ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2025 Справа № 914/2216/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія Логістик"

до відповідача Приватного підприємства "Оскарпарк"

про стягнення 1972538,46 грн

за участю представників:

від позивача Єгоров С.А.

від відповідача Гірник О.О.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергія Логістик" до відповідача Приватного підприємства "Оскарпарк" про стягнення 8522086,95 грн, з яких 7950000,90 грн - основний борг, 175403,35 грн - 3% річних та 396682,70 грн - інфляційні втрати. Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог позивачем заявлено до стягнення 1972538,46 грн з яких 1029692,00 грн - основний борг, 216723,27 грн - 3% річних та 726123,19 грн - інфляційні втрати.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, однак відзив на позовну заяву не подав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи представника позивача, суд встановив таке.

22.11.2023 між Приватним підприємством "Оскарпарк" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергія Логістик" (покупець) укладено договір №СБ-22/11/2023, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар соя, країна походження Україна, врожай 2023 року, насипом.

Згідно з пунктом 5.3. договору, продавець надає на адресу покупця пакет документів необхідних для відкриття/реєстрації попередньої митної декларації на товар протягом 10 днів з дати укладення цього договору. В іншому випадку договір втрачає свою чинність без будь яких взаємних зобов`язань сторін.

Пунктами 7.1. та 8.1. договору передбачено, що покупець подає транспорт для завантаження протягом 15 днів з моменту надання повного пакету документів для відкриття попередньої експортної декларації на товар. Продавець гарантує відвантаження всієї партії товару протягом 24 годин після надання транспорту покупцем, за умови сприятливих погодних умов.

Відповідно до пункту 9.1. договору 100% фактурної вартості окремих партій відвантаженого товару сплачується протягом 1 (одного) банківського дня після завершення завантаження кожної одиниці транспорту.

22.11.2023 постачальник (Приватне підприємство "Оскарпарк") виставив одержувачу (Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергія Логістик") рахунок-фактуру №1583 на суму 7950000,90 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергія Логістик" було здійснено такі оплати на користь Приватного підприємства "Оскарпарк": 28.11.2023 на суму 180000,00 грн (платіжна інструкція №330), 01.12.2023 на суму 2500000,00 грн (платіжна інструкція №334), 02.12.2023 на суму 3000000,00 грн (платіжна інструкція №281) грн. та 13.12.2023 року на суму 2270000,90 грн (платіжна інструкція №289). Загальна сума здійснених оплат становить 7950000,90 грн, призначення платежу відповідно до вказаних платіжних інструкцій: оплата за сою врожаю 2023 року згідно з рахунком №1583 від 22.11.2023 та договору №СБ-22/11/2023 від 22.11.2023.

Як зазначено у позовній заяві, 14.02.2024 ТзОВ «Енергія Логістик» було подано до митного оформлення періодичну митну декларацію типу ЕК10РР на вивезення соєвих бобів врожаю 2023 року в кількості 500 тон, однак на вказану декларацію ТзОВ « Енергія Логістик» отримало картку відмови в прийнятті митної декларації, в якій зазначено, до митного оформлення ТзОВ «Енергією Логістик» подано довідку експортера від 26.01.2024 згідно з якою, соя вирощена сільськогосподарським товаровиробником ТзОВ «АГРО-ГАЛИЧ-ІФ». В ході проведення первинного аналізу встановлено, що від проведення первинного аналізу встановлено, що від імені ТОВ «АГРО-ГАЛИЧ-ІФ» податкові накладні в ЄРПН на постачання соєвих бобів в адресу ТзОВ «Енергія Логістик» не реєструвались. Податкові накладні на постачання сої врожаю 2023 року в адресу ТзОВ «Енергія Логістик» в кількості 500 тон зареєстровані в ЄРПН від імені ПП «Оскарпарк». Разом з тим встановлено, що ПП «Оскарпарк» в період реєстрації податкових накладних на постачання сої в адресу ТзОВ «Енергія Логістик» (листопад грудень 2023 та січень 2024), фактично вже здійснено вивезення всього обсягу придбаної сої за межі митної території України, на підставі митних декларацій, заповнених у звичайному режимі, що фактично унеможливлює поставку ПП «Оскарпарк» сої в адресу ТзОВ «Енергія Логістик».

Разом з тим, як зазначив позивач, враховуючи середню врожайність таких сільськогосподарських культур, опубліковану Міністерством аграрної політики та продовольства України, загальний обсяг постачання ТзОВ «АГРО-ГАЛИЧ-ІФ» пшениці, ріпаку, та сої, фактично перевищує можливий валовий збір такої сільськогосподарської продукції у 2023 році. Тобто, вказані обставини унеможливлюють постачання сої в обсягах, вказаних у податкових накладних ТОВ «АГРО-ГАЛИЧ-ІФ» в адресу ПП «Оскарпарк».

Отже, як вказано у позовній заяві, за таких обставин внаслідок не добросовісності ПП «Оскарпарк» ТзОВ «Енергія Логістик» не може здійснити постачання придбаної сої за межі митної території України та вимушена нести збитки у зв`язку з невиконанням зовнішньоекономічного контракту.

За невиконання відповідачем грошового зобов`язання щодо повернення сплачених коштів позивач відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог нарахував відповідачу 216723,27 грн - 3% річних та 726123,19 грн - інфляційних втрат.

З огляду на вищезазначене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача 1972538,46 грн з яких 1029692,00 грн - основний борг, 216723,27 грн - 3% річних та 726123,19 грн - інфляційні втрати.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, однак подав додаткові пояснення, які просив врахувати при вирішенні спору. Зокрема відповідач зазначив, що згідно переписки через електронну пошту ПП «Оскарпарк» надіслало усі необхідні для замитнення документи 20.12.2023, а відтак позивач повинен був поставити автомобілі під завантаження у строк до 04.01.2024. Як зазначив відповідач, позивачем були поставлені автомобілі під завантаження лише 12 та 14 лютого 2024 року, ПП «Оскарпарк» відвантажило ТОВ «Енергія Логістик» товар у кількості 200,81 тон 12 та 14 лютого 2024 року, згідно видаткових накладних №53 та №92, однак позивач отримавши товар, відмовився підписувати відповідні документи, зокрема видаткові накладні. У переписці з представником позивача містяться результати аналізу поставленого товару із вказівкою на номера авто, на які власне і відбулося завантаження товару у кількості 200,81 тон у лютому 2024 року на загальну вартість 3192879,00 грн.

Як зазначив відповідач, в подальшому сторонами велися переговори щодо повернення ПП «Оскарпарк» частини коштів, на які не було поставлено товару. В межах досягнутих усних домовленостей ПП «Оскарпарк» 20.06.2024 повернув на рахунок ТзОВ «Енергія Логістик» 1081145,95 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №43117174 та 28.06.2024 - 839162,95 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №43117218.

Як вказано у відзиві на позовну заяву, звертаючись з позовом, позивач повідомив суду про невиконання договору з боку відповідача, але про факт завантаження автомобілів у лютому 2024 року у кількості 200,81 тон, а також про часткове повернення у червні 2024 року позивачу коштів, у позові не вказав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, 22.11.2023 між Приватним підприємством "Оскарпарк" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергія Логістик" (покупець) укладено договір №СБ-22/11/2023, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар соя, країна походження Україна, врожай 2023 року, насипом.

Матеріалами справи підтверджується факт здійснення позивачем оплат на користь відповідача в загальному розмірі 7950000,90 грн відповідно до таких платіжних інструкцій: №330 від 28.11.2023 на суму 180000,00 грн, №334 від 01.12.2023 на суму 2500000,00 грн, №281 від 02.12.2023 на суму 3000000,00 грн та №289 від 13.12.2023 на суму 2270000,90 грн (призначення платежу відповідно до вказаних платіжних інструкцій: оплата за сою врожаю 2023 року згідно з рахунком №1583 від 22.11.2023 та договору №СБ-22/11/2023 від 22.11.2023). Факт подачі транспорту позивача для здійснення поставки товару відповідачем не заперечується.

Як стверджує позивач відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, а також як вбачається із матеріалів справи, відповідач не поставив позивачу товар на суму 1029692,00 грн, докази сплати відповідачем вказаної суми в матеріалах справи відсутні.

Щодо тверджень відповідача необхідно зазначити, що в матеріалах справи відсутні належні докази оформлення та завантаження товару.

Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи вищезазначене, позовна вимога про стягнення 1029692,00 грн основного боргу є обґрунтована, з огляду на що підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення 216723,27 грн - 3% річних та 726123,19 грн інфляційних втрат. При цьому як вбачається із поданого розрахунку позивач здійснив такі нарахування:

- 5017,76 грн 3% річних нараховані з 28.11.2023 по 01.11.2024 на суму основного боргу в розмірі 180000,00 грн;

- 69074,78 грн 3% річних нараховані з 01.12.2023 по 01.11.2024 на суму основного боргу в розмірі 2500000,00 грн;

- 82150,01 грн 3% річних нараховані з 04.12.2023 по 01.11.2024 на суму основного боргу в розмірі 3000000,00 грн;

- 60481,02 грн 3% річних нараховані з 13.12.2023 по 01.11.2024 на суму основного боргу в розмірі 2270000,90 грн;

- 16440,52 грн інфляційних втрат нараховані з 01.12.2023 по 01.11.2024 на суму основного боргу в розмірі 180000,00 грн;

- 228340,60 грн інфляційних втрат нараховані з 01.12.2023 по 01.11.2024 на суму основного боргу в розмірі 2500000,00 грн;

- 274008,72 грн інфляційних втрат нараховані з 04.12.2023 по 01.11.2024 на суму основного боргу в розмірі 3000000,00 грн;

- 207333,35 грн інфляційних втрат нараховані з 13.12.2023 по 01.11.2024 на суму основного боргу в розмірі 2270000,90 грн.

Як вже зазначалося судом, відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач до подання позовної заяви не пред`являв відповідачу вимогу про повернення йому сплачених грошових коштів у зв`язку з непереданням відповідачем товару. Вперше вимога про повернення коштів за оплачений та непоставлений товар викладена у позовній заяві у даній справі. Позовна заява подана позивачем 10.09.2024.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Отже, враховуючи те, що вимога про повернення коштів пред`явлена позивачем 10.09.2024, беручи до уваги семиденний строк для виконання відповідачем такої вимоги, тому таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання відповідач вважається починаючи з 18.09.2024.

Таким чином, враховуючи положення статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування 3% річних та інфляційних втрат за невиконання відповідачем грошового зобов`язання в даному випадку можливе починаючи з 18.09.2024.

Зважаючи на вищезазначене судом було здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 18.09.2024 по 01.11.2024. Відповідно до здійсненого перерахунку суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 22076,73 грн - 3% річних та 108534,46 грн - інфляційних втрат.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 1029692,00 грн - основного боргу, 22076,73 грн - 3% річних та 108534,46 грн - інфляційних втрат.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжною інструкцією №845 від 05.09.2024 на суму 127831,30 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 17404,55 грн, оскільки позов підлягає задоволенню частково.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір" позивач має право повернути з Державного бюджету України 98243,22 грн сплаченого судового збору у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Крім того, позивач до закінчення судових дебатів заявив клопотання про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши при цьому, що докази на підтвердження їх розміру будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.

Так, відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із пунктом 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та встановити строк для подання доказів щодо розміру таких витрат.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 123, 126, 129, 221, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Оскарпарк" (79034, місто Львів, вулиця Луганська, будинок 3, ідентифікаційний код 43618111) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія Логістик" (39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Університетська, будинок 2В, офіс 6, ідентифікаційний код 45001,00 грн - основного боргу, 22076,73 грн - 3% річних, 108534,46 грн - інфляційних втрат та 17404,55 грн - витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

5. Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу на 27.02.2025 на 14:45 год.

6. Докази на підтвердження розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу подати до 18.02.2025 включно.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.03.2025.

Суддя Петрашко М.М.