у особи, яка не мала права їх відчужувати. Щодо вибуття з володіння власника не з його волі іншим шляхом відповідач-3 вважає, що у процесі приватизації (безоплатного передання спірних земельних ділянок фізичним особам) Обухівська РДА діяла від імені держави, а її рішення про передачу земельних ділянок у власність фізичних осіб було нічим іншим як вираженням волі держави на вибуття земельних ділянок з її власності у процесі приватизації. Крім того, на думку відповідача-3, витребування спірних земельних ділянок є неможливим в силу прямого припису ч. 2 ст. 388 ЦК України, якою передбачено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Отже, як зазначив відповідач-3, оскільки право власності на спірні земельні ділянки перейшло до ПАТ «Європейський газовий банк» на підставі судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а перехід права власності на спірну земельну ділянку до ПАТ «Європейський газовий банк» відбулось на відплатних засадах, а саме в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, до спірних відносин підлягає застосуванню припис ч. 2 ст. 388 ЦК України.

Додатково про відсутність підстав для витребування у відповідача-3 як добросовісного набувача за оплатним правочином спірних земельних ділянок свідчить обов`язкова для застосування судами України практика Європейського суду з прав людини. Відповідач-3 вважає помилковим визначення позовних вимог про витребування спірних земельних ділянок без передбачення суми компенсації, яка має бути виплачена відповідачу-3 як їхньому власнику, оскільки позовом у даній справі не передбачено будь-якого відшкодування для відповідача-3 у випадку скасування його права на земельні ділянки (витребування земельних ділянок на користь держави), задоволення позову означатиме порушення принципу «належного урядування», у зв`язку із чим рішення про задоволення позову суперечитиме практиці ЄСПЛ і за будь-яких умов не може визнаватися законним.

Відповідач-3 вважає помилковим визначення прокурором позовних вимог як витребування спірних земельних ділянок на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації, оскільки така позовна вимога, на думку відповідача-3, не може бути задоволена з огляду на те, що КОДА не наділена повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками лісового фонду.

За доводами відповідача-3, ключовою обставиною для з`ясування у цій справі є існування права власності на спірні земельні ділянки у держави, а також встановлення факту її передачі у користування Київлісгоспу. Проте, на думку відповідача-3, на момент передачі спірних земельних ділянок у приватну власність у грудні 2003 року право держави як попереднього власника цих земельних ділянок не було належним чином оформлене, що виключає незаконність вибуття спірних земельних ділянок з власності держави та створює підстави для відмови у позові про витребування земельних ділянок у відповідача-3 на користь держави.

Також відповідач-3 посилається на відсутність доказів повного накладення спірних ділянок на землі лісового фонду, у зв`язку із чим земельні ділянки у частинах, які не накладаються на землі лісового фонду, не можуть бути витребувані у відповідача-3. При цьому, як зазначив відповдіач-3, прокурор не надав жодних доказів для встановлення того, у якій саме частині спірні ділянки накладаються на землі лісового фонду.

Крім того відповідач-3 посилається на пропуск прокурором позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові. За ствердженням відповідача-3, прокурор міг довідатися про порушення земельного законодавства ще у серпні 2006 року з моменту прийняття Старобезрадичівською сільською радою спірного рішення № 93 від 18.08.2006, зв`язку із цим відлік позовної давності у цій справі треба обраховувати з серпня 2006 року і на момент подання позову у січні 2015 позовну давність було пропущено.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Вирішуючи господарський спір, суд повинен дотримуватися певного алгоритму дій, а саме, з`ясувати, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18.

Отже, звертаючись з позовом, позивач (прокурор) повинен довести наявність у нього порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також довести, що ці права порушені саме відповідачем.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з ст. 14 Конституції України, яка кореспондується з положеннями ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Приписами ч. 1 ст. 18 Земельного кодексу України (далі ЗК України) унормовано, що до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ЗК України земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України (далі ЛК України), ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Земельна лісова ділянка земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства.

Статтею 5 ЛК України унормовано, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги.

Ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи (ст. 7 ЛК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21), вказала, що володіння приватними особами лісовими ділянками цілком можливе, оскільки вони можуть мати такі ділянки на праві власності. Так, відповідно до частини першої статті 8, частини першої статті 9 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. Згідно з ст. 10 ЛК України ліси в Україні можуть перебувати у приватній власності; суб`єктами права приватної власності на ліси є громадяни та юридичні особи України. Відповідно до ст. 12 ЛК України громадяни та юридичні особи України можуть безоплатно або за плату набувати у власність у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств замкнені земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів; ця площа може бути збільшена в разі успадкування лісів згідно із законом; громадяни та юридичні особи можуть мати у власності ліси, створені ними на набутих у власність у встановленому порядку земельних ділянках деградованих і малопродуктивних угідь, без обмеження їх площі; ліси, створені громадянами та юридичними особами на земельних ділянках, що належать їм на праві власності, перебувають у приватній власності цих громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 ЛК України, лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо). До не вкритих лісовою рослинністю лісових ділянок належать лісові ділянки, зайняті незімкнутими лісовими культурами, лісовими розсадниками і плантаціями, а також лісовими шляхами та просіками, лісовими протипожежними розривами, лісовими осушувальними канавами і дренажними системами.

Отже, в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок (якщо такі ознаки наявні) особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що земельна ділянка є лісовою земельною ділянкою. Це може свідчити про недобросовісність такої особи і впливати на вирішення спору, зокрема про витребування лісової земельної ділянки, але не може свідчити про неможливість володіння (законного чи незаконного) приватною особою такою земельною ділянкою.

Частиною 1 ст. 17 ЛК України передбачено, що у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Районні державні адміністрації у сфері лісових відносин на їх території приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення (п. 4 ч. 1 ст. 32 ЛК України).

Статтею 45 ЛК України визначено, що лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Статтями 46-48, 54 ЛК України передбачено, що лісовпорядкування передбачає виконання відповідних топографо-геодезичних робіт і спеціального картографування лісів, виготовлення планово-картографічних матеріалів.

Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами.

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, передбачено, що планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Отже, при вирішенні питання щодо перебування спірних земельних лісових ділянок в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 368/1158/16-ц, від 23.10.2019 у справі № 488/402/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, постановах Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 910/9256/16, від 15.01.2019 у справі № 907/459/17, від 19.06.2019 у справі № 911/604/18, від 27.01.2020 у справі № 617/964/15-ц та від 22.06.2020 у справі № 297/2935/16-ц, від 21.04.2021 у справі № 707/2196/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 367/3877/15-ц, від 01.03.2018 у справі № 910/19932/16, від 04.08.2021 у справі № 925/889/19.

З огляду на наведене вище, суд зазначає, що документами, які посвідчують право Козинського лісництва Державного підприємства «Київське лісове господарство» на землі лісового фонду та які визначають місце розташування і межі цих земель, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, зокрема планшети лісовпорядкування.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 77 ГПК України, допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зазначений стандарт доказування «вірогідності доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Як було встановлено судом вище, 23.06.2003 Обухівською районною державною адміністрацією Київської області видано розпорядження № 333 «Про передачу земель лісового фонду у постійне користування Обухівському, Козинському лісництвам та Ржищівському Держлісгоспу для ведення лісового господарства», яким, серед іншого, передано у постійне користування землі лісового фонду для ведення лісового господарства Козинському лісництву: Великодмитрівської сільської ради 121,1 га; Козинської селищної ради 155,0 га; Підгірцевської сільської ради 309,0 га; Старобезрадичівської сільської ради 492,5 га; Української міської ради 77,5 га.

При цьому, як вбачається з розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 333 від 23.06.2003, останнім визначено відповідно до ст. 20 ЗК України цільове призначення земельних ділянок, які передаються у постійне користування як землі лісового фонду для ведення лісового господарства.

Суд наголошує на тому, що вказане розпорядження № 333 від 23.06.2003 в судовому порядку не оскаржене та не скасоване, а отже є чинним.

Відповідно до наявного в матеріалах справи акта прийому-передачі лісового фонду Старобезрадичівської сільської ради у постійне користування Козинському лісництву КДЛГО «Київліс» для ведення лісового господарства, Козинське лісництво КДЛГО «Київліс» прийняло землі лісового фонду Старобезрадичівської сільської ради загальною площею 351,4 га у зв`язку із припиненням діяльності колишніх колективних сільськогосподарських підприємств-лісокористувачів.

В матеріалах справи наявний планшет лісовпорядкування № 6 Козинського лісництва ДП «Київський лісгосп» 2014 року, оновлений станом на 01.01.2016, відповідно до якого загальна площа 175,1 га, планшет складений на основі ортофотопланів зйомки 2007-2009 рр. та матеріалів лісовпорядкування 2003 року.

Також до матеріалів справи долучено копії плану лісонасаджень ДП «Київський лісгосп» Козинське лісництво. Лісовпорядкування 2014 року, загальна площа 4265,2 га, проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» Київського обласного та по м. Києву Управління лісового та мисливського господарства 2015 рік.

Отже, матеріалами справи підтверджується передача Козинському лісництву Державного підприємства «Київське лісове господарство» у постійне користування земельних ділянок лісогосподарського призначення, зокрема на території Старобезрадичівської сільської ради.

За ствердженням прокурора, набуття ТОВ «Компанія Стратег» у власність трьох спірних земельний ділянок (утворених в результаті поділу первісної земельної ділянки лісогосподарського призначення) та державна реєстрація права власності на них за ТОВ «Компанія Стратег» здійснено всупереч вимог ст. 20, 55, 56, 84, 116, 141, 149 ЗК України та ст. 5, 7, 57 ЛК України, а тому підлягає витребуванню з незаконного володіння ТОВ «Компанія Стратег» в порядку ст. 387 Цивільного кодексу України.

Як було встановлено судом вище, зі змісту акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства № А45/01 від 28.02.2012, складеного державними інспекторами контролю за використанням та охороною земель Управління Держземінспекції Головного Держкомзему у Київській області вбачається, що в результаті перевірки встановлено, що ряд земельних ділянок, серед яких і земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026 накладаються на землі лісового фонду (110 квартал Козинського лісництва, виділи 13-20), що знаходяться в постійному користуванні ДП «Київський лісгосп» згідно частини 5 Перехідних положень Лісового кодексу України.

ДП «Київське лісове господарство» листом від 26.11.2014 № 02-868 повідомило, що земельна ділянка площею 34,0127 га, частина якої перебуває у власності, зокрема ОСОБА_10 , знаходиться на території земель лісогосподарського призначення лісового фонду Козинського лісництва квартал 110. Земельна ділянка площею 9,0030 га за кадастровим номером :12:028:0026 накладається на землі, які обліковуються за матеріалами лісовпорядкування 2003 року.

Розташування спірної первісної земельної ділянки в межах кварталу 110 Козинського лісництва ДП «Київське лісове господарство» також підтверджується листами Головного управління Держземагентства у Київській області від 25.11.2014, викопіюванням з корегування проекту формування та встановлення меж Старобезрадичівської сільської ради та викопіюванням з карти формування території Старобезрадичівської сільської ради.

Управління Держземагенства в Обухівському районі Головного управління Держземагенства у Київській області листом № 1.1-24/245 від 25.11.2014, серед іншого, повідомило про те, що в архіві управління відсутні, не обліковуються та розробником на зберігання не передавалися другі примірники державних актів на право власності на земельні ділянки гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

ВО «Укрдержліспроект» надано до суду файл з межами кварталу 110 Козинського лісництва ДП «Київський лісгосп» та межами його таксаційних виділів відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року.

Крім того, відповідно до письмових пояснень ДП «Київське лісове господарство» № 02/224 від 15.03.2016 (том 2, а.с.179-183), на земельні ділянки, які були прийняті до земель лісового фонду, лісовпорядною організацією ВО «Укрдержліспроект» було виготовлено планово-картографічні матеріали лісовпорядкування (лісовпорядні планшети, проект організації та розвитку лісового господарства, плани лісонасаджень, протокол ІІ лісовпорядної наради), і передані для користування до ДП «Київський лісгосп». У письмових поясненнях ДП «Київське лісове господарство» зазначило, що спірна земельна ділянка (з кадастровим номером :12:028:0026) відноситься до земель лісового фонду Козинського лісництва, розміщена в кварталі 110, і станом на дату письмових пояснень знаходиться в землекористування ДП відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування; згоди на вилучення лісових земель землекористувачем не надавалось, погоджень проектно-технічної документації не розглядалось, згоду на зміну цільового призначення Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства не надавало. До письмових пояснень ДП «Київське лісове господарство» також долучило викопіювання з планшету Козинського лісництва та проект організації і розвитку лісового господарства.

При цьому суд враховує, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 по даній справі № 372/266/15-ц позов першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_10 , Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання недійсним розпоряджень, визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування їх державної реєстрації та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, за участю третіх осіб, задоволено. Визнано недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 746 від 29.12.2003 «Про передачу земельних ділянок у власність», в частині передачі у власність земельних ділянок загальною площею 9, 0030 га ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Визнано недійсним підпункт 2 додатку до пунктів 1-3 рішення Старобезрадичівської сільської ради № 93 від 18.08.2006 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок громадянам на території села Старі Безрадичі Старобезрадичівської сільської ради. Визнано недійсним державний акт серії ЯД № 658672 від 25.10.2006, виданий на ім`я ОСОБА_10 , кадастровий номер :12:028:0026. Витребувано на користь ДП «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_10 земельну ділянку площею 9,0030 га, що розташована в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер :12:028:0026 вартістю 958500 грн. Визнано за Державним підприємством «Київське лісове господарство» право постійного користування на земельну ділянку площею 9,0030 га, кадастровий номер :12:028:0026.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 мотивовано тим, що з державної власності без згоди Київського обласного управління лісового та мисливського господарства та згоди землекористувача ДП «Київське лісове господарство», незаконно вибула з державної власності земельна ділянка лісового фонду загальною площею 9,0030 га в кварталі 110 Козинського лісництва, виділах 13-20 ДП «Київське лісове господарство» та передана третім особам у справі для нелісогосподарських потреб шляхом прийняття оскаржуваного розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 29.12.03 № 746 та виготовлення оспорюваних державних актів на право власності на земельні ділянки, чим порушено інтереси держави. Таким чином, Обухівською районною державною адміністрацією, з порушенням порядку вилучення та встановлення цільового призначення земельних ділянок, видані державні акти на право власності на земельні ділянки лісового фонду загальною площею 9,0030 га для сільськогосподарських потреб. З вказаних підстав, також підлягає визнанню недійсним та скасуванню рішення Старобезрадичівської сільської ради від 18.08.06 № 93 (підпункт 2 додатку до пунктів 1-3 рішення), яким цільове призначення земельної ділянки ОСОБА_10 змінено з особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування жилого будинку, про що останньому видано Державний акт на право власності на землю серії № 658672 від 25.10.2006, кадастровий номер земельний ділянки :12:028:0026.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.08.2015 рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 по даній справі № 372/266/15-ц залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2016 по даній справі № 372/266/15-ц рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12.08.2015 в частині вирішення позову про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанцій.

Разом з цим, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 03.02.2016 залишив без змін рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 й ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12.08.2015 у справі № 372/266/15-ц у частині задоволення вимог прокурора про визнання недійсними розпорядження та рішення № 93.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, залишаючи без змін рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 й ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12.08.2015 у справі № 372/266/15-ц у частині задоволення вимог прокурора про визнання недійсними розпорядження № 746 від 29.12.2003 та рішення № 93, зазначив наступне:

«Судами встановлено, що Київський обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ДП «Київське лісове господарство» погодження про можливість вилучення та зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення загальною площею 9,0030 га в кварталі 110 Козинського лісництва, виділах 13-20 ДП «Київське лісове господарство» ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , не надавались. Суди, встановивши, що з державної власності незаконно вибули вказані земельні ділянки, які заборонено передавати у приватну власність та змінювати їх цільове призначення із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення, правильно задовольнили позов у частині визнання незаконним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 29.12.2003 № 746 та підпункту 2 додатку до пунктів 1-3 рішення Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області від 18.08.2006 № 93 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок громадянам на території села Старі Безрадичі Старобезрадичівської сільської ради». У цій частині судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.».

Отже, рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 у даній справі в частині задоволення вимог прокурора про визнання недійсними розпорядження № 746 від 29.12.2003 та рішення № 93 від 18.08.2006 є чинним.

Вказане також підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у пунктах 39, 41 постанови від 16.06.2020 у справі даній № 372/266/15-ц.

Отже, у рішенні Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 у даній справі № 372/266/15-ц встановлено обставини неправомірного вибуття спірної первісної земельної ділянки лісогосподарського призначення із земель державної власності, що перебуває у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство».

Висновки Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 в цій частині не скасовані та не спростовані подальшими інстанціями.

При цьому, оскільки рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 у даній справі в частині задоволення вимог прокурора про визнання недійсними розпорядження № 746 від 29.12.2003 та рішення № 93 від 18.08.2006 є чинним, Господарський суд Київської області, вирішуючи даний спір, не наділений правом перегляду такого рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, однією з підстав звільнення від доказування є преюдиційність обставин, існування яких встановлене судовим рішенням, що вступило в законну силу, у господарській, цивільній або адміністративній справі.

Таким чином, рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 у даній справі № 372/266/15-ц в частині визнання недійсними розпорядження № 746 від 29.12.2003 та рішення № 93 має преюдиційне значення для вирішення даної справи, оскільки, судом розглядається позовна вимога про витребування земельних ділянок, які утворені в результаті поділу спірної первісної земельної ділянки, яка була предметом розгляду у даній справі № 372/266/15-ц при первісному її розгляді.

З урахуванням усього зазначеного вище, матеріалами справи підтверджується, що первісна земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026, загальною площею 9,0030 га, відносилась до земель лісогосподарського призначення та розташована в межах кварталу 110 Козинського лісництва ДП «Київське лісове господарство», правонаступником якого є ДСГП «Ліси України».

Доказів, які б спростовували обставину того, що земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026 відноситься до земель лісогосподарського призначення та розташована в межах виділів 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20 кварталу 110 Козинського лісництва та була неправомірно відведена у приватну власність фізичних осіб та перебуває в постійному користуванні ДСГП «Ліси України», сторонами до суду не надано.

Водночас судом було встановлено вище та не заперечується сторонами, що протягом розгляду даної справи № 372/266/15-ц первісна земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026, загальною площею 9,0030 га, на підставі заяви директора ТОВ «ФК «Стратег» та технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки була поділена на три нові земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0049, площею 4,0011 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га та :12:028:0051, площею 2,501 га.

На підтвердження того, що три новоутворені земельні ділянки знаходяться в межах кварталу 110 Козинського лісництва, прокурор долучив до матеріалів справи лист ВО «Укрдержліспроект» № 229 від 23.03.2023, до якого долучено витяг з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування з нанесеними межами частини кварталу 110 і межами таксаційних виділів Козинського лісництва «ДП «Київській лісгосп» відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року та межами земельних ділянок, що нанесені згідно з наданими каталогами координат (том 13, а.с. 33-34).

Із долученого ВО «Укрдержліспроект» витягу з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування ДП «Київський лісгосп» Козинського лісництва частини кварталу № 110 вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0049, :12:028:0050 та :12:028:0051 знаходяться в межах кварталу 110 Козинського лісництва ДП «Київський лісгосп».

Суд враховує, що ВО «Укрдержліспроект» створене з метою проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України, яке включає систему державних заходів, спрямованих на забезпечення охорони і захисту, раціонального використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства. ВО «Укрдержліспроект» здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 361/6826/16.

Таким чином, надана ВО «Укрдержліспроект» інформація з доданим викопіюванням з публічної кадастрової карти України є допустимим доказом в розумінні ст. 78 ЦПК України та потребує оцінки суду в сукупності з іншими доказами.

З урахуванням усього зазначеного вище, суд встановив, що три земельні ділянки з кадастровими :12:028:0049, площею 4,0011 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га та :12:028:0051, площею 2,501 га (загальна площа яких складає 9,003 га), утворені в результаті поділу спірної первісної ділянки з кадастровим номером :12:028:0026, площею 9,0030 га, відносяться до земель лісогосподарського призначення та розташовані в межах кварталу 110 Козинського лісництва ДП «Київське лісове господарство», правонаступником якого є ДСГП «Ліси України».

Стосовно наявного в матеріалах справи висновку експертів № 22488/23-41 від 30.07.2024, складеного за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи, суд зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.03.2023 у даній справі було призначено земельно-технічну експертизу з метою встановлення належності/неналежності земельних ділянок з кадастровими номерами: :12:028:0051 площею 2,501 га; :12:028:0050 площею 2,5009 га; :12:028:0049 площею 4,0011 га, до земель лісогосподарського призначення, на вирішення якої було поставлено наступні запитання (з урахуванням їх подальшого уточнення):

2.1. Чи знаходилися земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0049, площею 4,0011 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га, :12:028:0051, площею 2,501 га, що розташовані в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, станом на дату їх формування, та чи знаходяться на даний час в межах (у складі) земель лісового фонду (лісогосподарського призначення) Козинського лісництва Державного підприємства «Київське лісове господарство» та до якого кварталу Козинського лісництва Державного підприємства «Київське лісове господарство» відносилися/відносяться спірні земельні ділянки)?

2.2. Якщо земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0049, площею 4,0011 га, :12:028:0050, площею 2,5009 га, :12:028:0051, площею 2,501 га, що розташовані в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, станом на дату їх формування знаходилися та/чи на даний час знаходяться в межах (у складі) земель лісового фонду (лісогосподарського призначення) частково, показати графічно та розрахувати площу частин вказаних земельних ділянок, які знаходилися/знаходяться у межах (у складі) земель лісового фонду (лісогосподарського призначення) та поза межами (не у складі) земель лісового фонду (лісогосподарського призначення)?

2.3 Чи знаходилася земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026, загальною площею 9,0030 га, що розташована в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, право власності Попадина Р.С. на яку було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 233833, станом на момент її відведення у приватну власність в межах (у складі) земель лісового фонду (лісогосподарського призначення), які перебувають в постійному користуванні Козинського лісництва ДП «Київське лісове господарство»?

Відповідно до ст. 98 ГПК України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Дослідивши наявний в матеріалах справи висновок експертів № 22488/23-41 від 30.07.2024, складений судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Бікус Ю. та Дощечкін О. за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи, суд встановив, що судові експерти за наслідками експертного дослідження дійшли наступних висновків:

1. Визначити, чи знаходилися земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0049, :12:028:0050, :12:028:0051 станом на дату їх формування та чи знаходяться на даний час в межах земель лісового фонду (лісогосподарського призначення) Козинського лісництва Державного підприємства «Київське лісове господарство», не вбачається можливим, оскільки:

- не задоволено клопотання експерта про надання планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Козинського лісництва Державного підприємства «Київське лісове господарство», а саме: складальних планшетів, якими станом на 2020 рік та на даний час визначені межі лісових кварталів вказаного лісництва, в електронному вигляді (файли форматів .dmf, .dwg) або в електронному сканованому вигляді (файли формату .pdf, jpg, .png, .tif тощо);

- за наявною у складі судової справи копією планшету № 6 лісовпорядкування 2014 року Козинського лісництва Державного підприємства «Київське лісове господарство» на аркуші формату А4 не можливо визначити місце розташування і межі облікових одиниць лісового фонду (земель лісового фонду), оскільки ця копія оформлена не у відповідному масштабі із значним спотворенням проекції.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0049, :12:028:0050, :12:028:0051 станом на 26.08.2020 (дата формування вказаних земельних ділянок) у складі земель лісогосподарського призначення не перебували і на даний час не перебувають.

2. Надати відповідь на питання не вбачається можливим (див. дослідницьку частину та відповідь на питання № 1).

3. Визначити чи знаходилася земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026, станом на момент її відведення у приватну власність в межах земель лісового фонду (лісогосподарського призначення) Козинського лісництва Державного підприємства «Київське лісове господарство», не вбачається за можливе, оскільки:

- земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026 сформована за результатами об`єднання 9-ти земельних ділянок приватної власності, які розпорядження голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 29.12.2003 № 746 були передані у власність громадян, а не за результатами відведення цієї земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності;

- не задоволено клопотання експерта про надання планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Козинського лісництва Державного підприємства «Київське лісове господарство», а саме: складальних планшетів, якими станом на 2020 рік були визначені межі лісових кварталів вказаного лісництва, в електронному вигляді (файли форматів .dmf, dwg) або в електронному сканованому вигляді (файли формату .pdf, jpg, .png, tif тощо);

- в матеріалах судової справи відсутні планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, яким станом на 25.03.2006 (дата формування земельної ділянки) були визначені межі облікових одиниць лісового фонду Козинського лісництва ДП «Київський лісгосп» та посвідчено право на земельні лісові ділянки вказаного підприємства.

Земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026 станом на 25.03.2006 (дата формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав) у складі земель лісогосподарського призначення не перебувала.

Статтею 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Згідно ст. 12 Закону України «Про судову експертизу» незалежно від виду судочинства та підстави проведення експертизи судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.

Водночас, всупереч наведеним вище вимогам, судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, обґрунтовані та повні відповіді на поставлені перед ними питання не надано.

Так зі змісту висновку експертів, суд не вбачає за можливе підтвердити або спростувати факт належності/неналежності земельних ділянок з кадастровими номерами: :12:028:0051 площею 2,501 га; :12:028:0050 площею 2,5009 га; :12:028:0049 площею 4,0011 га, до земель лісогосподарського призначення Козинського лісництва ДП «Київське лісове господарство».

Крім того, враховуючи ненадання судовим експертам запитуваних документів та матеріалів, необхідних для проведення експертного дослідження, висновки судових експертів щодо не перебування земельних ділянок з кадастровими номерами :12:028:0049, :12:028:0050, :12:028:0051 станом на 26.08.2020 (дата формування вказаних земельних ділянок) у складі земель лісогосподарського призначення, а також стосовно не перебування земельної ділянки з кадастровим номером :12:028:0026 станом на 25.03.2006 (дата формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав) у складі земель лісогосподарського призначення суд вважає таким, що не відповідають критеріям обґрунтованості та достовірності, та викликають сумніви у їх правильності.

З урахуванням зазначеного вище, суд вважає, що висновок експертів № 22488/23-41 від 30.07.2024, складений судовими експертами за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи, є таким, що викликає сумніву у його правильності та не відповідає вимогам чинного законодавства, у тому числі стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості, у зв`язку із чим суд не приймає в якості доказу результати проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи, які викладені у висновку експертів № 22488/23-41 від 30.07.2024.

Водночас, сторонами не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували обставину того, що три спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення, розташовані в межах виділів 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20 кварталу 110 Козинського лісництва та перебувають в постійному користуванні ДСГП «Ліси України».

Відповідно до ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 9 ЛК України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності.

Згідно ст. 10 ЛК України, ліси в Україні можуть перебувати у приватній власності; суб`єктами права приватної власності на ліси є громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до ст. 12 ЛК України, громадяни та юридичні особи України можуть безоплатно або за плату набувати у власність у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств замкнені земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів; ця площа може бути збільшена в разі успадкування лісів згідно із законом; громадяни та юридичні особи можуть мати у власності ліси, створені ними на набутих у власність у встановленому порядку земельних ділянках деградованих і малопродуктивних угідь, без обмеження їх площі; ліси, створені громадянами та юридичними особами на земельних ділянках, що належать їм на праві власності, перебувають у приватній власності цих громадян і юридичних осіб.

Отже, в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок (якщо такі ознаки наявні) особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що земельна ділянка є лісовою земельною ділянкою. Це може свідчити про недобросовісність такої особи і впливати на вирішення спору, зокрема, про витребування лісової земельної ділянки, але не може свідчити про неможливість володіння (законного чи незаконного) приватною особою такою земельною ділянкою (пп. 53, 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц).

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 ЦК України.

Судом встановлено вище, що первісна земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026, загальною площею 9,0030 га, яка була в подальшому поділена на три спірні земельні ділянки :12:028:0051, :12:028:0050, :12:028:0049, належить до земель державного лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні ДП «Ліси України».

Суд зазначає, що на землі лісогосподарського призначення розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати власника лише у випадках, прямо передбачених у Земельним та Лісовим кодексами України.

При цьому, реєстрація права власності ТОВ «Компанія Стратег» щодо спірних земельних ділянок державного лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства, без їх попереднього вилучення з постійного користування, є порушенням вимог законодавства у зазначеній сфері.

З матеріалів справи вбачається, що Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ДП «Київське лісове господарство» погодження про можливість вилучення та зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення загальною площею 9,0030 га в кварталі 110 Козинського лісництва, виділах 13-20 ДП «Київське лісове господарство» не надавались. Протилежного матеріали справи не містять.

Отже, заволодіння (тобто реєстрація права власності на земельні ділянки) ТОВ «Компанія Стратег» первісною земельною ділянкою з кадастровим номером :12:028:0026, яка в подальшому останнім поділена на три спірні земельні ділянки :12:028:0051, :12:028:0050, :12:028:0049, що належать до земель державної власності лісогосподарського призначення та перебувають у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства суперечить наведеним вимогам законодавства.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пп. 43, 89).

Відповідно до п. 72 постанови Великої палати Верховного суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння

З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2020 відповідач-3 зареєстрував право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0049, :12:028:0050 та :12:028:0051, утворені в результаті поділу первісної земельної ділянки, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру від 02.09.2020 №№ 222380464, 222384357, 222377343.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Стратег» на даний час залишається власником вказаних вище земельних ділянок, що ним не заперечується.

За таких обставин, виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння, 02.09.2020 відбулось протиправне заволодіння спірними земельними ділянками відповдіачем-3.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати належне йому майно і у добросовісного користувача.

Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника, включаючи право володіння.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду підтвердила свій висновок про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку ст. 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності. Вказану правову позицію підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17.

Таким чином, власник з дотриманням вимог ст. 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Враховуючи викладене, належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Отже, належним та ефективним способом захисту у зв`язку з протиправним вибуттям земельної ділянки лісового фонду з володіння держави є віндикаційний позов про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

У справі, що розглядається, судом встановлено наявність за відповідачем-3 державної реєстрації права власності на три спірні земельні ділянки, що за наведеними висновками Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц є підставою для застосування статті 387 ЦК України.

Суд також зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц зазначено, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18, від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18.

Судом також враховано, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до цієї статті в чинній редакції за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав (записів до Державного реєстру прав). З відображенням таких відомостей (записів) у Державному реєстрі прав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпує свою дію. Отже, вимога про скасування такого рішення після внесення на його підставі відповідних відомостей (записів) до Державного реєстру прав не відповідає належному способу захисту.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку у своїй постанові від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, де зазначалося про можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності як належного способу захисту права або інтересу (пп. 146, 152, 153 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Прокурор, з урахуванням остаточного визначення кола позовних вимог, просить суд витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стратег» (ТОВ «Компанія Стратег») земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0051 площею 2,501 га, :12:028:0050 площею 2,5009 га, :12:028:0049 площею 4,0011 га.

При цьому, у пункті 56 постанови від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з огляду на приписи статей 387 і 388 ЦК України помилковими є висновки суду першої інстанції щодо неможливості витребування власником земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Отже, суд погоджується із ствердженнями прокурора, що поділ первинної земельної ділянки на нові земельні ділянки жодним чином не змінює їх правового статусу земель лісогосподарського призначення, які незаконно вибули із власності держави.

З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку, що прокурором обрано належний спосіб захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Щодо витребування земельної ділянки на користь Київської обласної державної адміністрації суд зазначає наступне.

Позов у даній справі було подано у січні 2015 року прокурором в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та ДП «Київське лісове господарство», оскільки відповідно до положень ч. 8 ст. 122, ч. 9 ст. 149 ЗК України в редакціях чинних на момент пред`явлення позову повноваження щодо вилучення і розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб належали до виключної компетенції Кабінету Міністрів України.

Разом з цим, 27.05.2021 набрав чинності Закон України № 1423-ІХ від 28.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», відповідно до якого до повноважень Кабінету Міністрів України не належить розпорядження землями лісогосподарського призначення та землями природно-заповідного фонду.

Відповідно до ч. 8 ст. 122 ЗК України (в новій редакції), Кабінет Міністрів України передає лише земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування, які не входять до складу адміністративного-територіальних одиниць, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За новою редакцією ст. 149 ЗК України, такі землі вилучаються за рішенням органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження землями відповідно до ст. 122 цього Кодексу, та лише виключно для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності.

Пунктом 24 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 ЗК України (в новій редакції), обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Враховуючи зазначене, в силу норм ч. 5 ст. 122 ЗК України, уповноваженим державним органом щодо розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення за межами населених пунктів є Київська обласна державна адміністрація.

Вказаним спростовуються твердження відповідача-3 стосовно того, що Київська обласна державна адміністрація не наділена повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками лісового фонду.

З урахуванням того, що погодження про можливість вилучення та зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення загальною площею 9,0030 га в кварталі 110 Козинського лісництва ДП «Київське лісове господарство» не надавались, первісна земельна ділянка є землею державної форми власності лісогосподарського призначення, відноситься до лісового фонду, незаконно вибула з власності держави за відсутності відповідних правових підстав шляхом неправомірного її відведення у власність фізичних осіб, що встановлено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 у даній справі в частині задоволення вимог прокурора про визнання недійсними розпорядження № 746 від 29.12.2003 та рішення № 93 (залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.08.2015 у справі № 372/266/15-ц та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2016), оскільки вказана земельна ділянка набута у власність ТОВ «Компанія Стратег» від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа нею, та з урахуванням того, що відповідачем-3 в подальшому здійснено її поділ на три земельні ділянки та зареєстровано за ним право власності на такі земельні ділянки всупереч перелічених вище норм земельного та лісового законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації із незаконного володіння відповідача-3 земельних ділянок з кадастровими номерами :12:028:0051 площею 2,501 га, :12:028:0050 площею 2,5009 га, :12:028:0049 площею 4,0011 га. Доказів протилежного суду не надано.

Розглядаючи твердження відповідача-3 стосовно неможливості витребування у відповідача-3 спірних земельних ділянок як добросовісного набувача, оскільки відбувається втручання у право на мирне володіння майном всупереч гарантій у статті 1 Першого протоколу до Конвенції, суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц зазначено, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), пункти 166 - 168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: - втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу в національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; - якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, легітимна мета такого втручання може полягати в контролі за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або в забезпеченні сплати податків, інших зборів або штрафів; - втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними із цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності.

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19, пункти 40-43)).

Можливість віндикації майна, його витребування від особи, яка незаконно або свавільно заволоділа ним, має нормативну основу в національному законодавстві. Зокрема, пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України передбачений такий спосіб захисту, як відновлення становища, яке існувало до порушення, а статтею 387 ЦК України передбачено право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння. Зазначені положення є доступними для заінтересованих осіб, чіткими, а наслідки їх застосування передбачуваними.

Віндикація майна, його витребування в особи, яка незаконно або свавільно порушила чуже володіння, має легітимну мету, яка полягає в забезпеченні права інших осіб мирно володіти своїм майном. Така мета відповідає загальним інтересам суспільства.

Повернення державі земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі органом місцевого самоврядування, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки належністю її до земель лісогосподарського призначення.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 190-192 вказаної вище постанови звернула увагу на те, що у спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.

Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Водночас не вбачається порушення справедливого балансу в разі витребування майна від недобросовісного набувача без будь-якої компенсації. Протилежний підхід стимулював би неправомірне та свавільне заволодіння чужим майном та фактично передбачав би винагороду за порушення законодавства і прав інших осіб. Крім того, недобросовісне заволодіння чужим майном не відповідає критерію мирного володіння майном.

Як встановлено судом вище, 22.12.2018 між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «ФК «Стратег» був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :12:028:0026, загальною площею 9,0030 га.

Разом з цим, ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10.03.2015 відкрито провадження у справі № 372/266/15-ц за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_10 , Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання недійсним розпоряджень, визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування їх державної реєстрації та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, за участю третіх осіб.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 у справі № 372/266/15-ц позов задоволено. Визнано недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 29.12.2003 року № 746 «Про передачу земельних ділянок у власність», в частині передачі у власність земельних ділянок загальною площею 9, 0030 га ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Визнано недійсним підпункт 2 додатку до пунктів 1-3 рішення Старобезрадичівської сільської ради 18.08.2006 року № 93 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок громадянам на території села Старі Безрадичі Старобезрадичівської сільської ради. Визнано недійсним державний акт серії ЯД № 658672 від 25.10.2006, виданий на ім`я ОСОБА_10 , кадастровий номер :12:028:0026. Витребувано на користь ДП «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_10 земельну ділянку площею 9,0030 га, що розташована в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер :12:028:0026 вартістю 958500 грн. Визнати за Державним підприємством «Київське лісове господарство» право постійного користування на земельну ділянку площею 9,0030 га, кадастровий номер :12:028:0026.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.08.2015 рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 по даній справі № 372/266/15-ц залишено без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 03.02.2016 залишив без змін рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 й ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12.08.2015 у справі № 372/266/15-ц у частині задоволення вимог прокурора про визнання недійсними розпорядження та рішення № 93.

Крім того суд звертає увагу, що провадження у справі № 372/266/15-ц триває з 10.03.2015 відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області про відкриття провадження у справі № 372/266/15-ц, загальний доступ до якої в Єдиному державному реєстрі судових рішень забезпечено 30.03.2015.

З огляду на наведене, суд не може визнати дії відповідача з набуття права власності на спірну первісну земельну ділянку з кадастровим номером :12:028:0026 добросовісними, оскільки відповідач проявивши розумну обачність, міг і повинен був знати про те, що спірна земельна ділянка є лісовою земельною ділянкою, зокрема, в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак (наявності лісової (деревної) рослинності) спірної земельної ділянки, а також наявністю у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень відомостей про судові спори відносно спірної первісної земельної ділянки та судових рішень у даній справі, зокрема шляхом здійснення пошуку за кадастровим номером спірної земельної ділянки.

Варто також зазначити, що ПАТ «Європейський газовий банк» був співвідповідачем у даній справі до його заміни на належного відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Стратег» ухвалою Господарського суду Київської області від 28.01.2021 у даній справі, а відтак особа, від якої відподіач-3 набув право власності на первісну земельну ділянку була обізнана про наявність спору відносно спірної первісної земельної ділянки.

Суд наголошує на тому, ТОВ «Компанія Стратег», укладаючи 22.12.2018 з ПАТ «Європейський газовий банк» договір купівлі-продажу первісної земельної ділянки № 2491, проявивши розумну обачність, міг і повинен був знати про те, що первісна земельна ділянка є лісовою земельною ділянкою та щодо такої земельної ділянки існує спір.

Враховуючи вказане, відповідач-3 не може вважатися добросовісним набувачем первісної земельної ділянки, оскільки знав та міг знати про набуття ним майна всупереч закону. Протилежного суду не доведено.

При цьому, як зазначено судом вище та узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, не вбачається порушення справедливого балансу в разі витребування майна від недобросовісного набувача без будь-якої компенсації.

Щодо посилань відповідача-3 на набуття ПАТ «Європейський газовий банк» права власності на спірну первісну земельну ділянку на підставі судового рішення від 12.11.2015 у справі № 372/3374/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки суд зазначає, що Обухівський районний суд Київської області, ухвалюючи рішення від 12.11.2015 у справі № 372/3374/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки на спірну первісну земельну ділянку, не досліджував питання правомірності набуття права власності фізичними особами на спірну первісну земельну ділянку лісогосподарського призначення та правомірність її вибуття з власності держави, а держава в особі уповноважених органів не була учасником вказаної справи.

Крім того, як встановлено судом вище, ТОВ «Компанія Стратег», укладаючи з ПАТ «Європейський газовий банк» (який станом на дату укладення договору був відповідачем у даній справі) договір купівлі-продажу первісної земельної ділянки знало та повинно було знати про неправомірне вибуття з власності держави спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення та наявність судового спору щодо такої земельної ділянки з 2015 року, у зв`язку із чим посилання відповідача-3 на набуття ПАТ «Європейський газовий банк» права власності на спірну первісну земельну ділянку на підставі судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не приймається судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляється.

Стосовно посилань відповідача-3 на відсутність доказів повного накладання спірних ділянок на землі лісового фонду, у зв`язку із чим земельні ділянки у частинах, які не накладаються на землі лісового фонду, не можуть бути витребувані у відповідача-3, суд зазначає, що змісту позовної заяви не вбачається, а прокурор у позові не стверджує про часткове накладання первісної земельної ділянки з кадастровим номером :12:028:0026, площею 9,003 га, на квартал 110 Козинського лісництва, виділи 13-20 ДП «Київське лісове господарство». Натомість прокурор у позові стверджує про те, що уся спірна первісна земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026, площею 9,003 га, належить до земель лісового фонду.

Суд зауважує, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2015 у даній справі № 372/266/15-ц в частині визнання недійсними розпорядження № 746 від 29.12.2003 та рішення № 93, яке в подальшому було залишено без змін, встановлено, що Київський обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ДП «Київське лісове господарство» погодження про можливість вилучення та зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення загальною площею 9,0030 га в кварталі 110 Козинського лісництва, виділах 13-20 ДП «Київське лісове господарство», 9-ти фізичним особами не надавали.

За наслідками розгляду справи судом не було встановлено часткового накладення спірної первісної земельної ділянки на землі лісового фонду, коли лише частина спірної первісної земельної ділянки (земельних ділянок) є власністю держави, а інша її частина (частини) належить відповідачу-3. Натомість у даній справі судом було встановлено, що уся первісна спірна земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026, площею 9,003 га (яка в подальшому була поділена на три земельні ділянки, загальна площа яких відповідає площі первісної земельній ділянки) належала до земель лісового фонду, у зв`язку із чим посилання відповідача в цій частині суд відхиляє як необґрунтовані.

З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку, що аргументи та доводи відповідача-3 не спростовують наведених вище висновків суду щодо наявності підстав для витребування у відповідача-3 спірних земельних ділянок на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації.

Частинами 1, 3 ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги зазначених вище правових норм, а також враховуючи, що в установленому порядку обставини, які повідомлені прокурором, не спростовані та належні докази на заперечення відомостей, повідомлених прокурором, до суду не надані, суд приходить до висновку, що вимога прокурора про витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Стратег» земельних ділянок з кадастровими номерами :12:028:0051 площею 2, 501 га, :12:028:0050 площею 2, 5009 га, :12:028:0049 площею 4, 0011 га, є обґрунтованою, нормативно та документально доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Стосовно клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Стратег» про застосування строків позовної давності суд встановив та зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач-3 у відзиві на позовну заяву від 09.03.2023 (том 13, а.с. 1-10) посилається на пропуск прокурором позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові. За ствердженням відповідача-3, прокурор міг довідатися про порушення земельного законодавства ще у серпні 2006 року з моменту прийняття Старобезрадичівською сільською радою спірного рішення № 93 від 18.08.2006, у зв`язку з цим відлік позовної давності у цій справі треба обраховувати з серпня 2006 року і на момент подання позову у січні 2015 позовну давність було пропущено.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

На віндикаційні позови держави в особі органів державної влади поширюється загальна позовна давність (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (пункти 39, 60), від 7 листопада 2018 року у справах № 488/5027/14-ц (пункт 103) і № 372/1036/15-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 65)).

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг якої, відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Таким чином, протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом, а для визначення моменту виникнення права на позов важливою є також і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав (такий правовий висновок наведено, зокрема у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 902/538/14).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, наведено правовий висновок про те, що і в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган.

Згідно правової позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові від 06.02.2020 у справі № 916/2828/18, під можливістю особи довідатись про порушення права слід розуміти передбачувану неминучість її інформування про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки. За змістом ст. 261 ЦК України законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права. Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор звернувся до Обухівського районного суду Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Державного підприємства «Київське лісове господарство» 15.01.2015 згідно штемпеля поштової установи на поштовому конверті, в якому надійшла до суду позовна заява з додатками.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що про наявні порушення вимог закону та необхідність їх захисту в судовому порядку прокурору стало відомо за результатами проведення перевірки вимог земельного законодавства, зокрема складення акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства № А45/01 від 28.02.2012, тобто саме з цього часу для прокурора повинен обчислюватися строк позовної давності.

Суд враховує, що ні Кабінет Міністрів України, ні землекористувач ДП «Київське лісове господарство» не були учасниками спірних правовідносин щодо вилучення та передачі у приватну власність спірних земельних ділянок, зміни їх цільового призначення та подальшого відчуження. Натомість, за наслідками розгляду справи було встановлено, що землі лісогосподарського призначення вибули з власності держави без погодження уповноважених на те органів.

Також у письмових поясненнях ДП «Київське лісове господарство» № 02/224 від 15.03.2016 (том 2, а.с. 179-183) зазначило, що підприємство довідалось про наявність державного акта на землях лісогосподарського призначення з запиту прокуратури Київської області, а саме в листопаді 2014 року.

В той же час Кабінет Міністрів України в силу положень ст. 19 Конституції України та згідно з повноваженнями, передбаченими ЗК України, Законами України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державний контроль за використанням та охороною земель» не мав можливості самостійно встановити обставини, які стали підставою для звернення до суд прокурора у цій справі, а тому довідався про порушення права власності держави на спірні земельні ділянки лише в 2012 році за наслідками проведення прокуратурою перевірки вимог земельного законодавства.

Положеннями ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем-3 не доведено належними та допустимими доказами про обізнаність прокурора та/або уповноважених на те органів щодо порушення інтересів держави до дати проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за наслідками якого було складено акт № А45/01 від 28.02.2012.

Доказів того, що до вказаної дати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містились відомості щодо реєстрації за третіми особами права власності на спірну первісну земельну ділянку, а відтак прокурор та/або уповноважені на те органи мали можливість встановити наявність порушення інтересів держави, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що першим заступником прокурора Київської області строк позовної давності не пропущено, у зв`язку із чим заява відповідача-3 про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Всі інші клопотання, заяви, доводи та міркування учасників судового процесу досліджені судом, однак залишені без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані безпідставні та такі, що не спростовують наведених вище висновків суду.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 р. Європейського суду з прав людини у справі «РуїсТоріха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 09.03.2006 за №№ 714, 679, 689, 692, 695, 717, 686, 758, 764, загальна вартість земельних ділянок, з яких в подальшому сформована первісна земельна ділянка з кадастровим номером :12:028:0026, становить 958 714, 00 грн.

З урахуванням зазначеного та приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача-3 в дохід Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в сумі 14 380, 71 грн (958714,00*1,5%).

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: площа Лесі Українки, буд. 1, м. Київ, 01196; ) із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Стратег» (місцезнаходження: Оболонська набережна, буд. 1, корп. 3, приміщ. 207В (офіс 6, м. Київ, 04211; ) земельні ділянки з кадастровими номерами :12:028:0051 площею 2, 501 га, :12:028:0050 площею 2, 5009 га, :12:028:0049 площею 4, 0011 га.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Стратег» (місцезнаходження: Оболонська набережна, буд. 1, корп. 3, приміщ. 207В (офіс 6, м. Київ, 04211; ) у дохід Державного бюджету України 14 380, 71 грн судового збору.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 12.03.2025.

Суддя Л.В. Сокуренко