ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" березня 2025 р. м. Київ Справа № 911/805/25

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши

заяву ОСОБА_1 від 05.03.2025 (вх. № суду 5033 від 05.03.2025)
про забезпечення позову
особа, яка може отримати статус учасника справиТовариство з обмеженою відповідальністю «Кріо-Мед-Сервіс»
встановив:

До Господарського суду Київської області до подачі позовної заяви в порядку ст. 137 Господарського процесуального кодексу України від ОСОБА_1 надійшла заява від 05.03.2025 (вх. № суду 5033 від 05.03.2025) про забезпечення позову, в якій заявник просить суд накласти арешт на майно та кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн.; накласти заборону на вчинення дій щодо відчуження корпоративних прав та майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн.

Подана заява мотивована тим, що ТОВ «Кріо-мед-сервіс» за наслідками виходу з товариства його учасника ОСОБА_1 , зволікає з виконанням зобов`язань по виплаті вартості частки ОСОБА_1 , намагається відчужити належне товариству нерухоме майно, яке входить до основних засобів, що в подальшому істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду про стягнення коштів і тим самим буде знівельоване право позивача на ефективний судовий захист. Заявник вважає, що заявлений захід до забезпечення позову є належним та співмірним із позовними вимогами, які будуть заявлені позивачем, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача вартості частки ТОВ «Кріо-мед-сервіс» у зв`язку із виходом ОСОБА_1 зі складу учасників товариства в сумі 10408815 гривень.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1. ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Положення ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У Рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Інститут забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання у майбутньому рішення суду, і тільки у разі необхідності, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист. Безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.02.2025 № 45 станом на 01.11.2023 вбачається, що ОСОБА_1 перебував у складі учасників ТОВ «Кріо-мед-серіс» та мав частку у статутному капіталі товариства, що становила 25 %.

29.12.2023 ОСОБА_1 вийшов зі складу учасників ТОВ «Кріо-мед-сервіс», про що були внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, може вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників. Учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу. Вихід учасника з товариства, внаслідок якого у товаристві не залишиться жодного учасника, забороняється.

Не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (ч. 6 ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Згідно з ч. 7 ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» товариство зобов`язане протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки. Статутом товариства, що діє на момент виходу учасника, може встановлюватися інший строк для здійснення такої виплати.

Відповідно до п. 15.5 Статуту ТОВ «Кріо-мед-сервіс» (у редакції, яка діяла станом на 28.12.2023) не пізніше 30 днів з дня, коли Товариство дізналось чи мало дізнатись про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви органу, що здійснює державну реєстрацію виходу.

Відповідно до п. 15.6 Статуту ТОВ «Кріо-мед-сервіс» (у редакції, яка діяла станом на 28.12.2023) Товариство зобов`язане протягом одного року з дня, коли воно дізналось чи мало дізнатись про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки.

У зв`язку з виходом ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ «Кріо-мед-сервіс», товариство повідомленням від 24.01.2024, повідомило ОСОБА_1 , що вартість його частки станом на 28.12.2023 складає 10408815 грн. та до вказаного повідомлення надало фінансову звітність малого підприємства за формою № 1-м станом на 28.12.2023.

ТОВ «Кріо-мед-сервіс» листом від 16.04.2024 надало ОСОБА_1 відповідь на його заяву від 05.02.2024, до якої було надано запитувану ним фінансову звітність малого підприємства за формою № 1-м за 2020-2023 роки та оборотно-сальдову відомість з переліком основних засобів товариства, серед яких вказано, зокрема, земельну ділянку у м. Миколаїв вартістю 559893,17 грн. та виробничий цех у м. Миколаїв вартістю 7000959,64 грн.

Виробничий цех площею 257,4 м2 у м. Миколаїв (м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 13в) та земельна ділянка площею 0,2366 га для обслуговування об`єкту (кадастровий номер :05:079:0009) були придбані ТОВ «Кріо-мед-сервіс» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.07.2021 № 532.

Як стало відомо заявнику, у березні 2024 року ТОВ «Кріо-мед-сервіс» продало ТОВ «Медікал газ» виробничий цех у м. Миколаїв та земельну ділянки з кадастровим номером :05:079:0009 на підставі договору купівлі-продажу. На підтвердження чого заявник надав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.11.2024 № 402642218.

Зазначене як вказує заявник свідчить про зменшення основних засобів ТОВ «Кріо-мед-сервіс» на 7560852,81 грн.

24.04.2024 заявник звернувся з листом до ТОВ «Кріо-мед-сервіс», в якому просив укласти з ним письмовий договір про зобов`язання ТОВ «Кріо-мед-сервіс» своєчасно (можливо згідно узгодженого графіку по взаєморозрахунках виплати зобов`язань) провести повний розрахунок частки як учасника ТОВ «Кріо-мед-сервіс» при виході із числа учасників товариства на суму 10408815 грн.

Разом з тим, як зазначає заявник відповідь на дану заяву не надходила, жодних дій по виплаті заявнику частки у зв`язку із виходом учасників товариства, ТОВ «Кріо-мед-сервіс» не здійснено.

Оскільки ТОВ «Кріо-мед-сервіс» зволікає з виконанням зобов`язань по виплаті коштів, намагається відчужити належне йому нерухоме майно, яке входить до основних засобів, що в подальшому істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду про стягнення коштів і тим самим буде знівельоване право позивача на ефективний судовий захист, заявник звернувся до суду з поданою заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн. та накладення заборони на вчинення дій щодо відчуження корпоративних прав та майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн.

Заявник зазначає, що предметом майбутнього позову, з яким він має намір звернутися до господарського суду є стягнення з відповідача на користь позивача вартість частки ТОВ «Кріо-мед-сервіс» у зв`язку із виходом заявника зі складу учасників товариства в сумі 10408815 гривень.

З наведеного слідує, шо між заявником та ТОВ «Кріо-мед-сервіс» існує спір, який стосується виконання товариством зобов`язань щодо виплати вартості частки у зв`язку із виходом заявника зі складу учасників товариства у розмірі 10408815 грн.

Отже, виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язано із наявністю у боржника коштів у присудженій до стягнення сумі.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Вибраний заявником захід до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Кріо-мед-сервіс» в межах ціни майбутнього позову не суперечить зазначеним вище вимогам законодавства, є адекватним вимогам, на забезпечення яких він вживається. Такий захід забезпечення позову не перешкоджає господарській діяльності ТОВ «Кріо-мед-сервіс», а спрямований саме на збереження грошових коштів ТОВ «Кріо-мед-сервіс» в межах ціни майбутнього позову до вирішення спору по суті та забезпечує збалансованість інтересів сторін.

Крім того, немає підстав вважати, що застосування такого заходу про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Кріо-мед-сервіс» в межах ціни майбутнього позову призведе до невиправданого обмеження прав ТОВ «Кріо-мед-сервіс» чи третіх осіб, оскільки грошові кошти залишаються в володінні та користуванні товариства, лише тимчасово запроваджуються певні обмеження щодо розпорядження коштами товариства в межах ціни майбутнього позову.

Заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Кріо-мед-сервіс» в межах суми майбутніх позовних вимог, спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Дослідивши подані заявником до суду докази, господарський суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом майбутньої позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дійшов висновку, що заявник навів достатньо обґрунтоване припущення для забезпечення позову у вигляді накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн., а відтак вимоги заяви ОСОБА_1 від 05.03.2025 (вх. № суду 5033 від 05.03.2025) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн. підлягають задоволенню.

Звертаючись з вимогою про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн., заявник не визначає на яке саме майно (його найменування, ідентифікуючі ознаки та місцезнаходження) ТОВ «Кріо-мед-сервіс» необхідно накласти арешт, такий захід до забезпечення позову як накладення арешту на майно ТОВ «Кріо-мед-сервіс» не є адекватним вимогам, на забезпечення яких він вживається, оскільки заявник має намір подати до господарського суду позов про стягнення з відповідача грошових коштів, а тому відсутній зв`язок між обраним заявником заходом забезпечення позову і предметом майбутніх позовних вимог, такий захід не спрямований саме на збереження грошових коштів останнього до вирішення справи по суті і не забезпечує збалансованість інтересів сторін, також заявник не доводить недостатність чи відсутність у товариства на розрахункових рахунках грошових коштів в розмірі майбутніх грошових вимог заявника, а відтак суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 від 05.03.2025 (вх. № суду 5033 від 05.03.2025) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн., в зв`язку з чим відмовляє в її задоволенні у вказаній частині.

Щодо вимоги заявника про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення дій щодо відчуження корпоративних прав та майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн., то суд зазначає, що такий заявлений заявником захід до забезпечення позову не стосується предмету позову, з яким заявник має намір звернутися до господарського суду, такий захід не забезпечує збалансованість інтересів сторін, заявник не доводить наявність дій товариства направлених на відчуження корпоративних прав та майна, а відтак суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 від 05.03.2025 (вх. № суду 5033 від 05.03.2025) про забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення дій щодо відчуження корпоративних прав та майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн., в зв`язку з чим відмовляє в її задоволенні у вказаній частині.

За таких обставин, суд частково задовольняє заяву ОСОБА_1 від 05.03.2025 (вх. № суду 5033 від 05.03.2025) про забезпечення позову.

Частиною 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136-140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України суд,

постановив:

1. Заяву ОСОБА_1 від 05.03.2025 (вх. № суду 5033 від 05.03.2025) про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на майно та кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн.; накладення заборони на вчинення дій щодо відчуження корпоративних прав та майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн. задовольнити частково.

2. Накласти арешт на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» (вул. Київська, 29, с. Святопетрівське, Бучанський р-н, Київська обл., 08141, ідентифікаційний код 42558586) в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 (десять мільйонів чотириста вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн.

3. В решті вимог заяви ОСОБА_1 від 05.03.2025 (вх. № суду 5033 від 05.03.2025) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн.; накладення заборони на вчинення дій щодо відчуження корпоративних прав та майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріо-мед-сервіс» () в межах суми позовних вимог, а саме 10408815 грн. відмовити.

4. Ухвала Господарського суду Київської області від 12.03.2025 у справі № 911/805/25 набирає законної сили з моменту її підписання, і виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, та відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом.

5. Строк пред`явлення ухвали Господарського суду Київської області від 12.03.2025 у справі № 911/805/25 до виконання до 12.03.2028.

6. Стягувачем за ухвалою Господарського суду Київської області від 12.03.2025 у справі № 911/805/25 є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

7. Боржником за ухвалою Господарського суду Київської області від 12.03.2025 у справі № 911/805/25 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кріо-Мед-Сервіс» (вул. Київська, 29, с. Святопетрівське, Бучанський р-н, Київська обл., 08141, ідентифікаційний код 42558586).

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк