ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р. Справа№ 911/1868/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Мальченко А.О.

Тищенко А.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Інфотех» на рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2024

у справі №911/1868/24 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Державного підприємства «Інфотех»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МБР Сервіс»

про стягнення 67544,83 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство «Інфотех» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МБР Сервіс» (далі - відповідач) про стягнення 67544,83 грн, з яких: 63223,76 грн безпідставно набутих коштів, 1166,38 грн 3% річних та 3154,69 грн інфляційних втрат.

Позов пред`явлено з підстав завищення вартості виконаних відповідачем робіт за Договором підряду № МБ-118-1805 від 03.06.2021.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.09.2024 у справі №911/1868/24 відмовлено в задоволенні позову повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено правових підстав отримання відповідачем спірної суми коштів (63223,76 грн) як безпідставно набутих, відповідно у стягненні нарахованих на вказану суму похідних вимог - інфляційних втрат в розмірі 3154,69 грн та 3% річних в розмірі 1166,38 грн також відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На думку апелянта, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції невірно застосовував норми матеріального права, не застосував до спірних правовідносин норми, які підлягали застосуванню, дійшов до неправильних висновків щодо обставин, які вважав встановленими.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

Суд не врахував важливі обставини справи, підтверджені доказами, наданими позивачем. Основні моменти, які не були взяті до уваги, включають:

1. Завищення обсягів виконаних робіт: Аудиторський звіт, поданий позивачем, свідчить про те, що відповідач завищив обсяги виконаних робіт на загальну суму 63 223,76 грн. Це було встановлено на основі контрольного обміру, який показав розбіжності між фактично виконаними роботами та даними в актах приймання. Завищення не було спростоване відповідачем і фактично підтверджене його ж листом, в якому зазначалося про виконання робіт, не передбачених кошторисом. Аудиторський звіт не є формальним документом, що підтверджує безпосереднє зобов`язання повернення коштів, але він є важливим доказом у справі, який вказує на невідповідність фактичних обсягів виконаних робіт із задекларованими в документації.

2. Виконання непогоджених робіт: Відповідач виконав роботи, які не були погоджені з замовником, використовуючи матеріали, передбачені на інші види робіт. Згідно з пунктом 2.6 Договору підряду, у разі перевищення обсягів робіт або виконання робіт без погодження із замовником, всі витрати несе підрядник. Замовник не зобов`язаний оплачувати ці роботи. У своєму листі від 12.06.2023 відповідач визнав факт використання матеріалів для тимчасових схем живлення, що не було передбачено договором.

3. Не використання матеріалів, внесених до кошторису: Відповідач не використав деякі матеріали, зазначені в кошторисі, та включив їх вартість до актів виконаних робіт. Це є порушенням умов договору і свідчить про безпідставне завищення вартості робіт. Суд першої інстанції не врахував ці факти належним чином.

При прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було правильно застосовано ст. 525, 526 ЦК України.

Позивач звернувся до суду з вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів, оскільки вони були сплачені на підставі завищених обсягів робіт, які фактично не були виконані в повному обсязі або не були передбачені договором.

Це порушення було встановлено за результатами контрольного обміру виконаних робіт, який показав розбіжності між фактично виконаними роботами та зазначеними роботами в актах приймання виконаних робіт.

Суд не звернув увагу на те, що ці порушення не спростовані відповідачем, а фактично підтверджені його ж листом від 12.06.2023 №1206/02.

Суд не врахував належним чином вищезазначений лист відповідача, який підтверджує факт безпідставного використання матеріалів та завищення вартості робіт.

Відповідач у своїх листах визнав, що частина матеріалів була використана для тимчасових схем живлення, необхідність у яких виникла через помилки в проектній документації, що не є підставою для збільшення вартості договору без погодження з позивачем відповідно до умов укладеного між сторонами договору.

Суд не врахував положення ч. 3 ст. 853 ЦК України, якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Підрядником були виконані роботи, що не погоджені з замовником, а також відповідно до Акта контрольного обміру виконаних робіт з технічного переоснащення, деякі матеріали, зазначені в кошторисі, не були використані підрядником під час виконання робіт, проте їх вартість була включена до актів виконаних робіт. Це є прямим порушенням умов договору та підтверджує безпідставне збагачення відповідача за рахунок позивача на загальну суму 63 223,76 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/1868/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Скрипки І.М., суддів: Агрикової О.В., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Інфотех» на рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2024 у справі №911/1868/24, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням Керівника апарату від 21.02.2025 №09.1-08/621/25 згідно рішення Вищої ради правосуддя від 20.02.2025 про звільнення судді Північного апеляційного господарського суду Агрикової О.В. у відставку, справу №911/1868/24 передано на повторний автоматизований розподіл судових справ.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 справу №911/1868/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Скрипки І.М., суддів Мальченко А.О., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2025 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі апеляційну скаргу Державного підприємства «Інфотех» на рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2024 у справі №911/1868/24, розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Інфотех» на рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2024 у справі №911/1868/24 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

03.06.2021 між Державним підприємством «Інфотех» (далі замовник, ДП «Інфотех») та Товариством з обмеженою відповідальністю «МБР Сервіс» (далі підрядник, ТОВ «МБР Сервіс») укладено Договір підряду №МБ-118-1805 (далі - Договір), згідно умов якого підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника з використанням своїх матеріалів, механізмів, устаткування і транспорту, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити роботи згідно Робочого проекту: «Технічне переоснащення. Розробка проектно-кошторисної документації з реконструкції електрощитової будівлі напругою 0,4 кВ за адресою: вул. Дегтярівська, 15-Б, 04050, м. Київ» (далі - Робочий проект).

Згідно п. 1.2 Договору, види і обсяги робіт, що доручаються підряднику для виконання, визначаються Робочим проектом. Підрядник надає письмову згоду з умовами Робочого проекту (Додаток 1).

Строки виконання робіт визначаються календарним графіком виконання робіт, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток 2).

Відповідно до п. 1.4 Договору, предмет закупівлі за цим Договором визначено згідно Єдиного закупівельного словника ДК 021:20-4: Реконструкція (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Реконструкція електрощитової будівлі напругою 0,4 кВ за адресою: вул. Дегтярівська, 15-Б, м. Київ, 04050 (ДК 021:2015 « 45454000-4 Реконструкція»)).

За умовами п. 2.1 Договору, ціна договору становить 1061506,00 грн, в т.ч. ПДВ становить 176917,67 грн. Кошторис на виконання робіт, передбачених п. 2.1 є твердим.

Ціна договору включає в себе вартість всіх робіт, визначених цим Договором у відповідності з представленою підрядником договірною ціною (Додаток 3), локальним кошторисом (з урахуванням будівельного технологічного процесу) (Додаток 4), підсумковою відомістю ресурсів (Додаток 5), надалі разом - КД, розроблених на підставі Робочого проекту, узгоджених з замовником і підписаних сторонами.

09.09.2021 між сторонами укладена Додаткова угода №1 до Договору підряду від 03.06.2021 №МБ-118-1805, згідно якої сторони вирішили пункт 2.1 Договору викласти в наступній редакції: « 2.1 Ціна договору становить 1 052 934,41 грн, в тому числі ПДВ становить 175 489,10 грн та визначається на підставі кошторису».

Згідно з Актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 від 16 серпня 2021 року, було виконано робіт на суму 1 052 934,41 грн, які оплачені з боку замовника, що підтверджується платіжною інструкцією №39 від 20 вересня 2021 року.

Звертаючись до суду з позовом, ДП «Інфотех» вказує на те, що Аудиторською групою Департаменту внутрішнього аудиту МВС України здійснено плановий внутрішній аудит ДП «Інфотех» за період з 01.07.2021 по 31.03.2023 щодо дотримання актів законодавства при складанні фінансової звітності, веденні бухгалтерського обліку, а також планів, процедур, контрактів з питань стану збереження активів та управління державним майном.

Із Витягу вказаного Висновку Аудиту, які містяться на сторінці 158-159 вбачається:

«У ході аудиту досліджено стан виконання Договору від 03.06.2021 № МБ-118-1805, який укладено ТОВ «МБР Сервіс» (підрядник), у особі директора Брюханова М.Г., та ДП «Інфотех» (замовник), у особі директора Тимошенка А.В., підрядник зобов`язується виконати роботи згідно Робочого проекту: «Технічне переоснащення. Розробка проектно-кошторисної документації з реконструкції електрощитової будівлі напругою 0,4 кВ за адресою: вул. Дегтярівська, 15-Б, 04050, м. Київ».

За результатами контрольного обміру встановлено завищення обсягів виконаних робіт на загальну суму 63 223,76 грн (у т.ч. ПДВ).

Акт контрольного обміру працівниками підприємства не підписано, зроблено напис «Викладені факти в акті не відповідають дійсним обставинам, пояснення на 1 аркуші надано» та додано копію листа ТОВ «МБР Сервіс» від 12.06.2023 № 1206/01, де викладено наступне:

- підрядник влаштовував тимчасові схеми живлення, для чого використав передбачені кошторисом матеріали та роботи з їх монтажу (монтаж розподільчих коробок, муфт з`єднувальних та кінцевих);

- знепилення металевих поверхонь не здійснювалося, натомість виконано роботи з очищення від пилу стін, стелі та підлоги;

- армування стяжки (підлоги) дротяною сіткою не здійснювалося, лише невелика її частина використана на стінах.

Враховуючи надану Підприємством інформацію та встановлені факти необґрунтованого завищення робіт, судом відмічено наступне:

- Факт фактичної відсутності розподільчих коробок, муфт з`єднувальних і кінцевих та робіт з їх монтажу, у листі, не спростовується. При цьому, згідно п. 2.6 договору підряду від 03.06.2021 № МБ-118-1805, у разі перевищення підрядником обсягів робіт, передбачених кошторисом, всі пов`язані із цим витрати несе підрядник.

Таким чином, на порушення умов договору Підприємством оплачено додаткові роботи з влаштування тимчасових схем живлення.

- Факт невиконання робіт із знепилення металевих поверхонь не спростовується.

- Факт невиконання робіт із армування стяжки (підлоги) дротяною сіткою не спростовується.

Довідка головного спеціаліста ДВА МВС Віктора Криська у Додатку до аудиторського звіту».

За результатами внутрішнього аудиту ДП «Інфотех» складено Аудиторський висновок, де вказано, що до порушень, що призвели до втрат: за результатами дослідження стану виконання Договору від 03.06.2021 № МБ-118-1805 із ТОВ «МБР Сервіс» щодо виконання робіт з реконструкції електрощитової встановлено завищення обсягів виконаних робіт на загальну суму 63223, 76 грн (п. 6 (Розділ 7 Звіту, сторінка 222-223).

Згідно з Рекомендаціями Аудиторського звіту (ст. 232), ТОВ «Інфотех» запропоновано вжити наступних заходів для усунення виявлених недоліків і проблем, що негативно впливають на його діяльність: провести претензійно-позовну роботу щодо відшкодування збитків, завданих ДП «Інфотех» через оплату ТОВ «МБР Сервіс» завищених обсягів робіт на суму 63 223,76 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем направлена відповідачу претензія № 3828/02/2023 від 06.11.2023 про сплату вартості завищених робіт у розмірі 63223,76 грн.

Проте, відповідач відповіді на вимогу не надав, кошти у розмірі 63223,76 грн позивачу не відшкодував, що й стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду, вимогою якого є стягнення в порядку ст. 1212 ЦК України безпідставно отриманих коштів.

Оскільки відповідач правом на подання відзиву не скористався, справа розглядається за наявними в матеріалах справи документами, поданими позивачем.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду, яке переглядається, підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Згідно статті509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктами 1, 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Правові позиції втілені у статті 638 Цивільного кодексу України визначають, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі укладеного між ними Договору № МБ-118-1805 від 03.06.2021, який за своєю правовою природою є договором підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частини 1 статті 843 Цивільного кодексу України).

За змістом частин 1 та 3 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно п. 2.2 Договору кошторис на виконання робіт, передбачених п.2.1, є твердим. Ціна Договору була визначена в розмірі 1061506,00 грн.

Додатковою угодою № 1 від 09.09.2021 зазначена ціна була зменшена до 1052934,41 грн, у зв`язку з тим, що в процесі виконання робіт було використано менше матеріалів, ніж було заявлено в Договорі.

В подальшому, змін та будь-яких інших дій щодо коригування суми вартості робіт за участю відповідача позивачем в установленому порядку не вчинялось.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

У матеріалах справи наявний акт № 1 виконаних будівельних робіт за серпень 2021 року (примірної форми КБ-2в), який підписаний обома сторонами про прийняття замовником робіт за Договором підряду на всю ціну договору з урахуванням Додаткової угоди № 1: 1052934,41 грн. Тобто, за рамки визначеного п. 2.1 кошторису відповідач при виконанні підрядних робіт не вийшов.

З урахуванням вимог статті 882 Цивільного кодексу України та усталеної судової практики, зокрема, викладеної у постановах Вищого господарського суду України від 20.10.2010 у справі № 43/154, від 23.04.2012 у справі № 10/5025/1680/11, від 04.12.2013 у справі № 923/342/13, підписання актів приймання виконаних робіт представниками сторін без зауважень свідчить про належне виконання підрядником умов договору та прийняття цих робіт замовником без претензій щодо їх виду, якості, об`ємів (кількості) та вартості відповідно до умов договору за іншими показниками. Підписанням актів приймання виконаних робіт, замовник погоджується як з якістю таких робіт, так і з використаними матеріалами.

Стосовно поданого позивачем, в якості доказу завищених робіт, - Аудиторського висновку, судом враховано, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» аудит фінансової звітності - аудиторська послуга з перевірки даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності та/або консолідованої фінансової звітності юридичної особи або представництва іноземного суб`єкта господарювання, або іншого суб`єкта, який подає фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність групи, з метою висловлення незалежної думки аудитора про її відповідність в усіх суттєвих аспектах вимогам національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, міжнародних стандартів фінансової звітності або іншим вимогам.

Департаментом внутрішнього аудиту МВС України на виконання доручення Міністра внутрішніх справ України від 16.05.2023 № 81/09 відповідно до пункту 9 розділу V Зведеного плану діяльності з внутрішнього аудиту на 2023 - 2025 роки Міністерства внутрішніх справ України (зі змінами), затвердженого Міністром внутрішніх справ України 16 травня 2023 року здійснено плановий внутрішній аудит Державного підприємства «Інфотех» за період з 01.07.2021 по 31.03.2023, що оформлено Аудиторським звітом.

Аудит здійснено з метою оцінки діяльності підприємства щодо дотримання актів законодавства при складанні фінансової звітності, веденні бухгалтерського обліку, а також планів, процедур, контрактів з питань стану збереження активів та управління державним майном.

Згідно норм чинного законодавства, аудит та ревізія є тотожними поняттями, завданням яких є дослідження фінансово-господарської діяльність суб`єктів господарювання.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/7984/16, акт ревізії не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі N 910/12793/17, від 21.05.2018 у справі N 922/2310/17, від 16.10.2018 у справі N 910/23357/17, від 18.10.2018 у справі N 917/1064/17, від 26.03.2019 у справі N 910/26948/15.

Отже, аудиторський звіт не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, оскільки за умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Щодо доводів позивача (апелянта) визнання порушень відповідачем в листі від 12.06.2023 №1206/02, а саме завищених обсягів робіт, які фактично не були виконані в повному обсязі або не були передбачені договором, розбіжностей між фактично виконаними роботами та зазначеними роботами в актах приймання виконаних робіт, колегія суддів зазначає наступне.

В листі від 06.08.2021 №0608/02 відповідачем проінформовано, що в процесі виконання робіт згідно Договору підряду МБ-118-1905 деяких матеріалів фактично використано менше (кабелі, труби ПВХ і таке інше), що пов`язане із уточненням обсягів цих матеріалів під час їх використання. Таким чином вартість робіт та матеріалів за фактичними підсумками згідно Договору підряду МБ-118-1905 становить 1052934, 41 грн з урахуванням ПДВ (тобто зменшення від договірної ціни складає 8 571,59 грн).

Як наслідок, Додатковою угодою № 1 від 09.09.2021 ціна договору була зменшена до 1052934,41 грн.

В листі від 12.06.2023 №1206/01, адресованому позивачеві, «пояснення щодо Вашого запиту про використання матеріалів», відповідачем зазначено наступне:

«Нагадуємо, що в проекті реконструкції ГРЩ помилково не уточнено проведення робіт на підприємстві з повним відключенням електроживлення. Через це з`явилась необхідність влаштувати тимчасові схеми живлення, для чого використані деякі передбачені кошторисом матеріали, так як в подальшому необхідності в них не було.

Всі ці матеріали використані в присутності Ваших працівників, відповідальних за ГРЩ та енергозабезпечення підприємства, були перераховані під час прибуття на підприємство, та зберігалися до використання у приміщенні ГРЩ.

А саме:

4 розподільчі коробки були використані для улаштування тимчасової мережі живлення та освітлення приміщення ГРЩ на період заміни шаф та проведення ремонтних (оздоблювальних) робіт задля безпеки наших працівників та представників Вашого підприємства;

сполучні муфти (16 шт до 35 кв мм та 6 шт до 70кв мм) і кінцеві муфти (16 шт до 35 кв мм і 6 шт до 70 кв мм) були використані повністю або частково (основні складові могли використовуватися окремо від різних кабелів) для з`єднань або захисту розроблених кабелів, що вже були прокладені раніше, для живлення важливих споживачів (системи охорони, живлення серверів та систем охолодження, відводи для потреб проведення робіт в ГРЩ) та для улаштування мережі резервованого живлення із застосуванням дизель генератора, наданого нашим підприємством для забезпечення аварійного резерву), частина термоусаджувальних матеріалів великого діаметру була використана для захисту тимчасових підключень ввідних кабелів типу АВВГ 4*120, що перероблялося двічі через необхідність поступового переключення нових шаф.

Після демонтажу тимчасових схем залишки були використані при підключенні існуючих кабелів (накінцівники та з`єднувальні гільзи з комплектів муфт, термоусаджувальні трубки для захисту ушкоджень ізоляції кабелів) і для захисту ввідних кабелів, які через старість мали значну кількість механічних ушкоджень.

Виконання оздоблювальних робіт розраховано згідно проекту і наданого проектантом кошторису (був доданий до конкурсної документації), тому в акті присутні роботи за кодом Е13-44-9 «Знепилення металевих поверхонь». Слово «металевих» помилково не видалено при складані кошторису фахівцем за зразком проекту (код класифікатора той самий, але проектант примусово видалив слово «металевих»). Під час оздоблювальних робіт проведено очищення від пилу (підготовка для ґрунтування) усіх стін та стелі, а після робіт - очищення підлоги.

З урахуванням стислих термінів на виконання робіт по оздобленню стін приміщення ГРЩ, особливості раніше використаних матеріалів для оздоблення стін та їх поточного стану, закладеного в проекті об`єму штукатурки СТ25 спільно нашими фахівцями та представниками вашого підприємства було вирішено як неможливе використання склосітки штукатурної на всій площині стін. Невелика частина була використана в місцях найбільшого розшарування старого оздоблення із попереднім оштукатуренням таких місць з укріпленням шматками сітки (тобто штукатурка місцями зроблена в кілька шарів, інакше вона не трималась). Остача сітки передана нами невикористаною. А відповідна частина вартості зарахована як оплата збільшеної складності робіт з попереднього оштукатурення ділянок із значним розшаруванням старого оздоблення (фактично - його відновлення), так як кошторисом проекту передбачено лише «ЕН15-46-2 - Просте оштукатурення… по каменю і бетону стін вручну», що не відповідало дійсності.

Однак з`ясувати збільшені об`єми робіт завчасно не було можливості через стару конструкцію розподільчих шаф ГРЩ (зверху прокладені струморозподільчі шини, що конструктивно не мають захисту, тому будь-які роботи по стінах до демонтажу старих шаф були категорично небезпечні)».

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач не мав претензій щодо обсягу і якості виконаних відповідачем робіт і повністю оплатив їх вартість, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами: актом виконаних робіт від 16.08.2021 та платіжною інструкцією від 20.09.2021 №39, вмотивованої відмови від приймання виконаних робіт (або їх частини) з боку позивача не надходило, обсяг виконаних робіт та їх ціну погоджено сторонами.

При цьому помилковими є посилання позивача на п.2.6 договору, оскільки проведення відповідачем усіх робіт по договору було узгоджено з позивачем, в межах затвердженого кошторису та ціни 1052934,41 грн, визначеної Додатковою угодою № 1 від 09.09.2021.

Протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного Кодексу України).

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України

одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач, вимагаючи повернення частини виконаного за договором, фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, яка встановлена у пункті 2.1 Додаткової угоди від 09.09.2021 договору в розмірі 1052934,41 грн, що є порушенням вищевказаних вимог чинного законодавства.

В даному випадку, посилання на акт контрольного обміру робіт з технічного переоснащення підписаного головним спеціалістом ДВА МВС В.Ф. Крисько та на Аудиторський висновок, як на підставу для задоволення позовних вимог, є необґрунтованим, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору і не можуть змінювати його умов.

Звертаючись з даним позовом про стягнення 63223,76 грн, позивач вказує, що отримані відповідачем кошти є безпідставно набутими з огляду на норми статті 1212 ЦК України.

Згідно ч. 1,2 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом ст. 1212 Цивільного кодексу України, зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави належить до позадоговірних (кондикційних) зобов`язань та виникає за таких умов:

- по-перше, є факт набуття або збереження майна;

- по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи;

- по-третє, обов`язково має бути наявною відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами, правочином.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, від 06.02.2020 у справі №910/13271/18.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Станом на час розгляду справи Договір №МБ-118-1805 від 03.06.2021 року є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнаний.

Грошові кошти, які були оплачені позивачем на підставі платіжної інструкції № 39 від 20.09.2021 в розмірі 1052934,41 грн (до складу якої входить спірна сума 63 223, 76) з призначенням платежу «UA-2021-05-05-003725-с Плата за монтажні роботи, розроб.проек.-кошт.докумен.з-но дог № МБ-118-1805 від 03.06.2021, рах.45 від 13.09.21, в т.ч. ПДВ-175489,07», отримані відповідачем згідно затвердженого кошторису та обумовленої ціни Договору.

Кошти, які ДП «Інфотех» просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату за виконання робіт за Договором, а тому такі кошти набуто за наявності правової підстави - Договору №МБ-118-1805 від 03.06.2021 року і вони не можуть вважатися безпідставно набутими.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд, виходячи із встановлених обставин справи в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про не доведення позивачем правових підстав для стягнення з відповідача 63223,76 грн як безпідставно набутих, на підставі ст. 1212 ЦК України. Відповідно у стягненні нарахованих на вказану суму похідних вимог - інфляційних втрат в розмірі 3154,69 грн та 3% річних в розмірі 1166,38 грн також правомірно відмовлено.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Доводи та міркування скаржника під час апеляційного перегляду прийнятого у справі рішення взяті судом до уваги у тій мірі, в якій вони узгоджуються з викладеним у мотивувальній частині постанови, однак не спростовують та не впливають на прийняття рішення у даному спорі, належно оцінені та обгрунтовано відхилені під час судового розгляду та апеляційного перегляду у справі, внаслідок чого у задоволенні апеляційної скарги позивача належить відмовити.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Інфотех» на рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2024 у справі №911/1868/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2024 у справі №911/1868/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство «Інфотех».

4. Матеріали справи №911/1868/24 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко