ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Справа № 903/497/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

прокурора Немкович І.І.

позивача Зайченко Ю.В.

відповідача - Стасишин Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Азарту" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 27.05.2024 у справі № 903/497/24 (повний текст ухвали складено 27.05.2024)

за заявою заступника керівника Волинської обласної прокуратури про забезпечення позову

за позовом заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Азарту"

про стягнення 50 668 011, 92 грн, з яких: 47 601 000 грн заборгованості зі сплати за ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор, 1 534 629, 59 грн збитків, завданих інфляцією, 1 532 382, 33 грн процентів річних

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 27.05.2024 у справі №903/497/24 заява прокурора задоволена частково. Накладено арешт на грошові кошти ТОВ "Імперія Азарту" як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВ "Імперія азарту", у межах ціни позову 50 668 011, 92 грн. В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Суд першої інстанції, враховуючи значний розмір позовних вимог, наведені прокурором доводи щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі й щодо спроможності заходу, про який просить прокурор, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, з урахуванням характеру спору між сторонами у справі, дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу ТОВ "Імперія азарту" у межах ціни позову 50 668 011,92 грн.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ "Імперія Азарту" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 27.05.2024 у справі №903/497/24, в якій відповідач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині задоволених вимог заяви про забезпечення позову, прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:

- спір у даній справі не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки згідно змісту позовної заяви спірні правовідносини виникли між суб`єктом господарювання (відповідачем) та суб`єктом владних повноважень (позивачем) у зв`язку з реалізацією останнім своїх повноважень, предметом спору є стягнення з відповідача плати за ліцензію, яка видається позивачем в межах своїх повноважень, контроль за використанням якої також здійснюється позивачем, у зв`язку з чим даний спір повинен вирішуватися в порядку Кодексу адміністративного судочинства України;

- прокурором не доведено, а судом першої інстанції не встановлено, наявності правових підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, у зв`язку з чим суд першої інстанції безпідставно застосував заходи забезпечення позову, що є порушенням ч. 2 ст. 136 ГПК України;

- у відповідача достатня кількість оборотоздатного та ліквідного майна для задоволення вимог позивача, у разі якщо позовну заяву буде задоволено, що підтверджує, що у даній справі відсутня така підстава для застосування заходу забезпечення позову як істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду за результатами розгляду справи по суті;

- накладення арешту на грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово - кредитних установах, заблокує повністю діяльність відповідача, зупинить його господарську і фінансово - економічну діяльність, зробить неможливою виплату заробітних плат працівникам, податкових зобов`язань, а також виплату виграшів гравцям в азартні ігри, що не враховано судом першої інстанції та внаслідок чого допущено порушення ч. 4 ст. 137 ГПК України;

- ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням ст. 1, 2, 4, 5, 136, 137 ГПК України та не відповідає вимогам статей 236, 238 ГПК України.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 відкрито провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Імперія Азарту" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 27.05.2024 у справі № 903/497/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 17.07.2024 о 14:00 год.

Заступник керівника Волинської обласної прокуратури надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 17.07.2024 скасував ухвалу Господарського суду Волинської області від 27.05.2024; прийняв нове рішення, яким в задоволенні заяви заступника керівника Волинської обласної прокуратури про забезпечення позову відмовив повністю. Стягнув з Волинської обласної прокуратури на користь ТОВ "Імперія Азарту" 3 028 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява прокурора про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача та частки учасників у статутному капіталі товариства, а також шляхом заборони державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії, є такою, що не підлягала розгляду господарським судом в порядку господарського судочинства, а отже, не підлягала задоволенню ні повністю, ні частково.

Постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2025 касаційну скаргу першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 у справі №903/497/24 скасовано. Справу №903/497/24 в частині перегляду ухвали про забезпечення позову передано на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Верховний Суд дійшов висновку, що з огляду на підстави, мету, суть забезпечення позову, а також визначений порядок подання заяви про забезпечення позову відповідна ухвала суду про забезпечення позову не може бути оскаржена з підстав порушення судами правил юрисдикції окремо від рішення суду в цій справі, ухваленого за результатами розгляду справи по суті.

Звернув увагу, що ГПК України не передбачено можливості оскаржити ухвалу про забезпечення позову з підстав порушення правил юрисдикції.

Суд касаційної інстанції, враховуючи висновки, сформульовані у цій постанові, відступив від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 13.05.2024 у справі №916/5151/23 та від 10.06.2024 у справі №916/5137/23 (прийнятих у складі колегій суддів судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів), про те що норми ГПК України щодо юрисдикції зумовлюють за аналогією процесу й необхідність здійснювати оцінку предметної та суб`єктної юрисдикції (підсудності) господарським судам позову, на забезпечення якого подається відповідна заява, на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Об`єднана палата зазначила, що системне тлумачення статей 136, 137, 138, 145 ГПК України дає можливість дійти висновку, що: законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі за поданою позовною заявою у разі подання їх одночасно до суду; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів, відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі, у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

28.01.2025 матеріали справи №903/497/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 28.01.2025 визначено колегію суддів для розгляду справи №903/497/24 головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 розгляд апеляційної скарги призначений на 04.03.2025 об 10:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №3. Запропоновано учасникам справи - у строк до 21.02.2025 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові пояснення чи заперечення (з урахуванням постанови Верховного Суду від 17.01.2025 у справі №903/497/24) в порядку, передбаченому ст. 263 ГПК України та докази надсилання таких пояснень чи заперечень та доданих до них документів іншим учасникам справи.

20.02.2025 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Азарту" надійшли письмові пояснення, в яких відповідач зазначає про наявність підстав для скасування ухвали Господарського суду Волинської області від 27.05.2024 та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

20.02.2025 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Азарту" надійшли доповнення до письмових пояснень, в яких відповідач зазначає, що залишення ухвали Господарського суду Волинської області від 27.05.2024 без змін призведе до забезпечення позову у справі, провадження у якій закрите судовим рішенням, яке набрало законної сили, що суперечить приписам частини 10 статті 145 ГПК України.

В судовому засіданні у режимі відеоконференції представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

В судовому засіданні прокурор заперечив доводи апеляційної скарги.

В судовому засіданні у режимі відеоконференції представник Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей заперечила доводи апеляційної скарги.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей звернувся до Господарського суду Волинської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Азарту" про стягнення 47 601 000 грн заборгованості зі сплати за ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор, 1 534 629, 59 грн збитків, завданих інфляцією, 1 532 382, 33 грн процентів річних.

Також із позовною заявою прокурором подано до Господарського суду Волинської області заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд:

- накласти арешт на грошові кошти ТОВ "Імперія азарту", як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать відповідачу у межах суми позовних вимог на загальну суму 50 668 011, 92 грн;

- накласти арешт на належну ОСОБА_1 частку у статутному капіталі ТОВ "Імперія азарту" номінальною вартістю 1 500 000 грн лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності;

- накласти арешт на належну АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ерінвіч" частку у статутному капіталі ТОВ "Імперія азарту" номінальною вартістю 27 000 000 грн лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності;

- накласти арешт на належну ОСОБА_2 частку у статутному капіталі ТОВ "Імперія азарту" номінальною вартістю 1 500 000 грн лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності;

- заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам та посадовим особам, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Імперія азарту" та/або державну реєстрацію змін до відомостей про ТОВ "Імперія азарту", що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо: змін до відомостей про розмір статутного капіталу; змін до відомостей про розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників; змін до відомостей, пов`язаних із входженням до складу учасників.

Обґрунтовуючи вимоги заяви про забезпечення позову, прокурор зазначає, що відповідач усупереч вимогам Закону України "Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор" не сплатив до спеціального фонду Державного бюджету України плату за ліцензії у сфері діяльності з організації та проведення азартних ігор, що є порушенням майнових інтересів держави в бюджетній сфері. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності ТОВ "Імперія Азарту" є організування азартних ігор (код 92.00).

Заявник зазначає, що за інформацією Головного управління статистики у Волинській області від 09.05.2024 №06-10/97-24 ТОВ "Імперія Азарту" подало фінансову звітність, відповідно до якої чистий прибуток відповідача у 2023 році становив 68024,6 тис. грн, а за аналогічний період попереднього року 65996,2 тис. грн. Проте, отримуючи прибутки від здійснення господарської діяльності, пов`язаної з організацією та проведенням азартних ігор, відповідач не сплатив до бюджету коштів за ліцензії у сфері діяльності з організації та проведення азартних ігор. На думку заявника, наведені обставини (організатор азартних ігор у 2022 та 2023 роках здійснював діяльність, пов`язану з організацією та проведенням азартних ігор, та отримував за це значні прибутки, проте плату за користування ліцензіями не здійснив) свідчать про навмисне ухилення відповідача від погашення простроченої заборгованості, у зв`язку з чим подальше зволікання із забезпеченням дієвого захисту майнових інтересів позивача може призвести до утворення безнадійної заборгованості.

Заявник вважає, що існують ґрунтовні, об`єктивні підстави вважати, що відповідач може не виконати наявних перед позивачем грошових зобов`язань, про що свідчить, зокрема, його свідоме протиправне ігнорування виконання таких зобов`язань. Разом з тим вжиття заходів забезпечення позову є необхідним мінімумом задля забезпечення збалансованості інтересів сторін, оскільки це дасть можливість хоча б в якійсь частині виконати рішення суду у разі задоволення позову; звернення прокурора із вказаним позовом спрямоване на захист і відновлення державних інтересів, оскільки стягнення відповідних коштів із організатора азартних ігор ТОВ "Імперія Азарту" до Державного бюджету України сприятиме своєчасному фінансуванню нагальних потреб держави в умовах воєнного стану, а отже, й укріпленню держави в умовах збройної відсічі агресору; недотримання організатором азартних ігор зобов`язань перед державою в умовах воєнного стану щодо внесення плати за ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор, а також безпідставне утримування коштів, які підлягають сплаті до державного бюджету, протягом тривалого часу не відповідає суспільному інтересу.

На думку заявника, ТОВ "Імперія Азарту" має можливість у будь-який момент відчужити власні кошти та/або майно, що надалі призведе до неможливості виконання рішення суду у вказаній справі та недосягнення цілей господарського судочинства щодо ефективного захисту порушених інтересів держави.

Заявник вважає, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Імперія Азарту" як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВ "Імперія Азарту", у межах суми позовних вимог та накладення арешту на статутний капітал ТОВ "Імперія Азарту" безпосередньо пов`язано із предметом позову та не порушить прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ "Імперія Азарту" у справі чи інших осіб, що не є учасниками цього судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо використання коштів, наявних у відповідача, що, крім того, дасть змогу створити належні умови для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

У заяві заявник посилається також на те, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статутний капітал ТОВ "Імперія азарту" становить 30 000 000 грн, частки у статутному капіталі товариства належать: ОСОБА_1 (розмір частки засновника (учасника): 1 500 000 грн); Акціонерному товариству "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ерінвіч" (розмір частки засновника (учасника): 27 000 000 грн); ОСОБА_2 (розмір частки засновника (учасника): 1 500 000 грн).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у ТОВ "Імперія Азарту" відсутнє у власності нерухоме майно, за рахунок якого надалі можливо забезпечити погашення утвореної значної заборгованості перед Державним бюджетом України, а тому заявник просить також вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частки у статутному капіталі.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Імперія Азарту" у межах ціни позову 50 668 011, 92 грн, враховуючи наступне.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України закріплено вичерпний перелік заходів забезпечення позову.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частина 3 стаття 137 ГПК України).

Відповідно до пункту 1 та 4 частини 1 статті 137 ГПК позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі №1-6/2011 судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є запобігання можливому порушенню в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Цим забезпечується можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Тобто, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК Україниє правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Накладення арешту на майно не завдає шкоди та збитків відповідачу, не позбавляє його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №910/4777/21, на яку посилається скаржник.

Враховуючи наведені Прокурором обґрунтування підстав звернення до суду з позовом, а саме існування у відповідача значної суми заборгованості перед Державним бюджетом України, суд вважає визначений прокурором захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах суми позовних вимог на загальну суму 50 668 011,92 грн, є адекватним, співмірним та логічно пов`язаним із предметом даного позову, що забезпечить виконання рішення суду (у випадку задоволення позову) та тим самим досягне мети забезпечення.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 (п. 23) звертав увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Суд зазначає, що можливість відповідача в будь-який момент розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов, вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном), свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

До того ж, за обставин звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач не обґрунтував належними доказами яким чином накладення арешту на грошові кошти перешкоджатиме господарській діяльності відповідача.

В своїх доводах скаржник зазначає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту грошових коштів на суму 50 668 011,92 грн заблоковує господарську діяльність відповідача, оскільки унеможливлює сплату відповідачем податків, заробітної плати працівникам, а також унеможливлює виконання вимог Закону України "Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор" щодо виплати гравцям виграшів та інших платежів.

Прокурор у заяві зазначає, що за інформацією Головного управління статистики у Волинській області від 09.05.2024 №06-10/97-24 ТзОВ "Імперія азарту" подано фінансову звітність, відповідно до якої чистий прибуток відповідача у 2023 році становив 68 024,6 тис. грн, а за аналогічний період попереднього року 65 996,2 тис. грн.

Щодо вказаного прокурором фінансового стану відповідач не заперечив.

Враховуючи суми чистого прибутку відповідача у 2023, 2024 роках (разом 134 020 800,00 грн) та суму на, яку накладено арешт (50 668 011,92 грн), є безпідставними твердження відповідача про блокування господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що загальна сума заробітної плати за період 2022-2024 років, згідно штатних розписів відповідача, становить 2 145 600,00 грн.

Водночас, відповідачем не надано жодних доказів щодо неможливості сплати відповідачем податків, заробітної плати працівникам, неможливості виконання вимог Закону України "Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор" щодо виплати гравцям виграшів та інших платежів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що накладення арешту на кошти відповідача в даному випадку не суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, оскільки місцевий господарський суд наклав арешт на грошові кошти відповідача в межах суми позовних вимог про стягнення 50 668 011,92 грн.

Також прокурор у заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на належну ОСОБА_1 частку у статутному капіталі ТОВ "Імперія азарту" номінальною вартістю 1 500 000 грн лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності; накласти арешт на належну АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ерінвіч" частку у статутному капіталі ТОВ "Імперія азарту" номінальною вартістю 27 000 000 грн лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності; накласти арешт на належну ОСОБА_2 частку у статутному капіталі ТОВ "Імперія азарту" номінальною вартістю 1 500 000 грн лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

Відповідно до статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом (частина 2 статті 83 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно частин 1-3 статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Статтею 96-1 ЦК України визначено, що права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.

Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.

Так, згідно положень пункту 1 частини 1 статті 115 ЦК України господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями всім належним йому майном.

При цьому, враховуючи предмет даного спору та визначених прокурором його учасників, наразі судом не вбачається підстав для накладення арешту на частки засновників (учасників) відповідача в межах різниці між сумою ціни позову та арештованими грошовими коштами, у разі їх недостатності оскільки, на переконання суду, такий захід не є адекватним, безпосередньо впливає на права (в тому числі і корпоративні) та обов`язки третіх осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що товариство згідно вказаних вище положень чинного законодавства, несе відповідальність виключно в межах належного йому майна.

Відповідно до частини 10 статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Отже, оскільки прокурор просить стягнути з відповідача грошові кошти, то накладення арешту на частки у статутному капіталі відповідача, які належать особам, які не є сторонами у справі, є необґрунтованим, неадекватним та неспівмірним із предметом спору.

Крім того, прокурор просить заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам та посадовим особам, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Імперія азарту" та/або державну реєстрацію змін до відомостей про ТОВ "Імперія азарту", що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо: змін до відомостей про розмір статутного капіталу; змін до відомостей про розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників; змін до відомостей, пов`язаних із входженням до складу учасників.

Згідно положень частини 9 статті 137 ГПК України суд, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу у випадку, якщо вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, що в межах даного спору відсутнє.

Суд зазначає, що заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 915/508/18 від 09.11.2018), однак, з наданих прокурором доказів не вбачається за можливе встановити, що відповідачем вчиняються чи мають намір вчинятися реєстраційні дії щодо зміни відомостей про розмір статутного капіталу, про розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників, а відтак, є виключно припущенням прокурора.

Заборона іншим особам, в тому числі й державним реєстраторам, вчиняти певні дії має стосуватись виключно предмета спору, а відтак заборона суб`єктам державної реєстрації здійснювати реєстраційні дії щодо ТзОВ "Імперія азарту" у межах розгляду спору про стягнення з відповідача суми заборгованості, інфляційних та процентів річних не може бути застосована судом.

Таким чином, запропонований прокурором захід забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам та посадовим особам, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Імперія азарту" та/або державну реєстрацію змін до відомостей про ТОВ "Імперія азарту", що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо: змін до відомостей про розмір статутного капіталу; змін до відомостей про розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників; змін до відомостей, пов`язаних із входженням до складу учасників), також безпосередньо не пов`язаний та не є співмірним з предметом позову - стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла внаслідок несплати за ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор.

Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно виходити з законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини (стаття 6 ГК України), а тому заявлений захід забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на частки учасників (засновників) товариства та заборони здійснювати реєстраційні дії не є співмірними та логічно пов`язаними з предметом спору, адже може призвести до обмеження корпоративних прав засновників відповідача та може мати для товариства негативні наслідки, в тому числі заважатиме здійсненню господарської діяльності, зокрема, з метою отримання прибутку.

Вказане свідчить про порушення співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі №903/497/24 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач зазначає, що у ході розгляду господарським судом справи №903/497/24 ТОВ "Імперія Азарту" подано відзив на позовну заяву, який містив клопотання про закриття провадження у справі, а також клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Волинської області від 27.05.2024. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 02.10.2024, яка залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2024, задоволено клопотання ТОВ "Імперія Азарту" про закриття провадження у справі №903/497/24, яке містилося у відзиві на позов. Провадження у справі №903/497/24 за позовом заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей до ТОВ "Імперія Азарту" про стягнення 50 668 011,92 грн закрито. Закриваючи провадження у справі №903/497/24, господарський суд втім залишив без розгляду клопотання ТОВ "Імперія Азарту" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 27.05.2024, оскільки встановив, що вказана ухвала на той час була скасована постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 та відмовлено в задоволенні заяви заступника керівника Волинської обласної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову. Таким чином, залишення ухвали Господарського суду Волинської області від 27.05.2024 за даних обставин без змін, призводитиме до збереження заходів забезпечення позову по справі, провадження у якій закрито судовим рішенням, яке набрало законної сили, що суперечить приписам частини десятої статті 145 ГПК України.

Згідно з ч. 9, 10 ст. 145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Суд звертає увагу скаржника, що апеляційному перегляду у даному випадку підлягає ухвала Господарського суду Волинської області від 27.05.2024 у справі № 903/497/24.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Волинської області від 02.10.2024 клопотання ТОВ "Імперія Азарту" про закриття провадження задоволено. Закрито провадження у справі №903/497/24. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 ухвалу Господарського суду Волинської області від 02.10.2024 у справі №903/497/24 залишено без змін, апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури - без задоволення.

Отже, на момент постановлення оскаржуваної ухвали від 27.05.2024 не існувало ухвали про закриття провадження у справі №903/497/24.

Крім того, у даному випадку суд апеляційної інстанції не є судом, який закрив провадження у справі та у рішенні якого необхідно зазначити про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що у разі закриття провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову, скаржник не позбавлений можливості звернутися із відповідною заявою до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, ухвалу Господарського суду Волинської області від 27.05.2024 у справі № 903/497/24 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Азарту" - без задоволення.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст. 123, 129 ГПК України та покладає на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Азарту" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 27.05.2024 у справі № 903/497/24 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 27.05.2024 у справі №903/497/24 - без змін.

2. Справу №903/497/24 повернути до Господарського суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "06" березня 2025 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.