ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

05.03.2025 м. Дніпро Справа № 904/871/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання: Солодова І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Остапенко П.В. (в залі суду) самопредставництво;

від відповідача: Яланська Ю.П. (в залі суду) адвокат;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 (повне рішення складено 22.01.2024, суддя Колісник І.І.) у справі № 904/871/23

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм", м. Дніпро,

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , с. Вербівське Васильківського р-ну Дніпропетровська обл.,

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про усунення перешкод у користуванні майном, скасування державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм", в якому просить:

- усунути Дніпровській міській раді перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" () знести самочинно побудовану автозаправну станцію, загальною площею 4,7 кв.м, яка складається з літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. ВпідБ - колонка, літ. Г - навіс, літ. ДпідГ - резервуар, літ. Е - навіс, літ. ЖпідЕ - резервуар, літ. З - навіс, літ. ИпідЗ - резервуар, літ К - вбиральня, літ. Л - навіс, літ. МпідЛ - колонка, літ. Н - навіс, літ. ОпідН - колонка, І - мостіння (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі - спірний об`єкт нерухомого майна, автозаправна станція);

- скасувати державну реєстрацію та припинити право власності із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна, а саме: автозаправну станцію, загальною площею 4,7 кв.м, яка складається з літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. ВпідБ - колонка, літ. Г - навіс, літ. ДпідГ - резервуар, літ. Е - навіс, літ. ЖпідЕ - резервуар, літ. З - навіс, літ. ИпідЗ - резервуар, літ К - вбиральня, літ. Л - навіс, літ. МпідЛ - колонка, літ. Н - навіс, літ. ОпідН - колонка, І -мостіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5368,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовна заява обґрунтована тим, що уповноваженим органом не видавався правовстановлювальний документ, на підставі якого за ОСОБА_1 було зареєстровано первісне право власності на автозаправну станцію за адресою: АДРЕСА_1 ; будь-які цивільно-правові угоди між міською радою та ОСОБА_1 на земельну ділянку, що належить до земель комунальної власності, за адресою фактичного розміщення автозаправної станції відсутні. Тож, оскільки спірний об`єкт нерухомого майна було побудовано на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності декларації про початок будівельних робіт і декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а також доказів про те, що спірне нерухоме майно було в установленому порядку введено в експлуатацію, позивач вважає відсутніми підстави для набуття ОСОБА_1 права власності на це майно. У подальшому відповідач за іпотечним договором, укладеним з ОСОБА_1 , набув у порядку звернення на предмет іпотеки право власності на спірне нерухоме майно, про що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про право власності №34529031 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101). Враховуючи, що предметом спору у цій справі є самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, позивач вважає, що ефективним способом захисту порушених прав Дніпровської міської ради як власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, є вимога про знесення такого об`єкта відповідно до частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України, а також скасування державної реєстрації та припинення права власності відповідача на спірний об`єкт нерухомого майна.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2024, у даній справі, позов Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: вул. Набережна Перемоги, 83, м. Дніпро шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" () знести самочинно побудовану автозаправну станцію, загальною площею 4,7 кв.м, яка складається з літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. ВпідБ - колонка, літ. Г - навіс, літ. ДпідГ - резервуар, літ. Е - навіс, літ. ЖпідЕ - резервуар, літ. З - навіс, літ. ИпідЗ - резервуар, літ К - вбиральня, літ. Л - навіс, літ. МпідЛ - колонка, літ. Н - навіс, літ. ОпідН - колонка, І - мостіння (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 83, скасування державної реєстрації та припинення права власності із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна, а саме: автозаправну станцію, загальною площею 4,7 кв.м, яка складається з літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. ВпідБ - колонка, літ. Г - навіс, літ. ДпідГ - резервуар, літ. Е - навіс, літ. ЖпідЕ - резервуар, літ. З - навіс, літ. ИпідЗ - резервуар, літ К - вбиральня, літ. Л - навіс, літ. МпідЛ - колонка, літ. Н - навіс, літ. ОпідН - колонка, І - мостіння, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 83 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) задоволено частково.

Усунено Дніпровській міській раді (ідентифікаційний код 26510514; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 75) перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: вул. Набережна Перемоги, 83, м. Дніпро та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Дримм" (ідентифікаційний код 43292947; місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Курчатова, буд. 7) знести самочинно побудовану автозаправну станцію, загальною площею 4,7 кв.м, яка складається з літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. ВпідБ - колонка, літ. Г - навіс, літ. ДпідГ - резервуар, літ. Е - навіс, літ. ЖпідЕ - резервуар, літ. З - навіс, літ. ИпідЗ - резервуар, літ К - вбиральня, літ. Л - навіс, літ. МпідЛ - колонка, літ. Н - навіс, літ. ОпідН - колонка, І - мостіння (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що розташована за адресою: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 83.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" (ідентифікаційний код 43292947; місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Курчатова, буд. 7) на користь Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код 26510514; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 75) судовий збір у сумі 2684,00 грн.

У решті позову відмовлено.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн в частині позову, в якому відмовлено, покладено на позивача.

Місцевий господарський суд, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з обставин того, що розташована на земельній ділянці по вул. Набережна Перемоги, 83 у м. Дніпрі автозаправна станція є самочинно збудованою. Суд першої інстанції врахував, що за висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеному у постанові від 01.07.2020 у справі № 755/3782/17 під час розгляду спору про знесення об`єкта самочинного будівництва, відповідач, набувши у власність нежитлові приміщення, набуває усіх прав та обов`язків щодо придбаного майна, які мав первісний його власник, а тому він є належним відповідачем за позовними вимогами про знесення об`єкта самочинного будівництва. За таких обставин вимога позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 83 шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" знести самочинно побудовану автозаправну станцію загальною площею 4,7 кв.м є законною й обґрунтованою. Щодо вимоги Дніпровської міської ради про скасування державної реєстрації та припинення права власності із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна, суд звернувся до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22: за обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 Цивільного кодексу України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна. Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно (п. 152). У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності (п. 154). З огляду на викладене, вимога позивача про скасування державної реєстрації та припинення права власності із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна задоволенню не підлягає.

Не погодившись із рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дримм" 08.04.2024 звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить: скасувати зазначене рішення в частині задоволення позовних вимог Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: вул. Набережна Перемоги, 83, м. Дніпро та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРИММ" знести самочинно побудовану автозаправну станцію, загальною площею 4,7 кв.м, яка складається з літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г - навіс, літ. Д під Г - резервуар, літ. Е - навіс, літ. Ж під Е - резервуар, літ. З - навіс, літ. И під 3 - резервуар, літ К - вбиральня, літ. Л - навіс, літ. М під Л - колонка, літ. Н - навіс, літ. О під Н - колонка, І - мостіння (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 83, та відмовити Дніпровській міській раді у задоволенні позовних вимог повністю. Стягнути з Позивача на користь Відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним.

ТОВ «ДРИММ» вважає оскаржуване рішення незаконним в частині задоволених позовних вимог, та таким, що підлягає скасуванню у цій частині, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог Дніпровської міської ради у повному обсязі, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідністю висновків суду обставинам справи; неправильним застосуванням судом першої інстанції вимог матеріального права.

Позивач, посилаючись на відсутність дозвільних документів, одночасно з позовною заявою долучив до матеріалів справи копії дозволу на виконання будівельних робіт № 27/2010-04 від 26.02.2010р. та декларації про готовність об`єкту до експлуатації № ДП 7, зареєстрованої 26.07.2011, що спростовує його доводи про відсутність даних документів.

Посилання Позивача на відсутність в Єдиному реєстрі інформації щодо видачі вказаного дозволу на виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 7, про що зазначено у листі ДАБІ у Дніпропетровській області від 20.03.2020 №1004-1.14/744, також є необгрунтованими, оскільки такий дозвіл був виданий у 2010 році, а декларація зареєстрована у липні 2011 року, в той час, як Порядок ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів (далі - Єдиний реєстр), затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 24.06.2011р. № 92, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 липня 2011 року за № 885/19623 (надалі - «Порядок»), набрав чинності лише 05.08.2011 року. Відтак, дозвільна документація для будівництва спірного об`єкту, а саме, дозвіл на виконання будівельних робіт № 27/2010-04 був виданий 26.02.2010 року, а декларація про готовність об`єкту до експлуатації № ДП 7, зареєстрована 26.07.2011р., тобто, до набрання чинності вказаним вище Порядком. Отже, станом на час видачі дозволу на виконання будівельних робіт, реєстрації декларації Єдиного реєстру ще не існувало, що і обгрунтовує відсутність у вказаному Єдиному реєстрі даного документу.

Зазначені обставини та факти спростовують доводи Позивача про те, що дозвіл на виконання будівельних робіт, Декларація про готовність об`єкту до експлуатації були відсутніми.

У матеріалах справи міститься копія Декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 7, зареєстрована 26.07.2011 з печаткою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області. Відтак, посилання Позивача на неналежну реєстрацію декларації з вини ОСОБА_1 , відсутність в реєстрі інформації про реєстрацію декларації є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ані на замовнику будівництва ( ОСОБА_1 ), ані на наступному власнику нерухомого майна (ТОВ «ДРИММ») не лежав обов`язок вносити інформацію про реєстрацію вказаної декларації до відповідних реєстрів, і передавати її в архів, оскільки це обов`язок державних органів.

Посилання Позивача на Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року № 923 є безпідставним, оскільки, цей Порядок на момент прийняття в експлуатацію спірного об`єкту вже не діяв.

Апелянт наголошує на тому, що Позивач не довів, що нерухоме майно є самочинним, оскільки органом державної влади було видано Третій особі-1 дозвіл на виконання будівельних робіт, а згодом - зареєстровано за ним, як за замовником декларацію про готовність об`єкта до експлуатації з відміткою про її реєстрацію, проставленою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, відсутні були жодні перешкоди для державної реєстрації за ним права власності на вказаний об`єкт нерухомості приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О., що діяв як державний реєстратор.

Ані дозвіл на виконання будівельних робіт, ані декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області не були скасовані, визнані незаконними чи недійсними, а отже, останні є чинними та створюють відповідні юридично значущі наслідки, і з боку ТОВ «ДРИММ» жодного самовільного захоплення земельної ділянки не було.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. З урахуванням змісту вище наведеної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 653/104/19 (провадження № 61-18648св20).

З матеріалів справи не вбачається, що втручання держави у право на мирне володіння ТОВ «ДРИММ» належним йому майном автозаправної станції має легітимну мету та здійснюється з метою захисту суспільного, публічного чи загального інтересу, а також є пропорційним між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами ТОВ «ДРИММ», який втрачає належне йому майно без будь-якої компенсації, та лише з підстав необхідності усунення порушень законодавства внаслідок самочинного будівництва автозаправної станції іншою особою. Відтак, встановлені в цій справі обставини не є підставою для задоволення вимог позивача про усунення Дніпровській міській раді перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: вул. Набережна Перемоги, 83, м, Дніпро, та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРИММ" знести самочинно побудовану автозаправну станцію, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 83. А задоволення даної позовної вимоги призведе до не дотримання справедливої рівноваги, що в даному випадку виключає можливість задоволення позовних вимог Дніпровської міської ради.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.04.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2024 поновлено строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 у справі № 904/871/23. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 26.06.2024 року о 10:40 год.

Судове засідання, призначене на 26.06.2024 не відбулося, ухвалою ЦАГС від 23.04.2024 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 у справі № 904/871/23 у судовому засіданні на 19.06.2024 о 09:40 год.

Ухвалою ЦАГС від 19.06.2024 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 у справі № 904/871/23 відкладено на 02.10.2024 о 10:40 год.

02.10.2024 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням у незапланованій відпустці судді-доповідача Чус О.В.

Ухвалою ЦАГС від 17.10.2024 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 у справі №904/871/23 призначено у судовому засіданні на 18.12.2024 о 10:20 год.

26.11.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" до ЦАГС надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи №904/871/23 (сформовано в системі «Електронний суд» 25.11.2024), яким просить: прийняти до уваги доводи Відповідача, викладені в даному клопотанні; визнати причини неможливості подання письмових доказів до суду першої інстанції поважними та такими, що об`єктивно не залежали від Відповідача; долучити до матеріалів справи: - копію Витягу з Державного реєстру речових прав; - копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 04.06.2024 у справі №205/2916/20; - копію постанови Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 у справі № 904/16/23.

Зазначене клопотання мотивоване тим, що право приватної власності на вказане нерухоме майно, яке розташоване за адресою: вулиця Набережна Перемоги, буд. 83. у м. Дніпро, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна. 101, зареєстровано не за Відповідачем, а за Ніколаєвою Вікторією Миколаївною, тобто, за фізичною особою. Пред`явлення даних позовних вимог на даний момент до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРИММ", взагалі, є неприпустимим, оскільки Товариство не є, наразі, власником даного майна, а, відтак, є неналежним відповідачем у даній справі. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року в справі № 509/11/17 (провадження № 61-268св21) зазначено, що належними відповідачами за позовами про знесення самочинно збудованого майна, про приведення приміщень у первісний стан, шляхом знесення самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження своїм майном шляхом перебудови самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, є нові власники спірного нерухомого майна. Аналогічні правові висновки містить і Постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, які зводяться до наступного (пункти 145-149 Постанови). Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27.03.2019 у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (пункт 71), від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (пункт 146)). Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (пункт 36), від 16.01.2019 у справі № 755/9555/18 (пункт 25), від 21.08.2019 у справі № 805/2857/17-а, від 15.01.2020 у справі № 587/2326/16-ц (пункт 24), від 26.02.2020 у справі № 287/167/18-ц (пункт 52), від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц (пункт 72)). Велика Палата Верховного Суду вважає, що зміст і характер спірних правовідносин, підтверджують, що спір у позивача є з Відповідачем, за яким зареєстровано право власності на об`єкт самочинного будівництва. З урахуванням вищезазначених висновків Великої Палати Верховного Суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРИММ" є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах. Таким чином, належним відповідачем за такою вимогою є власник відповідної забудови, до якого позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення автозаправної станції, не пред`являлись. Крім того, звертаємо увагу Суду на те, що належним відповідачем у даній справі є фізична особа, що говорить про те, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, що є, у тому числі, правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої цієї статті 231 ГПК України.

Судове засідання, призначене на 18.12.2024 не відбулося, у зв`язку з незапланованою відпусткою члена колегії у справі судді Дарміна М.О., ухвалою ЦАГС від 13.12.2024 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 у справі № 904/871/23 призначено в судове засідання на 05.03.2025 о 12:00 год.

У судове засідання 05.03.2025 з`явилися представники позивача та відповідача. Третя особа-1, -2 правом участі в судовому засіданні не скористалися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 05.03.2025 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про зупинення провадження у справі.

При підготовці справи №904/871/23 до розгляду, апеляційний господарський суд установив, що ухвалою Верховного Суду від 27.11.2024 на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 908/2388/21 за позовом заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, Запорізької міської ради до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Комфі"; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт 2005"; 3) Приватного підприємства "Терра Віта V" про скасування рішень державного реєстратора, визнання недійсними договорів, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Передаючи справу № 908/2388/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд виходив з того, що вимогу про зобов`язання звільнити самовільно зайняті земельні ділянки шляхом демонтажу (знесення) спірних нежитлових приміщень позивач (власник земельних ділянок) заявив до відповідача 3.

Частинами третьою - п`ятою статті 376 ЦК України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо ж власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Зазначивши, що положення частини четвертої статті 376 ЦК України обмежують коло осіб, зобов`язаних знести об`єкт самочинного будівництва, їх забудовником, Касаційний господарський суд дійшов висновку, що застосування положень наведеної норми ЦК України призводить до вирішення спору між особою - власником земельної ділянки та особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

У той же час, згідно із доводами Касаційного господарського суду, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 02 червня 2021 року у справі № 509/11/17, від 30 вересня 2022 року у справі № 201/2471/20, від 15 березня 2023 року у справі № 205/213/22, від 05 квітня 2023 року у справі № 199/6251/18, від 31 травня 2023 року у справі № 201/4483/20 дотримується правової позиції, що належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва є останній набувач такого об`єкта, а не його забудовник.

Колегія суддів Касаційного господарського суду з викладеним не погоджується і вважає за необхідне відступити від цього висновку, викладеного у зазначених постановах Касаційного цивільного суду.

Велика Палата Верховного Суду встановила, що у справах № 509/11/17, № 201/2471/20, № 205/213/22, № 199/6251/18, № 201/4483/20, від висновків Касаційного цивільного суду у яких вважає за необхідне відступити Касаційний господарський суд, позови в частині звільнення земельних ділянок шляхом знесення (демонтажу) об`єктів самовільного будівництва були пред`явлені уповноваженими органами власників земельних ділянок до осіб, які здійснили таку самовільну забудову, тоді як спірні земельні ділянки не були відведені для цієї мети, або без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Касаційний цивільний суд, керуючись положеннями частини четвертої статті 376 ЦК України, а також частини другої статті 212 ЗК України, виснував, що позови у цих справах у цій частині вимог задоволенню не підлягають, оскільки належним відповідачем за такою вимогою є особа, яка є власником відповідної забудови на день подання позову, тобто останній набувач такого майна, а не особи, які вчинили такі забудови і надалі здійснили їх відчуження.

З огляду на те, що відносини у справі № 908/2388/21 і справах № 509/11/17, № 201/2471/20, № 205/213/22, № 199/6251/18, № 201/4483/20 є подібними, а Касаційний господарський суд не погоджується з висновками Касаційного цивільного суду щодо застосування частини четверної статті 376 ЦК України, внаслідок чого вважає за необхідне відступити від цих висновків, а також зважаючи на відсутність висновку щодо застосування цієї норми права, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, остання вирішила, що справа № 908/2388/21 підлягає розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою від 05.02.2025 Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу № 908/2388/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт 2005" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09 квітня 2024 року, рішення Господарського суду Запорізької області від 30 листопада 2022 року та додаткове рішення від 12 січня 2023 року, справу № 908/2388/21 призначено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження на 19.03.2025.

Апеляційний суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини четвертої статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України визначено, що провадження у справі у випадку, встановленому п. 7 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу, зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку справи у подібних правовідносинах.

Враховуючи предмет та підстави спору, характер спірних правовідносин, необхідність встановлення правомірності визначення позивачем особи відповідача, а саме останнього власника майна, яке є предметом заявлених позовних вимог у даній справі за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва, тобто наявність виключної правової проблеми щодо застосування частини четвертої статті 376 ЦК України до відповідача - кінцевого набувача майна, правовий висновок Верховного Суду у справі № 908/2388/21 може мати суттєве значення для вирішення питання у даній справі, що розглядається, а також для єдності судової практики, враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, та принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 у справі № 904/871/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №908/2388/21.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234, 235, 270, 281 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дримм" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 у справі № 904/871/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №908/2388/21.

Зобов`язати учасників справи повідомити Центральний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №908/2388/21.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена 10.03.2025

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін