УХВАЛА

м. Київ

10.03.2025Справа № 910/2814/25

Суддя Н.Плотницька, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Дещенко Поліни Аркадіївни про вжиття заходів забезпечення позову, у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Дещенко Поліни Аркадіївни

до Фізичної особи-підприємця Муртазалієвої Мар`ям Магомедівни

про стягнення 69 773 грн 91 коп.

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

07.03.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Дещенко Поліни Аркадіївни з вимогами до Фізичної особи-підприємця Муртазалієвої Мар`ям Магомедівни про стягнення 69 773 грн 91 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди приміщення від 28.03.2023 № 2803/23 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати орендних платежів, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 44 293 грн 00 коп. та заборгованість за комунальні послуги в розмірі 12 169 грн 46 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 2 250 грн 76 коп. 3 % річних, 8 293 грн 10 коп. інфляційних втрат та 2 767 грн 59 коп. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 позовну заяву залишено без руху.

Також, 07.03.2025 до Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця Дещенко Поліни Аркадіївни надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Фізичній особі-підприємцю Муртазалієвій Мар`ям Магомедівні, які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансовокредитних установах, в межах суми 69 773 грн 91 коп.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що відповідач вже більше року з моменту розірвання договору оренди не сплачує заборгованість зі сплати оренди та заборгованість, яка залишилась непогашеною перед відповідними організаціями за надання комунальних послуг. За твердженням позивача така несумлінна поведінка дає підстави вважати, що відповідач дізнавшись про факт подання позовної заяви вдасться до зняття або переводу коштів на своїх розрахункових рахунках на банківський рахунок фізичної особи та перестане приймати платежі на свій розрахунковий рахунок що, в свою чергу, призведе до неможливості примусового стягнення заборгованості та виконання рішення про стягнення заборгованості.

Дослідивши наведені Фізичною особою-підприємцем Дещенко Поліною Аркадіївною обґрунтування щодо вжиття заходів до забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно із пунктом 1, пунктом 2 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Разом із тим, заявником не наведено достатніх, належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України обґрунтувань наявності обставин та відповідно необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви Фізичної особи-підприємця Дещенко Поліни Аркадіївни про вжиття заходів забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, ст. 140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Дещенко Поліни Аркадіївни про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду(частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька