ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2025 р. Справа№ 910/6097/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Гріщенко А.О.

за участі представників:

від позивача: Смаковенко Л.А.

від відповідача: Ковальова О.О., Харченко К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Моя Мережа»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 (повний текст рішення складено та підписано 26.11.2024)

у справі № 910/6097/24 (суддя - Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моя Мережа»

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Закревського 45»

про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Моя Мережа» до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Закревського 45» про визнання договору укладеним.

У обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що відповідач безпідставно ухиляється від укладення із ОСББ «Закревського 45» договору з доступу до інфраструктури об`єкта будівництва багатоквартирного будинку № 45 по вул. М. Закревського у м. Києві в редакції позивача, у той час, як Законом України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» передбачена обов`язковість укладення такого договору.

У позові ТОВ «Моя Мережа» просило суд зобов`язати відповідача укласти договір з доступу до інфраструктури об`єкта будівництва багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М. Закревського, буд. 45, в редакції, підписаній ТОВ «Моя Мережа» відповідно до вимог Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж», з моменту набрання чинності судовим рішенням, на умовах, визначених договором.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 у справі № 910/6097/24 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Моя Мережа» до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Закревського 45» про визнання договору укладеним відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних, допустимих та вірогідних доказів дотримання вимог Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» під час звернення до відповідача про укладення договору з доступу до інфраструктури об`єкта будівництва, в редакції, викладеній позивачем.

Відтак, у ОСББ «Закревського 45» не виникло обов`язку укласти з позивачем такого договору, а тому за висновком суду відповідач не порушив прав та інтересів ТОВ «Моя Мережа».

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Моя Мережа» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 у справі № 910/6097/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Моя Мережа» до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Закревського 45» про визнання договору укладеним задовольнити повністю.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2024 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Тищенко А.І., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/6097/24 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Моя Мережа» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 у справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/6097/24.

19.12.2024 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6097/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Моя Мережа» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2024, призначено до розгляду на 20.02.2025.

17.02.2025 через систему «Електронний суд» від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Закревського 45» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач посилається на наступне:

- судом неправильно встановлено обставини про те, чи містять проекти договору з доступу, які надсилались позивачем на адресу відповідача, інформацію про технічні засоби електронних комунікацій;

- відсутність в будинку №45 по вул. М.Закревського в місті Києві електронних комунікаційних мереж ТОВ «Нашнет» не може бути підставою для відмови в доступі до будинку, оскільки наразі у вказаному будинку дійсно не розташовані електронні комунікаційні мережі ТОВ «Нашнет», однак в запропонованому проекті договору про доступ передбачено, що позивач здійснює діяльність на мережі постачальника мереж і послуг ТОВ «Нашнет», оскільки позивач може здійснювати свою діяльність на мережах інших постачальників;

- висновки суду про те, що наданий проект договору не містить усіх істотних умов апелянт вважає необґрунтованим, оскільки технічні засоби електронних комунікацій визначені у п. 2.5. договору;

- висновок суду про те, що даним позовом позивач фактично знову намагається знову забезпечити ТОВ «Нашнет» доступ до інфраструктури будинку ґрунтується на припущеннях;

- у зв`язку з неможливістю спрогнозувати дату ухвалення рішення судом, відсутністю можливості внесення змін до проекту договору з доступу під час судового розгляду та виконання з боку скаржника всіх вимог щодо суттєвих умов у проекті договору з доступу - висновок суду, що пункти 11.1, 11.2 проекту договору з доступу обмежить право відповідача на дострокове розірвання є неправильним.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить суд визнати поважними причини пропуску ОСББ «Закревського 45» процесуального строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, поновити такий строк та прийняти даний відзив.

В обгрунтування причин пропуску строку на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що направлена поштою позивачем апеляційна скарга на адресу відповідача не надходила, а тому представник відповідача подала до суду заяву про надання доступу до матеріалів справи шляхом направлення сканованої копії на електронну пошту, однак була повідомлена про відсутність технічної можливості відсканувати апеляційну скаргу, у зв`язку з чим виникла необхідність в ознайомленні з матеріалами справи, після чого в найкоротші терміни був направлений відзив на апеляційну скаргу до суду.

Ухвалою суду від 27.01.2025 було встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 10.02.2025. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу 15.02.2025 через систему «Електронний суд».

Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судова колегія вважає за можливе поновити строк відповідачу на подання відзиву на апеляційну скаргу з огляду на поважність зазначених ним причин пропуску такого строку та його незначний пропуск, та врахувати відзив при розгляді апеляційної скарги.

Отже, у поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що не може бути примушений до укладання договору без врахування думки співвласників багатоквартирного будинку, які є співвласниками майна, до якого намагається отримати доступ позивач, без узгодження всіх істотних умов договору і такого, який не може бути виконаним в редакції, що запропонована Позивачем.

2.4. явка в судове засідання

У судове засідання 20.02.2025 з`явилися представники учасників справи.

Представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представники відповідача просили суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

ТОВ «Моя Мережа» є суб`єктом господарювання у сфері електронних комунікацій, що надає послуги з доступу до мережі інтернет та внесене до Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг (№ 2433), що підтверджується витягом з відповідного реєстру Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 11.04.2024.

13.03.2024 позивач, керуючись Законом України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж», листом № 24-7 від 12.03.2024 звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір з доступу до інфраструктури об`єкта будівництва за адресою: м. Київ, вул. М. Закревського, буд. 45. Разом з цим листом позивач направив проект відповідного договору у двох примірниках. Вказана пропозиція була отримана відповідачем 15.03.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, проте, відповіді на неї відповідачем не надано.

10.04.2024 позивачем повторно була направлена пропозиція на укладення договору з доступу до інфраструктури об`єкта будівництва за адресою: м. Київ, вул. М. Закревського, буд. 45 (разом з відповідним проектом). Вказана пропозиція була повернута позивачу, у зв`язку з відмовою адресата (відповідача) від отримання.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції, а також посилання на норми права

Звернувшись з даним позовом про визнання укладеним між сторонами договору, позивач вказує, що Законом України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» передбачений обов`язок укладення договору власником (володільцем) інфраструктури об`єкта доступу, яким є відповідач, у разі звернення до нього постачальника електронних комунікаційних мереж та/або послуг з доступу. Проте, відповідач безпідставно ухиляється від вказаного обов`язку, визначеного Законом.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши доводи учасників справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Особливості укладення договору з доступу визначені ст. 16 Законом України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж».

Так, доступ до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється на підставі договору з доступу між власником інфраструктури об`єкта доступу та замовником, що укладається відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Укладення договору з доступу здійснюється після видачі замовнику технічних умов з доступу та погодження власником інфраструктури об`єкта доступу проектної документації з доступу.

Підставою для укладення договору з доступу є письмове звернення замовника, підписане уповноваженою належним чином його посадовою особою (представником), до якого додаються два примірники таких документів: 1) проектна документація з доступу до інфраструктури об`єкта доступу (засвідчені замовником копії проектної документації з доступу); 2) проект договору з доступу.

Відповідно до п. 42 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» під час дії воєнного чи надзвичайного стану в Україні або окремих її місцевостях та протягом одного року після його припинення чи скасування надання замовнику доступу до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється без розроблення та видачі технічних умов з доступу та проектної документації з доступу.

З урахуванням зазначених положень, обов`язковість укладення договору з доступу прямо передбачена ст. 16 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж». Обов`язок укладення договору, з урахуванням дії в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022 та положень п. 42 розділу VI Закону, виникає після письмового звернення замовника, підписаного уповноваженою належним чином його посадовою особою (представником), до якого додаються два примірники проекту договору з доступу.

Укладення договору з доступу здійснюється сторонами у строк, що не може перевищувати один місяць з дня надходження власникові інфраструктури об`єкта доступу документів, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник інфраструктури об`єкта доступу може відмовити замовнику в укладенні договору з доступу з таких підстав: 1) звернення щодо укладення договору з доступу підписано не уповноваженою належним чином посадовою особою (представником) замовника або складено з порушенням відповідних правил надання доступу до інфраструктури об`єкта доступу; 2) встановлена законом або чинним судовим рішенням, що набрало законної сили, заборона щодо укладення договору з доступу; 3) ліквідація (знищення) або розібрання (демонтаж) окремих елементів інфраструктури об`єкта доступу після надходження до власника цієї інфраструктури об`єкта доступу звернення про укладення договору з доступу; 4) ненадання замовником документів, передбачених частиною другою статті 16 цього Закону.

Відмова в укладенні договору з доступу з інших підстав, ніж визначені у цій статті, забороняється.

Ухилення від укладення договору з доступу є порушенням цього Закону. Спори, пов`язані з ухиленням від укладення договору з доступу, вирішуються в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідне письмове звернення, підписане директором ТОВ «Моя Мережа», разом з двома примірниками проекту договору з доступу до інфраструктури об`єкта будівництва, було направлене позивачем відповідачу 13.03.2024, а у подальшому повторно - 10.04.2024.

Перше звернення було отримане ОСББ «Закревського 45» 15.03.2024, а від отримання повторного звернення відповідач відмовився.

Тобто, договір з доступу до інфраструктури об`єкта будівництва багатоквартирного будинку №45 по вул. М.Закревського у місті Києві між ТОВ «Моя Мережа» та ОСББ «Закревського 45» укладений не був.

Заперечуючи проти укладення вказаного договору відповідач вказував, що він не є власником інфраструктури об`єкта доступу у будинку №45 по вул. М.Закревського у місті Києві.

Однак, наведені доводи відповідача є необґрунтованими з огляду на наступне.

За приписами частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Закон, що визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління є Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; представник співвласника - це фізична або юридична особа, яка на підставі договору або закону має право представляти інтереси співвласника; співвласники багатоквартирного будинку - це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

З аналізу наведених положень Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», вбачається, що власниками (володільцями) багатоквартирних житлових будинків, до інфраструктури яких замовник бажає отримати доступ для надання телекомунікаційних послуг є його співвласники на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, які створили ОСББ або управитель, визначений власником (співвласниками) у встановленому законом порядку.

Оскільки відповідно до положень Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління спільним майном співвласників здійснюється саме об`єднанням в порядку визначеному законом та загальними зборами об`єднання, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що позивач правомірно звернувся саме до ОСББ щодо укладення договору з доступу до інфраструктури об`єкта будівництва багатоквартирного будинку №45 по вул. М.Закревського у місті Києві.

Крім того, суд звертає увагу, що Законом України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» не передбачено таких підстав для відмови в укладенні договору з доступу, як ненадання згоди загальними зборами ОСББ на укладення такого правочину.

При цьому, власник інфраструктури об`єкта доступу може відмовити замовнику в укладенні договору з доступу у разі ненадання замовником документів, передбачених частиною другою статті 16 вказаного Закону України, зокрема, проекту договору з доступу.

Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» істотними умовами договору з доступу є:

1) повне найменування сторін договору з доступу;

2) детально визначені елементи інфраструктури об`єкта доступу, якими користується замовник на підставі договору з доступу;

3) конкретно визначені технічні засоби електронних комунікацій, розміщені на елементах інфраструктури об`єкта доступу, якими користується замовник на підставі договору з доступу;

4) розмір плати за доступ, визначений згідно з відповідною методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу;

5) порядок доступу до технічних засобів електронних комунікацій, розміщених на елементах інфраструктури об`єкта доступу, якими користується замовник на підставі договору з доступу;

6) умови захисту технічних засобів електронних комунікацій, розміщених на елементах інфраструктури об`єкта доступу, якими користується замовник на підставі договору з доступу, від їх умисного пошкодження (демонтажу або руйнування);

7) порядок здійснення власником інфраструктури об`єкта доступу контролю за користуванням замовником визначеними елементами інфраструктури об`єкта доступу відповідно до договору з доступу;

8) строк дії договору з доступу (з можливістю його продовження у порядку, визначеному сторонами);

9) відповідальність сторін;

10) умови розірвання договору з доступу;

11) особливості порядку внесення змін до договору з доступу;

12) інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Зі змісту наданого позивачем проекту договору з доступу до інфраструктури об`єкта будівництва (п. 2.2) вбачається, що ОСББ «Закревського 45» зобов`язується надавати ТОВ «Моя Мережа» доступ до інфраструктури об`єкта будівництва з метою користування нею та/або елементами для забезпечення можливості надання електронних комунікаційних послуг і отримання таких послуг їх споживачами, а замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, здійснювати плату за доступ.

Згідно з п. 2.4 проекту договору власником електронної комунікаційної мережі є ТОВ «НАШНЕТ». Діяльність, пов`язана з прокладанням, розміщенням, облаштуванням, обслуговуванням, експлуатацією, ремонтом та демонтажем електронної комунікаційної мережі, здійснюється ТОВ «НАШНЕТ» на підставі відповідного договору, укладеного з замовником, або підрядниками/третіми особами за погодженням з власником. Замовник не здійснює діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації електронних комунікаційних мереж.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» доступ до інфраструктури об`єкта доступу - це право замовника на користування елементами інфраструктури об`єкта доступу для розміщення, модернізації, експлуатаційного та технічного обслуговування технічних засобів електронних комунікацій відповідно до законодавства та на підставі договору з доступу.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази, що в будинку №45 по вул. М.Закревського у місті Києві розташовані електронні комунікаційні мережі ТОВ «НАШНЕТ».

Вказані обставини позивач визнає, та у додаткових поясненнях від 04.07.2024 ТОВ «Моя Мережа», зокрема, зазначає, що: «на даний час у будинку № 45 дійсно не розташовані електронні комунікаційні мережі ТОВ «НАШНЕТ». Електронні комунікаційні мережі ТОВ «НАШНЕТ», як контрагента ТОВ «Моя Мережа», можуть бути розміщені в будинку №45 по вул. М.Закревського у місті Києві лише на підставі укладеного договору про доступ до інфраструктури об`єкту, який у свою чергу, є підставою для розміщення електронних комунікаційних мереж».

Таким чином, оскільки позивач не здійснює діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації електронних комунікаційних мереж, то запропонований замовником проект договору з доступу, конкретно не визначає технічні засоби електронних комунікацій, розміщені на елементах інфраструктури об`єкта доступу, якими користується замовник, що є істотною умовою договору з доступу.

Отже, за правильним висновком суду першої інстанції, наданий позивачем проект договору не містить усіх істотних умов, визначених Законом України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж».

Згідно з ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 187 ГК України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Суд першої інстанції, проаналізувавши умови п. 11.1, 11.2 проекту договору, слушно зауважив, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2024 включно. Сторони зобов`язані попередити одна одну про розірвання цього договору з доступу не менше, ніж за 4 місяці до закінчення строку його дії. Якщо сторони не повідомили одна одну про розірвання договору, він вважається продовженим на наступний рік з 01 січня по 31 грудня відповідного року на тих самих умовах необмежену кількість разів.

Тобто, договір регулює відносини сторін за набагато раніший період, та, у разі визнання його укладеним судом, право ОСББ «Закревського 45» на дострокове розірвання договору буде обмеженим встановленим у п. 11.2 проекту договору строком.

Крім того, суд враховує, що між ОСББ «Закревського 45» та ТОВ «НАШНЕТ» вже існували господарські відносини, у зв`язку з чим між ними був укладений договір з доступу до інфраструктури об`єкта будівництва № ЗАК-45/ОСББ від 01.04.2020, який у подальшому листом ОСББ «Закревського 45» № 95 від 10.03.2023 був розірваний з 01.04.2023 в односторонньому порядку.

16.04.2023 в будинку були проведені загальні збори, на яких було ухвалено рішення про розірвання договірних відносин ОСББ «Закревського 45» з ТОВ «НАШНЕТ».

А 17.08.2023 ТОВ «НВФ «Пожежний дім - Імпульс» видалило з шахт димовидалення будинку сторонні предмети (кабель ТОВ «НАШНЕТ») згідно ДБН (Державні будівельні норми), про що був складений акт виконаних робіт № 17/08 від 17.08.2023.

Вказані обставини були встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі № 910/12565/23, що набрало законної сили, за позовом ТОВ «НАШНЕТ» до ОСББ «Закревського 45» про врегулювання розбіжностей по договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вказаної статті в даній справі суд приймає до уваги, що господарські відносини з доступу до інфраструктури будинку між ОСББ «Закревського 45» та ТОВ «НАШНЕТ» були припинені, обладнання останнього - демонтоване. Проте, позивач, зверненням до суду з даним позовом про визнання договору укладеним у запропонованій ним редакції, фактично намагається знову забезпечити ТОВ «НАШНЕТ» доступ до інфраструктури будинку №45 по вул. М.Закревського у місті Києві.

Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог, внаслідок чого права будуть імперативно відновлені, або відмовити у задоволенні позову. Вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі №910/16981/17, Верховним Судом у постанові від 25.02.2019 у справі № 906/864/17.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постановах від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, від 07.04.2020 у справі № 904/3657/18 задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Підсумовуючи викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в тому, що позивач не надав належних, допустимих та вірогідних доказів дотримання вимог Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» під час звернення до відповідача про укладення договору з доступу до інфраструктури об`єкта будівництва, в редакції, викладеній позивачем.

Відтак, у ОСББ «Закревського 45» не виникло обов`язку укласти з позивачем такого договору, а тому відповідач не порушив прав та інтересів ТОВ «Моя Мережа».

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про електронні комунікації» постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг мають право, в тому числі на установлення технічних засобів електронних комунікацій у приміщеннях, що належать їм на належних правових підставах, з дозволу власника приміщення та розміщення на елементах інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту та електроенергетики технічних засобів електронних комунікацій на договірних засадах у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про електронні комунікації» доступ до елементів інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі, що не перебувають у власності постачальників електронних комунікаційних послуг та/або мереж для розгортання загальнодоступних електронних комунікаційних мереж, здійснюється відповідно до Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж».

Закон України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» (далі - Закон України) визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення доступу до інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі для розташування технічних засобів електронних комунікацій з метою забезпечення розвитку інформаційного суспільства в Україні, встановлює повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, визначає права та обов`язки осіб, які беруть участь у таких господарських відносинах.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону забезпечення доступу до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється за такими принципами: 1) державне регулювання доступу до інфраструктури об`єкта доступу; 2) доступ до інфраструктури об`єкта доступу виключно на договірній основі; 3) забезпечення недискримінаційного доступу замовника до інфраструктури об`єкта доступу з метою користування ним; 4) доступність та відкритість інформації щодо можливості доступу до інфраструктури об`єкта доступу; 5) забезпечення надання доступу до інфраструктури об`єкта доступу на строк не менше строку надання електронних комунікаційних послуг споживачам; 6) ефективне користування інфраструктурою об`єкта доступу, доступ до якого є обмеженим.

Відповідно до ст. 1 Закону замовник доступу до інфраструктури об`єкта доступу (далі - замовник) - це суб`єкт господарювання (оператор електронних комунікацій, постачальник електронних комунікаційних послуг або уповноважена ним особа), який звернувся чи має намір звернутися до власника інфраструктури об`єкта доступу із запитом про надання доступу до конкретного елемента інфраструктури об`єкта доступу або який уклав договір з доступу;

інфраструктура об`єкта будівництва - це будинки, у тому числі житлового фонду, будівлі, споруди будь-якого призначення, опори зовнішнього освітлення, колектори, системи водопостачання та водовідведення, вертикальні труби-стояки, системи кабельних коробів, трубопроводів, лотоків, драбин, поверхові розподільні монтажні шафи систем зв`язку та сигналізації (окремі або суміщені з електрообладнанням) тощо, що надаються або можуть надаватися власником інфраструктури об`єкта доступу у користування замовнику на договірних засадах;

елементи інфраструктури об`єкта доступу - це складові частини інфраструктури відповідного об`єкта доступу, що надаються або можуть надаватися власником інфраструктури об`єкта доступу у користування замовнику на договірних засадах;

договір з доступу - це договір, укладений згідно з законодавством між власником інфраструктури об`єкта доступу і замовником про доступ до інфраструктури об`єкта доступу з метою користування нею або її елементами для забезпечення можливості надання електронних комунікаційних послуг замовником і отримання таких послуг їх споживачами, з урахуванням умов, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 180 ГК України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

За змістом ст. 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Отже, правом на звернення до суду за захистом особа наділяється в разі порушення, невизнання або оспорювання її особистих прав, свобод чи інтересів.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегією суддів встановлено, що при вирішенні спору судом першої інстанції була надана належна оцінка доводам сторін та всебічно досліджено докази, як окремо, так і в їх сукупності, а тому доводи відповідача про неповне з`ясування судом обставин справи є необґрунтованими.

Зокрема, преюдиційним є факт, що в будинку №45 по вул. Закревського в м. Києві відсутнє обладнання ТОВ «НАШНЕТ», яке було демонтовано, що свідчить про відсутність технічної можливості виконання запропонованого проекту договору, а посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що позивач має можливість виконувати запропонований договір шляхом використання мереж інших постачальників, прямо суперечить умовам запропонованого договору.

Оцінюючи доводи позивача, судова колегія враховує відсутність у матеріалах справи доказів, що в будинку №45 по вул. М.Закревського у місті Києві розташовані електронні комунікаційні мережі ТОВ «НАШНЕТ», які відповідно до проекту договору є власником електронної комунікаційної мережі, а також враховує те, що позивач не здійснює діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації електронних комунікаційних мереж (п. 2.4. проекту договору), а запропонований проект договору з доступу конкретно не визначає технічні засоби електронних комунікацій, розміщені на елементах інфраструктури об`єкта доступу, якими користується замовник, що є істотною умовою договору з доступу.

Наведене у свою чергу свідчить про недоведення позивачем дотримання вимог Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» під час звернення до відповідача про укладення договору з доступу до інфраструктури об`єкта будівництва, в редакції, викладеній позивачем, а відтак і не доведено порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача.

Усі інші доводи та міркування сторін судом апеляційної інстанції враховано, однак вони не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 у справі № 910/6097/24 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Моя Мережа» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 у справі № 910/6097/24 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Моя Мережа» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 у справі № 910/6097/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 у справі № 910/6097/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6097/24 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.03.2025.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

А.І. Тищенко