СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Харків Справа № 922/2723/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Плахов О.В. , суддя Тихий П.В.,

без виклику сторін в порядку спрощеного письмового провадження;

розглянувши в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вх. №3098 Д/1)

на рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2024 (повний текст судового рішення складений та підписаний 03.12.2024, суддя Трофімов І.В.)

у справі №922/2723/24

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків,

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода", Харківська область, Ізюмський район, с. Довгеньке,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Харківобленерго", м. Харків,

про стягнення 11 527,15 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода", в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу № 61-449 від 01.01.2021 в сумі 10 958,32 грн; 3 % річних у сумі 191,92 грн та інфляційні втрати у сумі 376,91 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.11.2024 у справі №922/2723/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі за лютий 2022 року в сумі 6636,35 грн, 3 % річних у сумі 53,90 грн, інфляційні втрати у сумі 53,09 грн та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1417,10 грн.

Судове рішення господарського суду першої інстанції мотивоване доведеністю матеріалами справи, що:

- відповідач мав зобов`язання сплатити вартість спожитої електроенергії відповідно до умов укладеного договору та чинного законодавства, зокрема статей 509, 530, 629, 692 ЦК України та статей 173, 275, 276 ГК України;

- спожитий обсяг електроенергії за лютий 2022 року був визначений позивачем належним чином та є арифметично правильним, а відповідач не подав належних доказів про відсутність споживання або сплату заборгованості;

- доводи відповідача щодо активних бойових дій на території с. Довгеньке як підстави для звільнення від оплати не є обґрунтованими, оскільки заборгованість утворилася до початку військових дій, а докази повідомлення постачальника про форс-мажорні обставини в належний строк відповідачем не надані;

- відсутні правові підстави для задоволення вимог щодо стягнення втрат холостого ходу трансформатора на суму 4321,97 грн за період з березня по квітень 2022 року, оскільки трансформатор №375 був зруйнований на початку березня 2022 року, а отже, відповідні нарахування є неправомірними;

- нарахування до стягнення 3% річних та інфляційних втрат є мірою відповідальності за прострочення грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України, тому обґрунтованими є позовні вимоги в цій частині в сумі 53,90 грн 3% річних та 53,09 грн інфляційних втрат.

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2024 у справі №922/2723/24 в частині відмови у стягненні заборгованості за період березень-квітень 2022 у загальній сумі 4 321,97 грн , 3 % річних у сумі 191,92 грн та інфляційних втрат у сумі 376,91 грн, судового збору у сумі 1 005,30 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на користь ПрАТ Харківенергозбут заборгованість за період березень-квітень 2022 року у загальній сумі 4 321,97 грн, 3 % річних у сумі 191,92 грн та інфляційних втрат у сумі 376,91 грн, судового збору у сумі 1 005,30 грн, в іншій частині рішення залишити без змін; покласти витрати зі сплати судового збору на відповідача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на наступне:

- суд першої інстанції неправильно встановив факт знищення трансформатора №375 на початку березня 2022 року, ґрунтуючись лише на заяві свідка ОСОБА_1 , без належного врахування письмових доказів та пояснень оператора системи розподілу (АТ "Харківобленерго"); висновок суду про неможливість втрат холостого ходу трансформатора за березень-квітень 2022 року є помилковим, оскільки відсутність споживання не означає відсутність технічних втрат;

- місцевий господарський суд не взяв до уваги положення Методики визначення втрат електроенергії в трансформаторах і лініях електропередач, яка передбачає обов`язкове нарахування втрат холостого ходу трансформатора, навіть якщо споживання електроенергії відсутнє; споживач зобов`язаний оплачувати розподіл електроенергії, включаючи втрати холостого ходу трансформатора;

- господарський суд першої інстанції неправильно оцінив докази, визнавши більш вірогідним свідчення свідка ОСОБА_1 , хоча її покази суперечать офіційним даним оператора системи розподілу; документи, надані відповідачем, не містять точних відомостей про дату та причину знищення трансформатора.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.12.2024 для розгляду справи № 922/2723/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Плахов О.В., Тихий П.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.12.2024 у справі №922/2723/24 витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2723/24; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вх. №3098 Д/1) на рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2024 у справі №922/2723/24, до надходження матеріалів справи.

31.12.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/2723/24.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.12.2024 у справі №922/2723/24 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вх. №3098 Д/1) на рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2024 у справі №922/2723/24 залишено без руху; запропоновано протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали апелянту усунути недоліки, а саме: подати до Східного апеляційного господарського суду: докази сплати судового збору в сумі 3633,6грн; роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважатиметься неподаною та підлягатиме поверненню скаржникові.

09.01.2025 до Східного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2025 у справі №922/2723/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вх. №3098 Д/1) на рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2024 у справі № 922/2723/24; встановлено учасникам справи строк до 27.01.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень, які пов`язані з розглядом справи, з доказами їх надсилання учасникам провадження; встановлено розпочати розгляд справи з 27.01.2025 без повідомлення учасників справи.

23.01.2025 до Східного апеляційного господарського суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій остання підтримує вимоги апеляційної скарги позивача, просить їх задовольнити.

24.01.2025 до Східного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення.

Будь-яких інших заяв, клопотань, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, відзивах на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01.01.2021 між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (далі - Постачальник, Позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода" (далі - Споживач, Відповідач) укладений договір про постачання електричної енергії споживачу №61-449 (далі - Договір), за яким постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

01.01.2021 між ПрАТ "Харківенергозбут" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода" укладена додаткова угода до договору про здійснення електронного документообігу через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (далі - Система ЕДО).

01.01.2023 відповідачу змінено комерційну пропозицію № 1Ф-П від 01.01.2021 на комерційну пропозицію № 1/23Ф-П для споживачів із запланованим обсягом споживання до 50 000 кВт*год на місяць. Оплата електричної енергії один раз за фактично спожиту електричну енергію (далі Комерційна пропозиція 1/23 Ф-П від 01.01.2023).

Таким чином, порядок розрахунків за Договором визначається відповідно до Комерційної пропозиції № 1Ф-П від 01.01.2021 та Комерційної пропозиції 1/23Ф-П від 01.01.2023.

Пунктом 5.5. Договору встановлено, що розрахунковий період за цим договором зазначений у комерційній пропозиції та, як правило, становить календарний місяць, і відповідає розрахунковому періоду за договором споживача з оператором системи розподілу/передачі.

Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору (п. 5.7. Договору).

Пунктом 5.6. Договору визначено, що оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 5.10. Договору Споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії або через постачальника, або безпосередньо оператору системи. Спосіб оплати за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком до цього Договору.

Пунктом 6.2. Договору встановлено, що Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Згідно з умовами п. 5 Комерційної пропозиції № 1Ф-П від 01.01.2021 та Комерційної пропозиції 1/23 Ф-П від 01.01.2023 рахунки за спожиту електричну енергію надається Споживачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем. Рахунки на оплату надаються Споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника, або направляються через систему електронного документообігу у разі укладання відповідної додаткової угоди до Договору. В разі неотримання Споживачем рахунків Постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

Згідно з п. 3.11. Додаткової угоди від 01.01.2021, факт надсилання сторонами електронних документів фіксується в Системі ЕДО; сторони погодили, що наявність в Системі ЕДО запису про надсилання відповідного електронного документу є достатньою правовою підставою для підтвердження належного виконання умов Договору про постачання електричної енергії споживачу, Правил, інших нормативно-правових актів; при наявності такого запису відповідний електронний документ вважається доставленим та отриманим адресатом. Отже, днем (датою) отримання Споживачем рахунку є день (дата) направлення його Поста чальником в Системі ЕДО.

Положеннями пункту 8 Комерційної пропозиції № 1Ф-П від 01.01.2021 та Комерційної пропозиції 1/23 Ф-П від 01.01.2023 визначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 5 та п. 4 даної комерційної пропозиції Постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання Споживачем. Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються Споживачем на поточний рахунок Постачальника.

Згідно з переданими даними від АТ "Харківобленерго" відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію:

- за лютий 2022 року на суму разом з ПДВ 6636,35 грн. Відповідачем спожито 1559 кВт*год відповідно до фактичних даних, а саме: відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та Акт приймання передачі електричної енергії за лютий 2022 року було відправлено засобами поштового зв`язку 09.01.2024. Строк оплати рахунку 23.01.2024;

- за березень 2022 року на суму разом з ПДВ 2179,50 грн. Відповідачем спожито 491 кВт*год відповідно до фактичних даних, а саме: відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та Акт приймання передачі електричної енергії за березень 2022 року було відправлено засобами поштового зв`язку 09.01.2024. Строк оплати рахунку 23.01.2024;

- за квітень 2022 року на суму разом з ПДВ 2142,47 грн. Відповідачем спожито 475 кВт*год відповідно до фактичних даних, а саме: відомостей Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам. Рахунок та акт приймання передачі електричної енергії за квітень 2022 року було відправлено через Систему ЕДО 18.05.2022. Строк оплати рахунку 01.06.2022.

Позивач посилається на те, що заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за період лютий - квітень 2022 року за договором становить 10 958,32 грн, однак останній свої зобов`язання щодо оплати електричної енергії за договором не виконав, що свідчить про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Місцевий господарський суд позовні вимоги задовольнив частково, стягнувши з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі за лютий 2022 року в сумі 6636,35 грн, 3 % річних у сумі 53,90 грн, інфляційні втрати у сумі 53,09 грн; в задоволенні інших позовних вимог судом відмовлено.

Апелянт оскаржує судове рішення в частині відмовлених позовних вимог.

Надаючи власну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема: про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч. 6 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

За визначенням п. 5.5.5 ПРРЕЕ, Споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема: здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих ПРРЕЕ та умов договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України (підпункт 6); забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта пломбування (підпункт 8); невідкладно повідомляти оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про недоліки в роботі засобу вимірювання (підпункт 9); узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності (підпункт 10); не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу) у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних мереж споживача (підпункт 20); утримувати власні мережі у стані, що відповідає вимогам нормативних документів (підпункт 22).

У відповідності до положень статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Положеннями статті 91 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до частин 6, 7 статті 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/ визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Обставинами справи встановлено, що відповідно до фактичних (звітних) обсягів купівлі електричної енергії постачальником ПрАТ "Харківенергозбут", за спірний період відповідачу нараховано:

- за лютий 2022 року за спожиту електричну енергію за середньодобовим значенням у розмірі 1559 кВт*год (в т.ч. 444 кВт*год втрати) на суму разом з ПДВ 6636,35 грн;

- за березень 2022 року втрати холостого ходу трансформатора у розмірі 491 кВт*год на суму 2179,50 грн;

- за квітень 2022 року втрати холостого ходу трансформатора у розмірі 475 кВт*год на суму 2142,47 грн.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача втрат холостого ходу трансформатора на загальну суму 4321,97 грн за період з березня по квітень 2022 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до додатку №11а до договору "Розрахунок витрат електричної енергії в мережах споживача" розрахунок платних витрат проводиться щомісяця відповідно до "Методики по визначенню витрат електроенергії в трансформаторах і лініях електропередач", затвердженою Міністерством енергетики України 18.02.1998.

01.01.2014 набрали чинності Методичні рекомендації визначення технологічних витрат електричної енергії в трансформаторах і лініях електропередавання, затверджені наказом Міненерговугілля України №399 від 21.09.2013, які рекомендовано застосовувати для визначення технологічних витрат електричної енергії в елементах електричної мережі (силових трансформаторах, лініях електропередавання і реакторах) споживачів та інших суб`єктів господарювання при виконанні розрахунків обсягів споживання, передачі, постачання і виробництва електроенергії у випадках, передбачених Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.96 № 28, та іншими нормативними документами (якщо розташування точок вимірювання електричної енергії не збігається з межею балансової належності елементів електричної мережі), для визначення технологічних витрат електричної енергії, що пов`язані з передачею електричної енергії електричними мережами суб`єктів господарювання, а також при складанні балансів електричної енергії в електричних мережах із переважно симетричним навантаженням.

В цих Методичних рекомендаціях до технологічних витрат електричної енергії відносять втрати енергії, обумовлені електромагнітними процесами у струмопровідних частинах електричної мережі і осердях апаратів при її передачі, а також кліматичні втрати та втрати енергії в ізоляції елементів мережі (далі - втрати електричної енергії).

Акціонерне товариство "Харківобленерго", яке виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу, надає позивачу відомості щодо нарахувань, зазначало про те, що в зв`язку з тим, що споживач не перебував у відключеному стані, трансформатор №375, який є доволі потужним (106 кВт*год), працював в режимі холостого ходу, а тому останнім здійснювалось нарахування споживачу вартості холостого ходу трансформатору розрахунковим шляхом за значенням середньодобового споживання попереднього розрахункового місяця, тобто за показниками січня 2022 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Харківобленерго» посилалось на те, що судом першої інстанції не взято до визначення умовами договору втрат холостого ходу поза залежністю від споживання електричної енергії споживачем, оскільки трансформатор №375 працював в режимі холостого ходу (вторинне коло розімкнене (навантаження відсутнє), напруга в мережі дорівнювала 0,4 кВт*г, віддачі електричної енергії по мережі далі не відбувалось, тому обсяг саме розподіленої електричної енергії дорівнював 0кВт*г.

За наведеного, останнє посилалось на те, що сформовані акти про обсяги розподіленої електричної енергії за березень, квітень 2022 року та передані покази обліку електричної енергії відповідно до додатку №10 Фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії №19/13979 від 28.11.2018 по споживачу СТОВ ЗЛАГОДА повністю відповідають чинному законодавству та умовам договору.

Відповідач заперечував факт споживання електричної енергії у спірний період, посилаючись на те, що у відповідності до актів комісійного обстеження об`єктів, пошкоджених внаслідок збройної агресії російської федерації №№1248-1259 від 15.08.2023, витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.01.2023, об`єкти останнього були зруйновані.

Місцевим господарським судом встановлено, що у відповідності до акту технічної перевірки та заміни розрахункових засобів обліку до 1 кВт від 29.09.2023 трансформатор №375 зруйнований (п. 13 акту).

Відомості щодо часу чи дати, коли вказаний трансформатор було зруйновано, зазначений акт не містить.

У відповідності до відповіді на адвокатський запит відповідача від 17.09.2024 №16-48/6722 АТ «Харківобленерго» у період з 24.02.2022 по 24.09.2022 перевірки не проводились.

Відповідач зазначав, що трансформатор №375 було зруйновано на початку березня 2022 року, на підтвердження чого останнім надана заява свідка - ОСОБА_1 , яка пiсля початку вторгнення російських військ на територію України (з 24.02.2022 i до 12.03.2022) перебувала в с. Довгеньке Iзюмського району Xapкiвcькoї області.

Судом першої інстанції згідно наведеної заяви встановлено, що ОСОБА_1 засвідчила про те, що внаслідок обстрілів військами рф в ocтaнні числа лютого - перших числах березня 2022 року в селі Довгеньке була зруйнована, зокрема, трансформаторна підстанція, про що свідку стало відомо особисто як очевидцю.

Заява свідка - ОСОБА_1 посвідчена нотаріусом та відповідає вимогам, визначеним положенням ст. 88 ГПК України.

Місцевим господарським судом встановлено, що ані позивачем, ані третьою особою не надано доказів того, коли саме було зруйновано спірний трансформатор, тому докази, надані відповідачем на підтвердження своєї позиції (з урахуванням загальновідомої інформації про активні бойові дії на території Ізюмського району починаючи з лютого 2022 року), є більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування, а тому з березня 2022 року були неможливі втрати холостого ходу трансформатора, а отже здійснені позивачем нарахування за період з березня по квітень 2022 року є неправомірними.

Відповідно до ст. 76 ГПК належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Допустимість доказів визначається законністю джерел, умов і способів їх одержання. Відповідно до положень ст.77 ГПК ("Допустимість доказів") обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що у певних випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування (постанови Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №913/38/20, від 25.02.2021 у справі №904/7804/16, від 26.02.2021 у справі №908/2847/19, ухвала Верховного Суду від 20.04.2021 у справі №750/3192/14 ).

Верховний Суд у постанові від 14.07.2021 у справі №921/260/19 зробив висновок, що учасники справи, інші особи, зацікавлені у певному результаті розгляду справи, можуть надавати показання свідка і можуть бути допитані судом в якості свідків, який оцінює ці докази у сукупності з іншими відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.87 ГПК показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків (ч.2 ст.87 ГПК).

ГПК прямо встановлює, що сторони, треті особи та їх представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. (ч.3 ст.87 ГПК). Отже, особиста зацікавленість в результатах розгляду справи, як позивача, так і відповідача, яка є беззаперечною і презюмується, не робить показання таких свідків недопустимим доказом.

У п.4 ч.2 ст.2 ГПК закріплено принцип змагальності сторін, а у ст.79 ГПК - визначення вірогідності доказів.

Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №917/549/20).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Отже, учасники справи, інші особи, зацікавлені у певному результаті розгляду справи, можуть надавати показання свідка і можуть бути допитані судом в якості свідків, який оцінює ці докази у сукупності з іншими відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.88 ГПК показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що факт руйнування трансформатора №375 підтверджується актом технічної перевірки та заміни розрахункових засобів обліку до 1 кВт від 29.09.2023, який є офіційним документом, складеним у межах повноважень відповідного суб`єкта.

У заяві свідка ОСОБА_1 , посвідченій нотаріусом та складеній відповідно до вимог ст. 88 ГПК України, міститься опис обставин, що свідчать про ймовірний період знищення зазначеного трансформатора внаслідок обстрілів у кінці лютого на початку березня 2022 року, що узгоджується із загальновідомими фактами ведення активних бойових дій на території Ізюмського району в цей період, які є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Позивач, заперечуючи викладені у заяві свідка ОСОБА_1 обставини щодо ймовірного періоду знищення трансформатора №375, не надав жодних інших належних, допустимих та вірогідних доказів, які б спростовували ці відомості або підтверджували існування трансформатора після зазначеного періоду.

Факт нарахування витрат холостого ходу відповідно до вимог договору та Методики на підставі показників попередніх періодів за відсутності фактичного постачання електричної енергії є неправомірним, оскільки суперечить принципу реальності господарських операцій та вимогам чинного законодавства щодо обліку та розрахунків за спожиту електроенергію.

Оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами, що у період, за який здійснено нарахування, трансформатор №375 перебував у працездатному стані та був фізично підключений до електричної мережі, здійснення такого нарахування на основі розрахункових даних без фактичного споживання суперечить принципу обґрунтованості грошових вимог.

Враховуючи вищенаведене у сукупності та беручи до уваги те, що позивачем не доведено належними, допустимими та вірогідними доказами факт наявності трансформатора №375 у працездатному стані та його фізичного підключення до електромережі у період, за який здійснено нарахування витрат холостого ходу, а відтак правомірність здійснення позивачем нарахування втрат електроенергії на основі розрахункових показників без підтвердження фактичного постачання, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача витрат холостого ходу трансформатора на загальну суму 4321,97 грн за період з березня по квітень 2022 року та нарахованих на цю суму інфляційних втрат та 3% річних.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2024 у справі №922/2723/24 є обґрунтованим, законним та підлягає залишенню без змін, оскільки висновки суду першої інстанції повністю відповідають встановленим обставинам справи та чинним нормам матеріального та процесуального права.

У розумінні положень статті 129 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вх. №3098 Д/1) на рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2024 у справі №922/2723/24 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2024 у справі №922/2723/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 10.03.2025.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.В. Плахов

Суддя П.В. Тихий