УХВАЛА

10 березня 2025 року

м. Київ

cправа № 922/2484/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С.

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Укртелеком"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 (у складі колегії суддів: Шутенко І.А. (головуючий), Гребенюк Н.В., Слободін М.М.)

та рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 (суддя Пономаренко Т.О.)

за позовом Чугуївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до Акціонерного товариства "Укртелеком"

про усунення перешкод у користуванні, розпорядження захисною спорудою,

ВСТАНОВИВ:

Чугуївська окружна прокуратура Харківської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Укртелеком", в якій просить суд:

1) усунути перешкоди власнику - державі в особі Фонду державного майна України у користуванні та розпорядженні захисною спорудою цивільного захисту №77511, розташованою за адресою: Харківська область, Чугуївський район, м. Зміїв, вул. Адміністративна, 5, шляхом:

- визнання недійсним наказу від 25.11.2003 №227, яким передано нерухоме майно, що знаходилось на балансі УДПЕЗ "Укртелеком" по Харківській дирекції у власність ВАТ "Укртелеком", в частині передачі захисної споруди цивільного захисту №77511, площею 149,9 кв. м, розташованої за адресою: Харківська область, Чугуївський район, м. Зміїв, вул. Адміністративна, 5;

- зобов`язати Акціонерне товариство "Укртелеком" повернути на користь держави в особі Фонду державного майна України захисну споруду цивільного захисту №77511, площею 149,9 кв. м, розташовану за адресою: Харківська область, Чугуївський район, м. Зміїв, вул. Адміністративна, 5.

2) визнати право власності держави Україна в особі Фонду державного майна України на частину підвальних приміщень загальною площею 149,9 кв. м, яка є захисною спорудою цивільного захисту - сховищем з обліковим номером №77511, розташовану за адресою: Харківська область., Чугуївський район, м. Зміїв, вул. Адміністративна, 5.

Позовні вимоги із посиланнями, зокрема, на положення статті 391 Цивільного кодексу України, статей 1, 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", обґрунтовані порушенням інтересів держави в частині збереження та використання захисних споруд цивільного захисту населення.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.10.2024, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2025, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що:

- наказ Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 25.11.2003 №227, яким передано нерухоме майно, що знаходилось на балансі УДПЕЗ "Укртелеком" по Харківській дирекції у власність ВАТ "Укртелеком" в частині передачі захисної споруди цивільного захисту №77511, площею 149,9 кв. м, розташованої за адресою: Харківська область, Чугуївський район, м. Зміїв, вул. Адміністративна, 5, не відповідає вимогам статей 178, 328 Цивільного кодексу України, частині другій статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" в частині включення до складу зазначеного об`єкта нерухомого майна захисної споруди цивільного захисту №77511 площею 149,9 кв. м;

- позовну вимогу про зобов`язання повернути захисну споруду цивільного захисту №77511 слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном;

- порушені права та законні інтереси держави підлягають захисту шляхом повернення державі в особі Фонду державного майна України захисної споруди цивільного захисту №77511, площею 149,9 кв. м, розташованої за адресою: Харківська область, Чугуївський район, м. Зміїв, вул. Адміністративна, 5;

- позовна вимога про визнання права державної власності є взаємопов`язаною з негаторними вимогами про усунення перешкод у реалізації прав власника (держави) та забезпечить реальне відновлення порушеного її права, сприятиме усуненню правової невизначеності правового статусу спірного майна та забезпечить позивачу можливість безперешкодної реєстрації права державної власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2025, АТ "Укртелеком" звернулося із касаційною скаргою, в якій просить скасувати відповідні судові рішення, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Одночасно Скаржник просить задовольнити клопотання про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 922/2484/24 для вирішення питання про правову кваліфікацію позовних вимог (негаторний чи віндикаційний позов) та про застосування позовної давності (з урахуванням того, що відповідач є зареєстрованим володільцем цілісного майнового комплексу), відступити від правового висновку у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21 або викласти відповідний висновок в уточненій редакції, з урахуванням особливих обставин корпоратизації та приватизації Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", а також обов`язків оператора телекомунікацій щодо забезпечення захисту працівників та надання зв`язку в умовах надзвичайного чи воєнного стану.

Ухвалою Суду від 18.02.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укртелеком" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 та рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі № 922/2484/24 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 12.03.2025.

В обґрунтуванні підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зокрема, зазначає, що суди застосували норми права, без урахування висновку щодо основних критерієв для розмежування негаторного та віндикаційного позовів щодо спірного об`єкта -захисної споруди цивільного захисту, викладеного, у т. ч. у постанові Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 906/1052/22.

Під час вивчення матеріалів касаційної скарги і матеріалів справи № 922/2484/24 та підготовки справи до касаційного розгляду колегія суддів виявила, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2025 на підставі статті 302 Господарського процесуального кодексу України на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду передано справу № 918/938/23 за позовом заступника керівника Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Здолбунівської міської ради Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Здолбунівсервіс" про визнання недійсним договору купівлі-продажу комунального майна в частині та повернення протирадіаційного укриття у комунальну власність.

Підставою для передачі справи на розгляд спеціалізованої палати слугувало те, що у справі № 918/938/23 суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що заявлена прокурором вимога є вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов), а тому на неї поширюється загальна позовна давність тривалістю 3 роки. Колегія суддів у відповідній справі з`ясувала, що зроблений апеляційним судом висновок повністю відповідає правовій позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.06.2024 у справі № 918/938/23, а також у постанові від 11.09.2024 у справі № 906/1052/22. Поряд з цим в ряді інших постанов, а саме від 08.11.2023 у справі № 918/1141/22, від 12.06.2024 у справі № 918/744/23, від 27.11.2024 у справі № 922/221/24, від 11.12.2024 у справі № 927/1089/23, від 16.01.2025 у справі № 922/660/24 та від 29.01.2025 у справі № 927/1128/23 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що вимога про повернення у державну чи комунальну власність протирадіаційних укриттів, які в процесі приватизації (корпоратизації) були зареєстровані за особами приватного права за наявності чіткої заборони щодо відчуження таких об`єктів є негаторною вимогою, виходячи з того, що у випадках, коли на певний об`єкт нерухомого майна за жодних умов не може виникнути право приватної власності, державна реєстрація цього права не змінює володільця відповідного об`єкта, а тому порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади у подібних правовідносинах слід розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника володіння. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у згаданих постановах виснував також, що приписи про застосування позовної давності на спірні правовідносини не поширюються, адже негаторний позов може бути пред`явлений позивачем упродовж усього часу, поки існує відповідне правопорушення. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом усунення перешкод у користуванні цим майном.

3 огляду на це, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 26.02.2025 у справі № 918/938/23 виснував, що наразі у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду існує неоднозначний підхід до застосування статей 256, 256, 387, 388, 391 Цивільного кодексу України у спорах, пов?язаних із поверненням протирадіаційних укриттів з приватної у державну чи комунальну власність, що не відповідає вимогам єдності судової практики.

Суд враховує, що оскільки протирадіаційне укриття є одним із різновидів захисної споруди цивільного захисту, питання застосування зазначених норм у відповідних правовідносинах має істотне значення для забезпечення правильного вирішення спору.

Згідно з частиною першою статті 301 Господарського процесуального кодексу України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, з метою дотримання єдності судової практики та зважаючи на те, що результат перегляду оскаржуваних судових рішень у справі № 922/2484/24 пов`язаний із результатом касаційного перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 918/938/23 судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, Суд дійшов висновку про необхідність зупинення касаційного провадження у справі № 922/2484/24 до закінчення перегляду у касаційному порядку судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у справі № 918/938/23.

Внаслідок зупинення провадження у цій справі судове засідання призначене на 12.03.2025 не відбудеться.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд,-

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 922/2484/24 до закінчення перегляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у справі № 918/938/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко