СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Харків Справа № 917/1837/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Плахов О.В.

при секретарі Семенові О.Є.

за участю

апелянта - адвокат Лиска П.О., ордер серії АХ№1227529;

боржника - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лиска П.О. (вх. №2828Х/1-18)

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 12.12.2024 року у справі № 917/1837/24, постановлену в приміщенні господарського суду Полтавської області (суддя Паламарчук В.В.), повний текст якої складено 25.12.2024 року

за заявою ОСОБА_1 , м.Полтава

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.12.2024 року у справі відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність; залишено без розгляду заяву арбітражного керуючого Шершня Ю.С. від 30.11.2024 про участь у справі (вхід. №16227 від 02.12.2024).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Лиска П.О. з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 12.12.2024 року та направити матеріали справи до господарського суду Полтавської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

З боку ОСОБА_1 вжито заходів на складання Пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів), яка є обґрунтовано виконуваною.

Пропонувати інший план, який би включав у себе щомісячні виплати, наприклад, 50000 грн. всім кредиторам протягом 60 місяців (загальна сума 3000000 грн.) є невиконуваним планом (проектом), оскільки сума виплат перевищую суму отриманого доходу майже в 4 рази; кожна справа є індивідуальною, тому потребує підходу з урахуванням наданих доказів заявником (в даному випадку, ОСОБА_1 ); сума, запропонована до виплати за 5 років ОСОБА_1 є 360000 грн..

З точки зору виконання вимог Кодексу України з процедур банкрутства заявником виконані вимоги, а також додатково виконані ті вимоги, які зазначались в ухвалах господарського суду Полтавської області від 15.11.2024 року та від 25.11.2024 року; наявна відповідність даним, що вказані в деклараціях, відомостях про доходи, майно заявника з відомостями та інформацією, що вказана в проекті плану реструктуризації разом із відповідністю наявністю розміру заборгованості перед кредиторами.

З моменту настання строку виконання зобов`язань, існування рішень судів щодо стягнення заборгованості, боржник не мав фінансової можливості погасити майнові зобов`язання, що вказує на настання загрози його неплатоспроможності; у майбутньому боржник не бачить для себе реальних перспектив погасити існуючу заборгованість в зазначеному розмірі, тим паче з урахуванням 10% від розміру заборгованості на виконавчі провадження.

Станом на момент виникнення обов`язку сплачувати грошові кошти за договорами та на даний час наявні докази обставин, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності), враховуючи дати укладання кредитних договорів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією проти України. Указами Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023 року, №49/2024 від 05.02.2024 року, №271/2024 від 06.05.2024 року, №469/2024 від 23.07.2024 року, №740/2024 від 28.10.2024 року, №26/2025 від 14.01.2025 року відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.01.2025 року витребувано з господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1837/24 про неплатоспроможність; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи про неплатоспроможність.

До суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи про неплатоспроможність №917/1837/24 (вх.№460).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лиска П.О. на ухвалу господарського суду Полтавської області від 12.12.2024 року у справі №917/1837/24 залишено без руху; останнього зобов`язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

22.01.2025 року на адресу суду від апелянта надійшло клопотання (вх.№1030), на виконання вимог ухвали суду від 21.01.2025 року, яке разом з додатками долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2025 року, з урахуванням ухвали від 11.03.2025 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лиска П.О. на ухвалу господарського суду Полтавської області від 12.12.2024 року у справі № 917/1837/24; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу до розгляду на 05.03.2025 року о 15:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресом: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132.

У судовому засіданні 05.03.2025 року представник боржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Боржник у судове засідання, призначене в приміщенні Східного апеляційного господарського суду 05.03.2025 року о 15:30 год. не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції; розгляд справи здійснювався судом за його відсутності.

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 24.01.2025 року було надіслано ОСОБА_1 та представнику ОСОБА_1 - адвокату Лиска П.О. до електронного кабінету в системі "Електронний суд".

05.10.2021 року офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №906/184/21, від 02.11.2022 року у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 року у справі №916/1716/20, від 22.12.2022 року у справі №922/40/22, де, зокрема, вказано на те, що чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Таким чином, надсилання судового рішення в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету).

Також, інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб сайті Східного апеляційного господарського суду веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".

За змістом ч. 1 ст. 11 Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України (з посиланням на веб адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвала суду апеляційної інстанції від 24.01.2025 року була у встановленому порядку внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника боржника, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Полтавської області з заявою (вх. №1919/24 від 28.10.2024 року) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Звертаючись до суду із вказаною заявою боржник вказує на таке.

Наявність заборгованості в розмірі 2 994 753,12 грн. за кредитними договорами юридичної особи за яким він виступив, як поручитель; у нього наявна заборгованість перед АТ "Райффайзен Банк", АТ "ТАСКОМБАНК" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" .

Згідно наданих до матеріалів доказів, ОСОБА_1 був директором ТОВ "Торгово-ремонтне підприємство "Таргет". Під час виконання обов`язків директора ним від імені підприємства були укладені наступні договори:

- 19.03.2020 року між АТ "ТАСКОМБАНК" та ТОВ "Торгово-ремонтне підприємство "Таргет" укладено Заяву-договір №ID7955371 про приєднання до правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" (продукт на розвиток бізнесу). Як забезпечення виконання вказаного кредитного договору, 19.03.2024 між АТ "ТАСКОМБАНК" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №Т 28.01.2020 року І 8531;

- 14.07.2021 року між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" та ТОВ "Торгово-ремонтне підприємство "Таргет" укладено Кредитний договір №011/1800/1105075. Як забезпечення виконання вказаного кредитного договору, 14.07.2021 року між АТ "Райффайзен Банк" та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №011/1800/1105075/П;

- 26.07.2021 року між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" та ТОВ "Торгово-ремонтне підприємство "Таргет" укладено Договір про надання овердрафту №015/1800/1107847. Як забезпечення виконання вказаного кредитного договору, 26.07.2021 року між АТ "Райффайзен Банк" та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №015/1800/1107847/П;

- 26.11.2021 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" та ТОВ "Торгово-ремонтне підприємство "Таргет" укладено Кредитний договір №011/1800/01306231. Як забезпечення виконання вказаного кредитного договору, 26.11.2021 року між АТ "Райффайзен Банк" та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №011/1800/01306231П.

На момент звернення до суду, за двома кредитними договорами, заборгованість стягнуто в судовому порядку, а саме:

- рішенням господарського суду Полтавської області від 26.02.2024 року у справі №917/2064/23, яке залишене без змін Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.04.2024, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" 447 175,32 грн. - заборгованість за договором про надання Овердрафту №015/1800/1107847 від 26.07.2021 р., 61 005,99 грн. - заборгованість за відсотками, 7 622,72 грн. судового збору.

26.06.2024 року приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. відкрито виконавче провадження №75374372, щодо виконання наказу про примусове виконання рішення господарського суду Полтавської області у справі №917/2064/23 від 26.02.2024.

- рішенням господарського суду Харківської області від 23.09.2024 року у справі №922/2455/24 стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО- РЕМОНТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТАРГЕТ" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" заборгованість, що складається із заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 239 334,69 грн., заборгованості по відсотках (в т.ч. прострочені) - 103 017,97грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ТАСКОМБАНК 2 567,65грн. судового збору.

АТ "Райффайзен Банк" було відступлено право вимоги по Кредитному договору №011/1800/1105075 від 14.07.2021 року, договору поруки №011/1800/1105075/П від 14.07.2021 року; Кредитному договору №011/1800/01306231 від 26.11.2021 року, договору поруки №011/1800/01306231/П від 26.11.2021 року.

Новим кредитором за вказаними кредитними договорами/договорами поруки є ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал".

У відповіді ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" №10.09.2024 від 10.09.2024 року зазначено загальну суму заборгованості за вказаними Кредитними договорами/договорами поруки, що становить 2069901,87 грн. та складається з наступного: 1527461,24 грн. сума заборгованості по тілу, 264763,45 грн. заборгованості по процентах, 277677,18 грн. відсотки нараховані новим кредитором.

Оскільки з 19.05.2022 року боржник не працював на ТОВ "Торгово-ремонтне підприємство "Таргет" він не може долучити докази використання грошових коштів, отриманих від кредиторів, так як вказані кошти використовувались ТОВ "Торгово-ремонтне підприємство "Таргет" код: , до якого боржник на даний час не має жодного відношення.

Всі грошові зобов`язання виникли у нього саме як у поручителя за кредитними договорами юридичної особи, а отже не були отримані ним особисто як фізичною особою.

Боржник усвідомлював можливі негативні наслідки у разі не погашення кредиту Позичальником, але не розраховував на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-ремонтне підприємство "Таргет", не зможе оплачувати грошові зобов`язання перед AT "Райффайзен Банк" та перед AT "ТАСКОМБАНК", оскільки всі передумови для цього були.

До введення військового стану 24.02.2022 року фінансові показники ТОВ "Торгово-ремонтне підприємство "Таргет" були погіршені, що стали наслідком короновірусної інфекції COVID-19, падінням попиту на продукцію, збільшенням видатків, внаслідок чого також були задіяні фінансові інструменти, а також залучення кредитних коштів.

Саме через ряд чинників, які з`явились з 24.02.2022 року і продовжували існувати до травня 2022 року, ОСОБА_1 було прийнято рішення про продаж частки в статутному капіталі ТОВ "Торгово-ремонтне підприємство "Таргет" (акти приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ "Торгово-ремонтне підприємство "Таргет" від 19.05.2022 року та 25.11.2022 року).

Оскільки припинились трудові відносини, отримання заробітної плати, з травня 2023 року боржник не працює та не отримує дохід, в зв`язку з чим він не в змозі погасити існуючу заборгованість, яка вже на момент припинення трудових відносин складала майже 3 млн.грн., як одним платежем так і уклавши договір про реструктуризацію.

Погашення вказаної заборгованості не є реалістичним, а укладення договорів реструктуризації не зможуть бути погашені у короткостроковий термін, оскільки дохід боржника не є достатнім для покриття вказаної суми, у зв`язку з чим просить відкрити провадження про його неплатоспроможність.

ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи проект плану реструктуризації боргів, відповідно до якого заявник пропонує до списання 2 634 753,22грн., з загальної кредиторської заборгованості в сумі 2 994 753,12 грн.

На даний час боржник є працевлаштованим на посаду менеджера з заробітною платою 14 000,00грн., не має у власності нерухомого та рухомого майна, на погашення заборгованості планує виділяти 6000,00грн. протягом 5 років.

12.12.2024 року господарським судом Полтавської області постановлено оскаржувану ухвалу, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Кодекс України з процедур банкрутства встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою Четвертою.

Статтею 115 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи-підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Відповідно до ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні.

Процедура неплатоспроможності фізичних осіб була введена законодавцем як інструмент виходу правовим способом зі скрутного фінансового становища для приватних осіб, а саме задля звільнення від боргів та відновлення платоспроможності.

Завданням підготовчого засідання господарського суду з розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози.

За приписами Кодексу України з процедур банкрутства судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Частиною четвертою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Такий боржник повинен повно та всебічно сприяти суду та кредиторам у встановленні свого реального майнового стану, а також запропонувати обґрунтований та виконуваний (реальний) проект плану реструктуризації своїх зобов`язань.

Стаття 124 Кодексу України з процедур банкрутства встановлює загальні вимоги до плану реструктуризації боргів боржника, серед яких є вимоги до умов, що мають бути зазначені у цьому плані (частина друга), а частиною четвертою цієї статті також визначені загальні вимоги до виконання плану реструктуризації боргів боржника.

Також, розроблення проекту плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, щодо форми і змісту проекту плану, це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

Отже, при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточняється та погоджується з кредиторами.

У відповідності до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

У правових висновках, викладених у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі №910/6639/20, між іншим, вказано на те, що з огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

У правових висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 26.05.2022 року у справі №903/806/20, окрім іншого, зазначено на те, що принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Отже, до боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на сумлінній співпраці боржника з кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів Кодекс України з процедур банкрутства покладає на боржника обов`язки: повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо; надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог; подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства); повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 Кодексу України з процедур банкрутства ); погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 Кодексу України з процедур банкрутства).

Аргументи апелянта на те, що, як зазначає апелянт, з боку ОСОБА_1 вжито заходів на складання Пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів) яка є обґрунтовано виконуваною; пропонувати інший план, який би включав у себе щомісячні виплати, наприклад, 50000 грн. всім кредиторам протягом 60 місяців (загальна сума 3000000 грн.), на думку апелянта, є невиконуваним планом (проектом), оскільки сума виплат перевищую суму отриманого доходу майже в 4 рази; кожна справа є індивідуальною, тому потребує підходу з урахуванням наданих доказів заявником (в даному випадку, ОСОБА_1 ); сума, запропонована до виплати за 5 років ОСОБА_1 є 360000 грн.; з точки зору виконання вимог Кодексу України з процедур банкрутства заявником виконані вимоги, а також додатково виконані ті вимоги, які зазначались в ухвалах господарського суду Полтавської області від 15.11.2024 року та від 25.11.2024 року; наявна відповідність даним, що вказані в деклараціях, відомостях про доходи, майно заявника з відомостями та інформацією, що вказана в проекті плану реструктуризації разом із відповідністю наявністю розміру заборгованості перед кредиторами; з моменту настання строку виконання зобов`язань, існування рішень судів щодо стягнення заборгованості, боржник не мав фінансової можливості погасити майнові зобов`язання, що вказує на настання загрози його неплатоспроможності; у майбутньому боржник не бачить для себе реальних перспектив погасити існуючу заборгованість в зазначеному розмірі, тим паче з урахуванням 10% від розміру заборгованості на виконавчі провадження; станом на момент виникнення обов`язку сплачувати грошові кошти за договорами та на даний час наявні докази обставин, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності), враховуючи дати укладання кредитних договорів, не приймаються, з огляду на таке.

Так, до матеріалів справи боржником долучено проект плану реструктуризації боргів, відповідно до якого запропоновано до списання 2 634 753,22 грн., з загальної кредиторської заборгованості в сумі 2 994 753,12 грн.

План реструктуризації повинен містити саме умови відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника, а не по суті списання частини заборгованості.

У правових висновках, викладених у постанові Верховного Суду у справі №925/473/20 від 25.08.2021 року, зокрема , вказано, що у справах про неплатоспроможність фізичних осіб існує ризик ігнорування боржниками мети і завдань процедури реструктуризації боргів, що може полягати у не розробленні та не поданні на розгляд кредиторам проекту плану реструктуризації, надання фіктивного (зазначення вигаданих розмірів сум погашення чи інших відомостей) та невиконуваного плану реструктуризації, який не відповідатиме вимогам статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства, пасивній участі боржника в цій процедурі.

Така поведінка може пояснюватись прагненням боржників спонукати кредиторів до відхилення такого плану (не прийняття рішення щодо його схвалення зборами кредиторів), що зі спливом 120 днів з дня відкриття провадження у справі (частина перша статті 130 КУзПБ) створює формальні підстави для переходу в процедуру погашення боргів.

Верховним Судом зауважено, що вказане безперечно не повинно залишатись поза судовим контролем, оскільки господарський суд та сторони (учасники) справи не позбавлені можливості надавати оцінку поведінці боржника: чи є вона відкритою, зрозумілою, своєчасною та добросовісною чи, навпаки, недобросовісною, такою, що містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що може свідчити про зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.

Господарським судом першої інстанції обґрунтовано зазначено на те, що за поданим боржником планом реструктуризації основною метою погашення боргу перед кредитором є його списання майже на 88%, що не узгоджується з правовою природою процедури реструктуризації боргів у справі про неплатоспроможність фізичної особи, яка застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника, шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань перед кредиторами за планом реструктуризації, а лише засвідчує про зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про його неплатоспроможність за формальними ознаками та створення умов щодо порушення інтересів кредиторів на отримання належного боргу з боржника.

Разом з тим, частиною 1 статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

А тому, господарським судом першої інстанції обґрунтовано зазначено на те, що посилання заявника, що вказані грошові кошти ним не були отримані особисто, а юридичною особою не є підставою для звільнення його від виконання своїх зобов`язань, оскільки за умовами вказаних договорів поруки ОСОБА_1 взяв на себе обов`язок відповідати перед кредиторами за виконання зобов`язань ТОВ "Торгово-ремонтне підприємство "Таргет" в повному обсязі.

Отже, висновки місцевого господарського суду відповідають принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 269, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лиска П.О. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 12.12.2024 року у справі №917/1837/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.03.2025 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов