ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

07.03.2025м. ДніпроСправа № 904/4861/15 (904/951/25)

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )

до відповідача-1 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 )

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМЕКС", 52071, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Дослідне, вул. Наукова, 1 ()

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенійович, м. Дніпро

про визнання недійсним договору купівлі-продажу майових прав та припинення права власності на нерухоме майно

Суддя Владимиренко І.В.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМЕКС", 52071, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Дослідне, вул. Наукова, 1 (), Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенійович, м. Дніпро, в якому просив суд:

- визнати недійсним укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМЕКС» договір купівлі - продажу майнових прав № 2-09-04/1 від 12.01.2004 на паркувальне місце № 26 загальною площею 18 кв.м., в будівлі критої автостоянки літ. Б-1, за адресою: АДРЕСА_3 та припинити право власності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) оформлене записом: 41407917 від 07.04.2021 на об`єкт нерухомого майна - паркувальне місце № 26, загальної площі 18 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 що зареєстровано 07.04.2021р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим Максимом Свгенійовичем;

- стягнути з Відповідачів - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМЕКС» (52071, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, селище Дослідне, вул. Наукова, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи - 30295870) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6056,00 грн.

Разом з позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав та припинення права власності на нерухоме майно шляхом заборони Відповідачу 1 - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_3 виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 19 червня 2001 року, РНОКПП - НОМЕР_2 ), відчужувати належне йому майно, а саме: об`єкт нерухомого майна - паркувальне місце № 26, загальної площі 18 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 що зареєстровано 07.04.2021р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим Максимом Свгенійовичем в будівлі критої автостоянки літ. Б-1, за адресою: АДРЕСА_3 , право власності оформлене записом: 41407917 від 07.04.2021 до дати прийняття рішення по справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМЕКС» договору купівлі - продажу майнових прав № 2-09-04/1 від 12.01.2004 на паркувальне місце № 26 загальною площею 18 кв.м., в будівлі критої автостоянки літ. Б-1, за адресою: АДРЕСА_3 та припинення права власності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПГІ - НОМЕР_2 ) оформлене записом: 41407917 від 07.04.2021 на об`єкт нерухомого майна -паркувальне місце № 26, загальної площі 18 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 ще зареєстровано 07.04.2021р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим Максимом Євгенійовичем.

Проте, при розгляді аналогічного позову, по справі № 904/4861/15 (904/8652/21) інший власник спірного паркувального місця № 27 зупиняє набрання чинності рішення, яким було задоволено позовні вимоги та просить скасувати обґрунтоване рішення в апеляційному порядку у зв`язку з продажем паркувального місця за декілька днів до прийняття рішення, мотивуючи тим, що не знав про розгляд: справи та не був повідомлений належним чином про судові засідання, що взагалі не відповідає дійсності Проте, своїми діями фактично блокує виконання рішення суду.

Тобто на думку позивача, незастосування заходів забезпечення позову може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому, що обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав Відповідача 1, так як стосується лише одного об`єкта права власності.

Крім того, у позивача є побоювання, що спірне паркувальне місце може далі перереєстровуватися і це ускладнить розгляд справи.

А тому, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Відповідачу 1 - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_3 виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 19 червня 2001 року, РНОКПП - НОМЕР_2 ), відчужувати належне йому майно, а саме: об`єкт нерухомого майна - паркувальне місце № 26, загальної площі 18 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 що зареєстровано 07.04.2021р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим Максимом Свгенійовичем в будівлі критої автостоянки літ. Б-1, за адресою: АДРЕСА_3 , право власності оформлене записом: 41407917 від 07.04.2021 до дати прийняття рішення по справі.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, господарський суд дійшов наступних висновків.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що кожному, гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Як наголосив Європейський суд у справі "Горнсбі проти Греції" виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Так, право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Grеесе), від 19.03.1997 пункт 40. Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії (Immobiliare Saffi v. Italy), (GCJ. N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У пункті 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду зазначеним вище.

Суд зауважує, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача-1 на момент пред`явлення позову до нього, може перепродатись на момент виконання рішення.

Суд також зазначає, що для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Після системного аналізу вказаних у заяві про забезпечення позову обставин та доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої загрози істотного ускладнення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, у разі задоволення позовних вимог у даній справі.

У той же час, адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачу-1 майна чи зниження його вартості.

В даному випадку, заборона відчужувати відповідачу-1 майно не порушить права відповідача-1 вільно користуватися та розпоряджатися своїми активами. Такий вид забезпечення ніяким чином не впливатиме на здійснення відповідачем-1 володіння та користування майном, а лише встановить заборону його відчуження, в той час як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Також, господарський суд вважає, що заходи забезпечення позову про вжиття яких просить позивач, є безпосередньо пов`язаними з позовними вимогами позивача у даній справі, оскільки позивач просить суд заборонити вчинення певних дій саме щодо того майна, про яке заявлено в позовних вимогах.

Тобто, забезпечення позову у даній справі є таким, що перебуває у зв`язку з предметом позовної вимоги, є адекватним заявленим вимогам, тобто співвідноситься з правом, про захист якого просить позивач.

У разі невжиття заходів забезпечення позову буде ускладнено чи взагалі унеможливлено виконання рішення суду у разі задоволення позову, та позбавлено позивача ефективного способу поновлення порушених прав, за захистом якого він звернувся, оскільки є велика ймовірність відчуження спірного майна.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

В статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

З огляду на обставини справи, встановлення заборони будь-яким особам відчужувати спірне майно, є обґрунтованим та співмірним заходом забезпечення позову, застосування якого гарантує можливість реального відновлення порушених прав позивача.

Проаналізувавши доводи заявника, з урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що вжиття заявлених позивачем у даній справі заходів забезпечення позову сприятиме захисту та поновленню порушених прав позивача та виконанню рішення по даній справі у разі задоволення позовних вимог. Тоді як невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, що в свою чергу призведе до нівелювання функції судового рішення, як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає наявність зв`язку між зазначеним заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність заходу із заявленою позивачем вимогою. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду. Тоді як, невжиття зазначених заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача.

Частинами 1 та 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

В частині 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд, врахувавши викладені обставини та характер правовідносин, що склалися між сторонами, приходить до висновку, що забезпеченням даного позову відповідачу-1 не буде спричинено жодних збитків.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову з урахуванням уточнення.

Частиною 1 статті 144 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 136- 140, 144, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача №30-1 від 03.03.2025 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Відповідачу 1 - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_3 виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 19 червня 2001 року, РНОКПП - НОМЕР_2 ), відчужувати належне йому майно, а саме: об`єкт нерухомого майна - паркувальне місце № 26, загальної площі 18 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 що зареєстровано 07.04.2021р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим Максимом Свгенійовичем в будівлі критої автостоянки літ. Б-1, за адресою: АДРЕСА_3 , право власності оформлене записом: 41407917 від 07.04.2021 до дати прийняття рішення по справі.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її прийняття 07.03.2025р. та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Строк для пред`явлення ухвали для примусового виконання - до 08.03.2028р.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_3 виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 19 червня 2001 року, РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана - 07.03.2025р.

Суддя І.В. Владимиренко