ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2025 р. Справа№ 925/436/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Бенчук О.О.

представники учасників по справі в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

на додаткову ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.01.2023

у справі № 925/436/21 (суддя Г.М. Скиба)

за позовною заявою фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни

до фізичної особи-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича

про стягнення 72000,00 грн, усунення перешкод у здійсненні права користування нежитловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної додаткової ухвали суду першої інстанції

Додатковою ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12.01.2023 у справі № 925/436/21:

- задоволено заяву фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни від 27.12.2022 (вх. суду № 15485) з вимогою про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) та стягнення з фізичної особи-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича на користь Солієнко Ірини Миколаївни 9000 грн. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича на користь фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни 9000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу;

- задоволено заяву фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни від 27.12.2022 (вх. суду № 15484/22) з вимогою про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) та стягнення з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь Солієнко Ірини Миколаївни понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Присуджено до стягнення з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із прийнятою додатковою ухвалою, Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати додаткову ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.01.2023 у справі № 925/436/21 в частині задоволення заяви фізичної особи - підприємця Солієнко Ірини Миколаївни від 27.12.2022 (вх. суду № 15484/22) з вимогою про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу ) і стягнення з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь фізичної особи - підприємця Солієнко Ірини Миколаївни понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, та відмовити у задоволенні цієї заяви. В решті ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.01.2023 у справі № 925/436/21 залишити без змін.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Узагальнені доводи апеляційної скарги Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - надалі ВДВС зводяться до того, що суд першої інстанції визначаючи розмір витрат понесених позивачем на правову допомогу не врахував заперечень ВДВС викладених у заяві від 16.11.2022.

Короткий зміст відзиву позивача на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач наголошує на тому, що що 02.01.2023 після отримання ВДВС від позивача тексту заяви про ухвалення додаткового рішення та до дати судового засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення (12.01.2023) від ВДВС не надходили ні суду, ні позивачу будь-які заперечення щодо витрат на правову допомогу та доказів їх понесення.

Крім того, позивач вказує на відсутність у апеляційній скарзі жодних посилань на безпідставність або необґрунтованість понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі при розгляді скарги на дії державного виконавця.

Узагальнений виклад позицій інших учасників по справі

Відповідач не скористалися своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання письмового відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2025, апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на додаткову ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.01.2023 у справі № 925/436/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на додаткову ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.01.2023 у справі № 925/436/21; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні 26.02.2025.

20.02.2025 до Північного апеляційного господарського суду від ВДВС надійшло клопотання про розгляд справи на розсуд суду, та без участь представника ВДВС.

В судове засідання, яке відбулося 26.02.2025, представники позивача, відповідача та ВДВС не з`явилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, а саме шляхом направлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 поштовим зв`язком на адресу позивача і відповідача, а також в зареєстрований ВДВС електронний кабінет у підсистемі "Електронний суд".

Враховуючи, що явка представників позивача, відповідача та ВДВС у судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами, за відсутності представників позивача, відповідача та ВДВС.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.08.2021 у справі № 925/436/21 частково задоволено позовні вимоги. Вирішено усунути перешкоди у здійсненні права користування нежитловими приміщеннями 1-го поверху загальною площею 38,9 м2, що розташовані за адресою: м. Черкаси, вул. Верхня Горова (Фрунзе), 1, шляхом виселення із цих приміщень відповідача. Відмовлено в іншій частині позовних вимог.

У лютому 2022 року позивач звернувся до Господарського суду Черкаської області із скаргою (вх. № 1678/22) про:

- визнання протиправними дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горох В.А. щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021 у виконавчому провадженні № 67467532;

- скасування постанову начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горох В.А. від 17.01.2022 про перевірку виконавчого провадження № 67467532;

- визнання протиправними дії Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шкоденка С. В. щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021, постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.11.2021 у виконавчому провадженні № 67467532 та повідомлення про повернення виконавчого документа від 17.01.2022;

- скасування постанови Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шкоденка С.В. від 17.01.2022 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021, постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 11.11.2021, постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.11.2021 у виконавчому провадженні № 67467532 та повідомлення про повернення виконавчого документа від 17.01.2022;

- стягнення із Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Солієнко І. М. понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Крім того, в лютому 2022 року відповідач звернулась до Господарського суду Черкаської області із заявою (вх. № 2568/22), про:

- визнання судового наказу від 26.10.2021 у справі № 925/436/21 таким, що не підлягає виконанню;

- зупинення виконання наказу від 26.10.2021 у справі № 925/436/21 на час розгляду заяви боржника у виконавчому провадженні.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.12.2022, яка постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 залишено без змін, вирішено:

1) скаргу фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. від 01.02.2022 (вх. суду № 1678/22 від 02.02.2022) на дії державного виконавця задовольнити повністю:

- визнано протиправними дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Горох В.А. щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021 у виконавчому провадженні № 67467532;

- скасувати постанову начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Горох В.А. від 17.01.2022 про перевірку виконавчого провадження № 67467532;

- визнано протиправними дії Головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Шкоденка С.В. щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021, постанови про стягнення виконавчого збору від 11.11.2021, постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.11.2021 у виконавчому провадженні № 67467532;

- скасувати постанови Головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Шкоденка С.В. про скасування відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021, постанови про стягнення виконавчого збору від 11.11.2021, постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.11.2021 у виконавчому провадженні № 67467532;

- спонукати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) до поновлення виконавчого провадження по виконанню рішення суду та наказу про виселення фізичної особи-підприємця Нечипорука Г.А. та вселення позивача фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. у спірні приміщення;

2) у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Нечипорука Г.А. від 15.02.2022 (вх.суду № 2568/22 від 15.02.2022) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання наказу та рішення суду відмовити повністю;

3) відхилити заяву боржника фізичної особи-підприємця Нечипорука Г.А. в частині зупинення виконання наказу від 26.10.2021 у справі № 925/436/21 щодо вселення фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. у нежитлові приміщення 1-го поверху літери "А-2", № 12 (12-1, 12-2, 12-3, 12-4), загальною площею 38,9 м2, за адресою: 118001, м.Черкаси, вул.Верхня Горова (Фрунзе), 1.

Короткий зміст заяв позивача про ухвалення додаткового рішення у справі та судових рішень, прийнятих за результатами розгляду цих заяв

27.12.2022 до Господарського суду Черкаської області звернувся позивач із наступними заявами:

- про приєднання доказів на професійну правничу допомогу та прийняття додаткового рішення, в якій заявник просив суд першої інстанції прийняти додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн;

- про приєднання доказів на професійну правничу допомогу та прийняття додаткового рішення, в якій заявник просив місцевий господарський суд прийняти додаткове рішення про стягнення з ВДВС на користь позивача останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.01.2023 розгляд вищезгаданих заяв позивача було призначено в судовому засіданні на 12.01.2023.

Короткий зміст оскаржуваної додаткової ухвали суду першої інстанції

Додатковою ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12.01.2023 у справі № 925/436/21:

- задоволено заяву фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни від 27.12.2022 (вх. суду № 15485) з вимогою про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) та стягнення з фізичної особи-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича на користь Солієнко Ірини Миколаївни 9000 грн. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича на користь фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни 9000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу;

- задоволено заяву фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни від 27.12.2022 (вх. суду № 15484/22) з вимогою про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) та стягнення з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь Солієнко Ірини Миколаївни понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Присуджено до стягнення з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що перелік, обсяг та зміст наданих адвокатом позивача послуг, а також вартість роботи останнього, відповідають критеріям, погодженим сторонами у договорах про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2022.

Короткий зміст судових рішень попередніх інстанцій

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 у справі № 925/436/21 задоволено частково апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.01.2023 у справі №925/436/21 змінено, резолютивну частину якої викладено у наступній редакції:

"1. Заяву фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни від 27.12.2022 (вх. суду № 15485) з вимогою про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) та стягнення з фізичної особи-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Солієнко Ірини Миколаївни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 9000 грн - задовольнити частково.

1.1. Стягнути з фізичної особи-підприємця Нечипорука Геннадія Анатолійовича (юридична адреса: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; номер рахунку в банку невідомий) на користь фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; номер рахунку в банку невідомий) 4500,00 грн (чотири тисячі п`ятсот) грн витрат на професійну правничу допомогу.

2. Заяву фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни від 27.12.2022 (вх. суду № 15484/22) з вимогою про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) та стягнення з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) () на користь Солієнко Ірини Миколаївни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн задовольнити частково.

2.1. Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (м.Черкаси, пр.Хіміків.50, , номер рахунку в банку невідомий) на користь фізичної особи-підприємця Солієнко Ірини Миколаївни, ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; номер рахунку в банку невідомий) 3000,00 грн (три тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу."

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.01.2025 скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024, справу № 925/436/21 передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Передаючи дану справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції виходив з того, що висновки апеляційного господарського суду про наявність підстав для зміни резолютивної частини оскаржуваної додаткової ухвали в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та передчасними.

Крім того, суд касаційної інстанції зауважив на тому, що зміст оскаржуваної постанови свідчить про відсутність у ній висновків апеляційного господарського суду, на підставі яких суд зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягали стягненню із ВДВС.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, відзиву, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної додаткової ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ВДВС не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є додаткова ухвала місцевого господарського суду в частині задоволення заяви позивача від 27.12.2022 (вх. суду № 15484/22) з вимогою про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) та стягнення з ВДВС на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Чинне законодавство не містить заборони на користування професійною правничою допомогою учасниками справи під час звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного (приватного) виконавця.

Відсутні подібні обмеження щодо використання правничої допомоги і суб`єктами оскарження.

Згідно зі ст. 344 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Отже, відшкодування судових витрат має відбуватись на будь-якій стадії судового провадження, а приватний виконавець як суб`єкт, чиї дії можуть бути предметом оскарження, має право на відшкодування судових витрат, понесених ним під час здійснення судом відповідного судового провадження, на загальних підставах та за загальними правилами розподілу судових витрат, які визначаються нормами, що регулюють розподіл судових витрат та стосуються всіх видів судових витрат на будь-якій стадії процесу (близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 921/357/20).

В ст. 123 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України вказано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, неподання якого має наслідком відмови судом стороні у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Ці витрати підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах відомості щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформації щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та, навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто за нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачена (подібний правовий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зауважує на тому, що суд касаційної інстанції, застосовуючи ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15, від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені чч. 5- 7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 01.02.2022 між адвокатом Весеньовим Є.В. та Солієнко І.М. (позивачем) був укладений договір про надання послуг адвоката, за умовами якого: адвокат зобов`язується на користь підзахисного надати юридичні послуги та здійснити юридичні дії з питань оскарження дій (бездіяльності) Центрального відділу ДВС та державних виконавців у виконавчому провадженні №67467532 (судова справа № 925/436/21) (п. 1), а підзахисний (клієнт) зобов`язується оплатити надання правової допомоги та витрати, необхідні для виконання договору (п. 1.2); сторони погодили, що фіксований гонорар адвоката у цій справі складає 6000,00 грн (п. 1.3); загальна вартість робіт може бути збільшена в залежності від кількості робіт (п. 1.4); договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 2.1).

Згідно з підписаним сторонами розрахунком розміру витрат на професійну правничу допомогу від 26.12.2022 загальна вартість наданих послуг адвокатом Весеньовим Є.В. позивачу за договором про надання послуг адвоката від 01.02.2022 склала 6000,00 грн, а саме адвокатом фактично було надано позивачу наступні послуги:

1) підготовка, друк та подання до суду скарги та додатків до неї;

2) підготовка, друк та подання до суду промови;

3) участь у судових засіданнях;

4) підготовка, друк та подання до суду документів для стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 27.12.2022 адвокатом Весеньовим Є.В. прийнято від фізичної особи-підприємця Солієнко І.М. грошові кошти у розмірі 6000,00 грн, як фіксований гонорар за договором про надання послуг адвоката від 01.02.2022.

Твердження ВДВС про те, що суд першої інстанції визначаючи розмір витрат понесених позивачем на правову допомогу не врахував заперечень ВДВС викладених у заяві від 16.11.2022, колегією суддів відхиляються, оскільки письмові пояснення ВДВС були подані до місцевого господарського суду раніше - 16.11.2022, ніж позивач звернувся 27.12.2022 із заявою про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) та стягнення з ВДВС витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу понесену позивачем в суді першої інстанції при розгляді його скарги від 01.02.2022 (вх. суду № 1678/22 від 02.02.2022) на дії державного виконавця не вирішувалось при розгляді вказаної вище скарги на дії державного виконався, а було вирішено лише 12.01.2023 в оскаржуваній додатковій ухвалі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Інші доводи, наведені ВДВС у апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

В свою чергу, викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу твердження є документально обґрунтованими.

Враховуючи предмет та підстави розгляду скарги позивача від 01.02.2022 (вх. суду № 1678/22 від 02.02.2022) на дії державного виконавця, відсутність заперечень ВДВС (з моменту отримання тексту заяви позивача про приєднання доказів на професійну правничу допомогу та прийняття додаткового рішення, яка була надіслана на адресу ВДВС 27.12.2022 про що свідчить опис вкладення, який міститься у матеріалах справи (арк. справи 9 том 3), а також до розгляду вказаної заяви позивача по суті 12.01.2023) проти розміру витрат на правову допомогу, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення скарги на дії державного виконавця, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, враховуючи наданий адвокатом обсяг послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що витрати позивача на надання правової допомоги в розмірі 6000,00 грн є такими, що відповідають критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи при розгляді скарги на дії державного виконавця.

Таким чином, за результатами апеляційного перегляду, судовою колегією не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час винесення оскаржуваної додаткової ухвали і підстав для її зміни чи скасування, за мотивів наведених у апеляційній скарзі, колегія суддів теж не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга ВДВС задоволенню не підлягає.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому додаткова ухвала місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству України, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованими та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення, додаткову ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.01.2023 у справі № 925/436/21 - без змін.

Матеріали справи № 925/436/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повна постанова складена 05.03.2025.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська