ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2025 р. Справа№ 910/14889/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін:

від позивача-1: Кудрицька Т.Ю. згідно довіреності

від позивача-2: Ромащенко Д.О. згідно довіреності

від відповідача-1: не з`явились

від відповідача-2: Портянко Т.А. згідно довіреності

від відповідача-3: Портянко Т.А. згідно довіреності

розглянувши апеляційну скаргу Сінгента Кроп Протекшн АГ на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2024 року

у справі №910/14889/24 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом 1.Сінгента Кроп Протекшн АГ

2. Сінгента Лімітед

до 1. Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк"

про зобов`язання вчинити дії та визнати недійсним наказ №270 від 13.11.2020

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2024 року у справі №910/14889/24 у задоволенні заяви Сінгента Кроп Протекшн АГ про забезпечення позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, Сінгента Кроп Протекшн АГ звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2024 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Витягом з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 18.12.2024 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Пантелієнко В.О., Кравчук Г.А.

Ухвалою суду від 18.12.2024 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Сінгента Кроп Протекшн АГ на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2024 року у справі №910/14889/24, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14889/24.

26.12.2024 року супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/14889/24/7585/24 від 25.12.2024 витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Слід зазначити, що головуючий суддя Остапенко О.М. з 20.12.2024 року по 13.01.2025 року перебував у відпустці, тому фактично справу передано судді 14.01.2025 року.

Після виходу головуючого судді з відпустки та у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 для розгляду справи №910/14889/24 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М. судді: Отрюх Б.В., Пантелієнко В.О.

Ухвалою суду від 20.01.2025 вищевказаною колегією суддів поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сінгента Кроп Протекшн АГ на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2024 року у справі №910/14889/24, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 20.02.2025 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданих відзивах на апеляційну скаргу представники відповідачів-2,3 просять залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представники позивачів в судовому засіданні 20.02.2025 року вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2024 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Представник відповідачів-2,3 в судовому зсідання проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представники відповідача-1 в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач-1 повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

20.02.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 06.12.2024 року у даній справі - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2024 року Сінгента Кроп Протекшн АГ та Сінгента Лімітед звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, ТОВ "Укравіт Агро" та ТОВ "Укравіт Сайенс Парк", у якому просять:

- зобов`язати ТОВ "Укравіт Агро" та ТОВ "Укравіт Сайенс Парк" припинити порушення прав Сінгента Кроп Протекшн АГ та Сінгента Лімітед на винахід за патентом України №99816 від 10.10.2012;

- заборонити ТОВ "Укравіт Агро" та ТОВ "Укравіт Сайенс Парк" використовувати винахід за патентом України №99816 від 10.10.2012 у інсекто-фунгіциді для протруєння насіння "Паскаль, ТН";

- визнати недійсним наказ Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №270 від 13.11.2020 в частині державної реєстрації препарату для протруювання насіння "Паскаль, ТН";

- зобов`язати Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України виключити з Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, інсекто-фунгіцид для протруєння насіння "Паскаль, ТН" (реєстраційний номер препарату №13441, дата видачі - 20.11.2020, серія А 08386).

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що відповідачем-1 зареєстровано інсекто-фунгіцид для протруєння насіння "Паскаль, ТН" (далі - Препарат) заявою відповідачів-2,3 з порушенням виключних майнових прав інтелектуальної власності позивачів на винахід за патентом України №99816 від 10.10.2012 року та без їх згоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2024 позовну заяву Сінгента Кроп Протекшн АГ та Сінгента Лімітед прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Одночасно з позовною заявою Сінгента Кроп Протекшн АГ подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд заборонити Міністерству захисту довкілля та природних ресурсів України до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом Сінгента Кроп Протекшн АГ та Сінгента Лімітед про захист прав на винахід за патентом України №270 від 13.11.2020:

- вносити зміни до реєстраційних матеріалів інсекто-фунгіциду для протруєння насіння "Паскаль, ТН", державна реєстрація якого здійснена Міністерством 13.11.2020 за реєстраційним номером 13441, серія №А08386, дата видачі - 20.11.2020, що мають наслідком зміну назви інсекто-фунгіциду, зміну заявника або виробника, їх найменування;

- здійснювати перереєстрацію інсекто-фунгіциду для протруєння насіння "Паскаль, ТН", державна реєстрація якого здійснена Міністерством 13.11.2020 за реєстраційним номером 13441, серія №А08386, дата видачі - 20.11.2020, що мають наслідком зміну назви інсекто-фунгіциду, зміну заявника або виробника, їх найменування.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що відповідачі у будь-який момент можуть внести зміни до найменування та/або складу власників Препарату у зв`язку зі зміною найменування або заявників/виробників, а тому існує достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав позивачів на винахід, захистом яких вони звернулись до суду.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що існує об`єктивна необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

За наслідками розгляду заявлених вимог ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2024 року у справі №910/14889/24 у задоволенні заяви Сінгента Кроп Протекшн АГ про забезпечення позову відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд при прийнятті даної ухвали виходив з того, що заявлені заходи забезпечення позову за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали, колегія суддів не погоджується з висновками суду та вбачає підстави для її скасування з огляду на наступне.

Так, предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Тобто предметом розгляду є питання наявності або відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України.

Згідно з положеннями цієї статті господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з пунктами 2,4,6 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

За приписами ч. 4 ст. 137 ГІІК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків накладення арешту на майно та (або) грошові кошти відповідача або заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 року у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 року у справі №916/10/18, від 23.06.2018 року у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 року у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 року у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 року у справі №909/526/18, від 21.01.2019 року у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 року у справі №925/288/17, від 26.09.2019 року у справі №904/1417/19.

За змістом статей 136, 137 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Водночас, саме лише посилання заявника в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, а також на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути достатньою підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а докази мають відповідати вимогам встановленими статями 76-79,80, 91, 96 ГПК України.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

При цьому, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі №910/1040/18 та у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 року у справі №924/790/18, від 11.10.2019 року у справі №910/4762/19 та від 06.04.2020 року у справі №203/1491/19.

Судова колегія наголошує, що у справах, пов`язаних з визнанням охоронних документів недійсними, можливе застосування заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачеві - володільцеві спірного документа передавати будь-якій особі (особам) право власності на об`єкт інтелектуальної власності та/або надавати будь-якій особі (особам) дозвіл (видавати ліцензію) на використання об`єкта інтелектуальної власності; заборони національному органу з питань інтелектуальної власності приймати рішення про внесення будь-яких змін до Державного реєстру патентів/свідоцтв України стосовно даного об`єкта інтелектуальної власності, вносити відповідні зміни до даного Реєстру та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені "Промислова власність". У разі оспорювання міжнародної реєстрації торговельної марки суд з урахуванням конкретних обставин справи може заборонити власникові відповідної торговельної марки здійснювати будь-які дії з передачі відповідних прав іншим особам до розгляду справи по суті.

Такі заходи мають на меті, зокрема запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви компанії Сінгента Кроп Протекшн АГ про забезпечення позову в даній справі, суд першої інстанції не врахував того, що предметом позову є, зокрема:

- зобов`язання ТОВ "Укравіт Агро" та ТОВ "Укравіт Сайенс Парк" припинити порушення прав Сінгента Кроп Протекшн АГ та Сінгента Лімітед на винахід за патентом України №99816 від 10.10.2012;

- заборона ТОВ "Укравіт Агро" та ТОВ "Укравіт Сайенс Парк" використовувати винахід за патентом України №99816 від 10.10.2012 у інсекто-фунгіциді для протруєння насіння "Паскаль, ТН";

- визнання недійсним наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №270 від 13.11.2020 в частині державної реєстрації препарату для протруювання насіння "Паскаль, ТН";

- зобов`язання Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України виключити з Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, інсекто-фунгіциду для протруєння насіння "Паскаль, ТН" (реєстраційний номер препарату №13441, дата видачі - 20.11.2020, серія А 08386).

Водночас, метою вжиття вказаних у заяві по забезпечення позову є унеможливлення істотних змін предмету спору (Препарат), а також зміна кола відповідачів у разі зміни власників або виробників Препарату відповідно до реєстраційних матеріалів. Такі обмеження є необхідними для запобігання затягуванню розгляду справи та для забезпечення реальної можливості захисту порушених прав позивачів від порушення у конкретному пестициді - Паскаль, який належить ТОВ "Укравіт Агро" та ТОВ "Укравіт Сайенс Парк".

Заявники реєстраційних матеріалів пестициду мають право в будь-який момент відкоригувати відомості щодо зареєстрованих пестицидів, а саме змінювати назву пестициду, заявника або виробника, їх найменування, оскільки така можливість забезпечується нормами Порядку проведення випробувань, державної реєстрації та перереєстрації, видання переліків пестицидів та агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1996 року №295.

Відповідно, в силу об`єктивних обставин, існує ймовірність внесення змін до реєстраційних матеріалів інсекто-фунгіциду для протруєння насіння "Паскаль, ТН" або перереєстрація такого Препарату, що має наслідком саме зміну його назви, зміну заявника або виробника, їх найменування, та призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав та інтересів яких стосується вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову у зв`язку із наявністю нового власника гербіциду, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншими позовами для захисту його порушених прав.

В свою чергу, безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, та/або передача права власності на зареєстрований препарат іншій особі, яка не бере участі в даному судовому процесі, може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, вжиті заходи забезпечення позову співвідносяться із заявленими позивачами вимогами, і, отже, існує конкретний зв`язок між цими заходами і предметом позову. Наявні обставини свідчать про те, що ці заходи забезпечення позову спрямовані саме на зупинення ймовірного порушення прав позивачів на відповідний об`єкт інтелектуальної власності, за захистом яких (прав) вони і звернулись до суду.

При цьому слід звернути увагу на те, що передбачена процесуальним законом заборона особі вчиняти певні дії не є втручанням у повноваження відповідачів, а виступає як обґрунтоване обмеження його дій виключно з метою забезпечення виконання судового рішення (в разі задоволення позовних вимог).

Близькі за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19.02.2021 у справі №910/14116/20, від 09.07.2021 у справі №910/6825/20, від 16.07.2021 у справі №910/19065/20, від 28.02.2024 у справі №910/15182/23, від 16.09.2024 у справі №910/3567/24,

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що заявлені заходи забезпечення позову за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки не підтверджуються змістом позовних вимог та наслідками їх задоволення по суті. Розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

Зважаючи на наведене, а також на зазначене вище, відсутні підстави стверджувати, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є тотожними задоволенню заявлених позивачем позовних вимог.

Так, позивачі звернулись до суду з вимогами заборонити ТОВ "Укравіт Агро" та ТОВ "Укравіт Сайенс Парк" використовувати винахід у Препараті, зобов`язати вказаних осіб припинити незаконне використання винаходу, а також визнати недійсним наказ Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №270 від 13.11.2020 в частині державної реєстрації препарату та зобов`язати виключити Препарат реєстру.

Натомість у заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити Міндовкіллю вносити зміни до реєстраційних матеріалів Препарату, що мають наслідком зміну назви інсекто-фунгіциду, зміну заявника або виробника, їх найменування, а також здійснювати перереєстрацію препарату, яка призведе до таких самих наслідків.

Заборона реєстрації конкретних змін до реєстраційних матеріалів та здійснення перереєстрації з конкретним результатом (зміна назви або власників/виробників) не призводить до втрати ТОВ "Укравіт Агро" та ТОВ "Укравіт Сайенс Парк" прав на спірний препарат, як і не покладає на Міндовкілля обов`язку видаляти запис про препарат з Реєстру.

Отже, заходи забезпечення, про застосування яких просить апелянт, не є тотожними припиненню використання Винаходу і визнанню недійсним Наказу №270 з послідуючим видаленням запису про Препарат з Реєстру.

Тому апеляційний господарський суд вважає, що наведені заходи до забезпечення позову в даному випадку спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позивачем, що вищенаведені дії відповідачів можуть в подальшому призвести до ускладнення виконання або невиконання судового рішення у даній справі, або ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у межах справи №910/14889/24.

Судом апеляційної інстанції досліджено співмірність негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права, за захистом якого заявники звернулись до суду, та майнових наслідків заборони реєстрації конкретних змін до реєстраційних матеріалів та здійснення перереєстрації препарату.

За висновками колегії суддів, заявлений захід забезпечення позову є адекватним, а також не суперечить вимогам ст.ст. 136-139 Господарського процесуального кодексу України.

Заявлені позивачем заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, вимогам збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення ефективного захисту та поновлення порушених прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду із вказаною позовною заявою, заявлені в межах предмета позову, пов`язані з предметом позову, не порушують прав інших осіб, не залучених до участі у справі, та жодним чином не впливають на господарську діяльність відповідачів та не тягнуть за особою для них майнових наслідків, оскільки забезпечення позову є простою фіксацією правового статусу спірних препарату, має процесуальний та тимчасовий характер на час вирішення спору та унеможливлює порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

За встановлених вище фактичних обставин справи судова колегія дійшла висновку, що заявником обґрунтовано належним чином наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, визначених у заяві, які в свою чергу, є співрозмірним із заявленим позивачем позовними вимогами, не суперечать ГПК України, зберігають баланс інтересів сторін та відповідають критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, наведених вище фактичних обставин справи, які встановлені судом апеляційної інстанції, не врахував, чим допустив неповне дослідження обставин справи та порушення норм процесуального права, що в свою чергу призвело до ухвалення помилкового рішення про відмову у задоволення заяви позивача.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи вищевикладене, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку наявним у справі доказам, обставинам справи і доводам скаржника та встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

В силу положень ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За викладених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи скаржника знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Сінгента Кроп Протекшн АГ, скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 06.12.2024 року у справі №910/14889/24 з прийняттям нового рішення про задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Сінгента Кроп Протекшн АГ на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2024 року у справі №910/14889/24 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2024 року у справі №910/14889/24 скасувати.

3. Прийняти нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

4. Заборонити Міністерству захисту довкілля та природних ресурсів України до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом Сінгента Кроп Протекшн АГ та Сінгента Лімітед про захист прав на винахід за патентом України №270 від 13.11.2020:

- вносити зміни до реєстраційних матеріалів інсекто-фунгіциду для протруєння насіння "Паскаль, ТН", державна реєстрація якого здійснена Міністерством 13.11.2020 за реєстраційним номером 13441, серія №А08386, дата видачі - 20.11.2020, що мають наслідком зміну назви інсекто-фунгіциду, зміну заявника або виробника, їх найменування;

- здійснювати перереєстрацію інсекто-фунгіциду для протруєння насіння "Паскаль, ТН", державна реєстрація якого здійснена Міністерством 13.11.2020 за реєстраційним номером 13441, серія №А08386, дата видачі - 20.11.2020, що мають наслідком зміну назви інсекто-фунгіциду, зміну заявника або виробника, їх найменування.

5.Стягувачем за цією постановою є Сінгента Кроп Протекшн АГ (Розентальштрассе, 67 Базель, 4058, Швейцарія [Rosentalstrasse 67, Basel, 4058, Switzerland]).

6.Боржником за цією постановою є Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 35, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 43672853).

7.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

8.Справу повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції підлягає виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку протягом трьох років, починаючи з наступного дня після її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 10.03.2025 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.О. Пантелієнко

Б.В. Отрюх