ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

03.03.25 Справа № 917/376/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О. М., розглянувши

заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Польська, 2А, м. Полтава, 36008

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДКОМПЛЕКТ", вул. Решетилівська, 47 Б, м. Полтава, 36007

про видачу судового наказу про стягнення 9 842,06 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2025 року від Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до суду надійшла заява до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДКОМПЛЕКТ" про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію відповідно до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії №4581С від 01.12.2021 року у розмірі 9 842,06 грн, з яких 8 056,86 грн - основна заборгованість, 416,89 грн - 3 % річних, 1 359,36 грн - інфляційні втрати та 8,95 грн - пеня (вх. № 390/25).

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

Так, заява про видачу судового наказу обґрунтована тим, що боржник, Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДКОМПЛЕКТ", відповідно до умов договору оренди нежитлового приміщення №6-08 від 01.08.2018 року є орендарем приміщення загальною площею 9,4 кв. м, що знаходиться в будинку за адресою вул. Великотирнівська, 31, м. Полтава.

Станом на 01.12.2021 року співвласники багатоквартирного будинку за адресою вул. Великотирнівська31 у м. Полтаві не повідомили ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" про прийняття рішення щодо вибору моделі договірних відносин і не уклали з підприємством відповідні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

А тому, на думку заявника взаємовідносини між співвласниками багатоквартирного будинку за вищезазначеною адресою, в тому числі і з Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДКОМПЛЕКТ" як орендарем нежитлового приміщення врегульовано Індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і опубліковані на офіційному сайті підприємства.

Як вбачається з поданого договору оренди нежитлового приміщення №6-08 від 01.08.2018 року, укладеного між боржником (орендарем) та Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація №2" (орендодавцем), до орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата за користування земельною ділянкою та інші послуги, які надаються спеціалізованими організаціями (п. 2.3 договору оренди). Відповідно до п. п. в) п. 4.2 договору оренди на протязі дії цього договору крім своєчасного внесення орендної плати, орендар зобов`язаний окремо сплачувати за власні кошти фактичні витрати за користування водою, каналізацією, газом, електроенергією, центральним опаленням, іншими комунальними послугами, для чого у місячний термін оформити договори з відповідними службами.

Пунктом 7.14 договору оренди передбачено, що передача приміщень в оренду не спричиняє передачу орендарю права власності на це приміщення. Власником об`єкта оренди залишається територіальна громада міста.

Частиною 2 статті 147 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, законодавцем встановлені вимоги щодо змісту заяви про видачу судового наказу, а також додатків до неї, серед яких є зазначення обставини на яких ґрунтуються вимоги заявника (п. 5 ч. 2 ст. 150) та необхідність їх документального підтвердження (п. 4 ч. 3 ст. 150).

Відповідно до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - індивідуальний договір) (текст якого розміщено на сайті заявника http://te.pl.ua/.) цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу (п. 1. індивідуального договору).

Згідно з п. 13. Правил надання послуги з постачання теплової енергії надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги (п. 4).

Отже, належними обставинами на підтвердження укладення відповідного договору мають бути будь-які з перелічених дій: підписана споживачем (боржником) заява-приєднання, сплата рахунку за надані послуги чи факт отримання послуги.

В свою чергу, пунктом 5 індивідуального договору визначено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Відповідно пункту 11 індивідуального договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Крім того, відповідно до п. п. 1, 4, 17, 19, 20 Правил користування тепловою енергією, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. № 1198, що визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Для обліку, відпуску та споживання теплової енергії застосовуються прилади комерційного обліку, що відповідають вимогам законодавства про метрологію і метрологічну діяльність. Після технічного огляду вузла обліку теплопостачальна організація видає акт про його прийняття в експлуатацію.

Споживач за показами вузла обліку визначає обсяг спожитої теплової енергії та параметри теплоносія і заносить ці дані до журналу обліку споживання теплової енергії. Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці.

Відтак, за відсутності заяви-приєднання до договору, а також відсутності документів на підтвердження оплати боржником наданих рахунків за спожиту теплоенергію, визначальним для суду для встановлення обставин наявності укладеного договору про надання послуги з постачання теплової енергії за яким у заявника з`являється право вимоги, є факт отримання послуги споживачем (боржником).

Проте, заява про видачу судового наказу та додані матеріали не містять обставин та відповідних документів, які свідчать про оснащення опалювального об`єкту приладом комерційного обліку теплової енергії встановленого заявником, через який здійснювався облік споживання теплової енергії власниками приміщень у опалювальному об`єкті, в тому числі боржником, так само як і рахунки виписані на адресу боржника не містять будь-яких даних про такі прилади.

Викладене свідчить про відсутність достатніх обставин, підтверджених відповідними документами, які б свідчили про укладення між заявником і боржником договору, який дає заявнику право вимоги, передбачене частиною 1 ст. 148 ГПК України.

Таким чином, вимога заявника про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в опалювальному об`єкті за адресою: вул. Великотирнівська, 31, м. Полтава за період з 01.01.2022 по 10.03.2024 у розмірі 8 056,86 грн не відповідає ст. 148 ГПК України.

З урахуванням наведеного, суд позбавлений також в межах наказного провадження можливості видачі наказу про стягнення з боржника заборгованості за інфляційними втратами, відсотками та пені, позаяк задоволення означених вимог нерозривно пов`язано з необхідністю встановлення розміру заборгованості, що, як зазначено вище, не підлягає вирішенню в межах даного наказного провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст.152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 150-154, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за заявою Полтавського обласного комунальному виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДКОМПЛЕКТ" заборгованості за спожиту теплову енергію відповідно до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії №4581С від 01.12.2021 року у розмірі 9 842,06 грн, з яких 8 056,86 грн - основна заборгованість, 416,89 грн - 3 % річних, 1 359,36 грн - інфляційні втрати та 8,95 грн - пеня .

2.Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвалу підписано 03.03.2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, в порядку статей 255-257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Кодексу.

Суддя О. М. Тимощенко