ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2025 р. м. Київ Справа № 911/3153/24

Розглянувши матеріали справи за позовом Східного Міжобласного Територіального Відділення Антимонопольного комітету України

до Приватного Підприємства «Петров І К»

про стягнення 68 000,00 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: Дикань О.М.;

від відповідача: не з`явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Східного Міжобласного Територіального Відділення Антимонопольного комітету України до Приватного Підприємства «Петров І К» про стягнення 68 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В підготовчому засіданні 29.01.2025 року позивач зазначив, що позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві підтримує. Також зазначив і про те, що ним повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази.

Відповідач в підготовче засідання 29.01.2025 року не з`явився, відзив не надав.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 10.02.2025.

У судовому засіданні 10.02.2025 позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві (уточненій). Відповідач в судові засідання не з`являвся, заперечень проти позову не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 10.02.2025 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Східним Міжобласним Територіальним Відділенням Антимонопольного комітету України подано позов про стягнення з Приватного Підприємства «Петров І К» про стягнення 68 000,00 грн., з яких 34 000,00 грн. штрафу за порушення антимонопольного законодавства та 34 000,00 грн. пені за порушення термінів сплати штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами розгляду справи № 4/12-276-21 про порушення Приватним підприємством «Петров І К» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39887282) (відповідач) законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Східного Міжобласного Територіального Відділення Антимонопольного комітету України (Відділення, позивач) прийнято Рішення від 18.12.2023 № 70/104-р/к (далі - Рішення № 70/104-р/к).

Пунктом 1 резолютивної частини Рішення № 70/104-р/к визнано, що Приватним підприємством «Петров І К» вчинено порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації на вимогу голови Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2021 № 70-02/4-5206 у встановлений ним строк.

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 1 резолютивної частини Рішення № 70/104-р/к, згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення № 70/104-р/к на ПП «ПЕТРОВ І К» накладено штраф у розмірі 34 000,00 грн.

Статтею 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України надається для його виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Копію витягу з Рішення № 70/104-р/к було направлено Відділенням супровідним листом від 18.12.2023 № 70-02/4-3637 на адресу ПП «Петров І К» що була зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) на дату складання листа: 07300, м. Вишгород, Вишгородський р-н, Київська обл., вул. Шолуденка, буд. 1.

Копію витягу з Рішення № 70/104-р/к, направленого до ПП «Петров І К» рекомендованим повідомленням № 06 000 707 276 06 було повернуто до Відділення з позначкою на конверті повертається «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», «Офіційний вісник України», друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

У зв`язку з відсутністю інформації щодо вручення відповідачу копії витягу з Рішення № 70/104-р/к, інформацію про Рішення № 70/104-р/к було опубліковано в друкованому виданні Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» № 47 (7707) від 05.03.2024.

Отже, копія витягу з Рішення 70/104-р/к вважається такою, що отримана ПП «Петров І К» 15.03.2024.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, ПП «Петров І К» Рішення № 70/104-р/к до господарського суду не оскаржувало.

Отже, відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» Рішення № 70/104-р/к є законним та відповідно до статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною третьою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже штраф, накладений Рішенням № 70/104-р/к на ПП «Петров І К» підлягав сплаті з урахуванням статті 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції» до 15.05.2024 (включно).

Частиною восьмою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (в редакції, чинній до 01.01.2024) передбачено, що протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Однак, відповідачем штраф не сплачено, у передбаченому ч. 8 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порядку документів, що підтверджують сплату штрафу до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення не надав.

Згідно із частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

З огляду на норму ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» позивачем здійснено нарахування пені у зв`язку з простроченням сплати штрафу за період з 16.05.2024 до 12.11.2024 (181 день) у сумі 92 310,00 грн.

Згідно з частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

У зв`язку з чим, позивачем заявлено до стягнення пеня у сумі 34 000,00 грн., яка не перевищує розмір штрафу, що відповідає ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» зазначено, що нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування.

Частиною сьомою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (в редакції, чинній до 01.01.2024) передбачено, що у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, повноваження звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також представляти територіальне відділення Антимонопольного комітету України без спеціальної довіреності в суді.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені та стосовно зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

В ході розгляду спору відповідач в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем не сплачено штраф у сумі 34 000,00 грн. за порушення антимонопольного законодавства та 34 000,00 грн. пені за прострочення сплати штрафу.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 34 000,00 грн. штрафу за порушення антимонопольного законодавства та 34 000,00 грн. пені обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного Підприємства «Петров І К» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 1 ) на користь Східного Міжобласного Територіального Відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, Майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 поверх, кімната 35, ) із зарахуванням до Державного бюджету України 34 000,00 грн. штрафу та 34 000,00 грн. пені.

3. Стягнути з Приватного Підприємства «Петров І К» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 1 ) на користь Східного Міжобласного Територіального Відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, Майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 поверх, кімната 35, ) 2422,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 06.03.2025.

Суддя Т.П. Карпечкін