ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 Справа № 914/2341/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., за участю секретаря Клим О. Ю., розглянувши матеріали справи за позовом: Приватного підприємства «МІГОМ», м. Львів;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Логіком Транс», м. Львів;

про стягнення заборгованості в сумі 15 000,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Галкін Олександр Михайлович - представник;

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Приватного підприємства «МІГОМ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Логіком Транс» про стягнення заборгованості в сумі 15 000,00 грн.

Ухвалою суду від 14.10.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.11.2024р. Ухвалами суду від 05.11.2024р. та від 26.11.2024р. відкладено розгляд справи на 10.12.2024р. Ухвалою суду від 10.12.2024р. продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 21.01.2025р. Ухвалою суду від 21.01.2025р. відкладено розгляд справи на 11.02.2025р.

Через канцелярію суду позивач 04.02.2025р. подав клопотання за вх. № 2972/25 про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 11.02.2025р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2025р.

Представник позивача в судове засідання 11.03.2025р. з`явився, надав суду усні пояснення щодо предмета спору, підтримав позовні вимоги.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 11.03.2025р. не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, шляхом надіслання ухвали суду від 11.02.2025р. до Електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

В судові засідання відповідач явки повноважного представника не забезпечив, письмового відзиву не подано. Причини неявки, не подання відзиву чи доказів не повідомлено, хоча судом належно виконано обов`язок, щодо повідомлення усіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, зокрема відповідача, шляхом надіслання ухвал суду в електронній формі до Електронного кабінету відповідача, за адресою зазначеною у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та оприлюднено в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до частин третьої та сьомої ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17 отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

За змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Згідно з частиною 5 та 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалу суду від 14.10.2024р. надіслано відповідачу поштовою рекомендованою кореспонденцією та вручено відповідачу 23.10.2024р., що підтверджується інформацією з офіційного вебсайту АТ «Укрпошта» за трекінгом № 123.

Ухвали суду від 05.11.2024р., від 26.11.2024р., від 10.12.2024р., від 21.01.2025р. та від від 11.02.2025р. було скеровано до Електронного кабінету відповідача, а саме: ухвала суду від 05.11.2024р. була внесена до АСДС та автоматично направлена в електронний кабінет відповідача 05.11.2024р., та доставлена до електронного кабінету 05.11.2024р. о 19:51год.; ухвала суду від 26.11.2024р. була внесена до АСДС та автоматично направлена в електронний кабінет відповідача 26.11.2024р., та доставлена до електронного кабінету 26.11.2024р. о 19:25год.; ухвала суду від 10.12.2024р. була внесена до АСДС та автоматично направлена в електронний кабінет відповідача 10.12.2024р., та доставлена до електронного кабінету 10.12.2024р. о 16:48год.; ухвала суду від 21.01.2025р. була внесена до АСДС та автоматично направлена в електронний кабінет відповідача 21.01.2025р., та доставлена до електронного кабінету 21.01.2025р. о 19:06год.; ухвала суду від 11.02.2025р. була внесена до АСДС та автоматично направлена в електронний кабінет відповідача 11.02.2025р., та доставлена до електронного кабінету 12.02.2025р. о 00:10год., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Ухвалу від 05.11.2024р. доставлено до електронного кабінету відповідача 05.11.2024р. о 19:51год., таким чином відповідачу вручено ухвалу в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» - 06.11.2024р.; ухвалу від 26.11.2024р. доставлено до електронного кабінету відповідача 26.11.2024р. о 19:25год., таким чином відповідачу вручено ухвалу в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» - 27.11.2024р.; ухвалу від 10.12.2024р. доставлено до електронного кабінету відповідача 10.12.2024р. о 16:48год., таким чином відповідачу вручено ухвалу в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» - 10.12.2024р.; ухвалу від 21.01.2025р. доставлено до електронного кабінету відповідача 21.01.2025р. о 19:06год., таким чином відповідачу вручено ухвалу в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» - 21.01.2025р.; ухвалу від 11.02.2025р. доставлено до електронного кабінету відповідача 12.02.2025р. о 00:10год., таким чином відповідачу вручено ухвалу в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» - 12.02.2025р.

В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022р. у справі № 459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Також, ухвали суду у справі № 914/2341/24 було оприлюднено в електронній формі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Отже, судом виконані всі необхідні та можливі заходи, щодо сповіщення усіх учасників справи про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 9 ст.165, ч. 1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З врахуванням належного виконання обов`язку суду, щодо повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх учасників судового процесу, судом забезпечено учасникам судового процесу рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, та те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду спору по суті, а також враховуючи вимоги ст. 202 ГПК України, та строки розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача та за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.03.2024р. між Приватним підприємством «МІГОМ» (Позивач, Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Логіком Транс» (Відповідач, Експедитор) був укладений Договір-заявка на перевезення вантажу № 19-03/1-1 (договір).

Позивач вказує, що згідно з пунктом 1 договір-заявка при відсутності довгострокового договору між перевізником та експедитором має силу договору на разове перевезення.

Позивач стверджує, що за умовами договору вартість перевезення становить 15 000,00 грн з ПДВ та експедитор зобов`язаний оплатити товар у сумі 15 000,00 грн. з ПДВ протягом 7 банківських днів після отримання повного пакету оригіналів документів.

Позивач зазначає, що виконав свої зобов`язання щодо перевезення вантажу, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 172 від 19.03.2024 року та 21.03.2024р. направив повний пакет документів на адресу відповідача, проте відповідач, всупереч умовам укладеного сторонами договору не здійснив оплату за перевезення.

Позивач вказує, що скерував претензію на адреси відповідача з вимогою виконати зобов`язання по оплаті за договором, однак вказані претензії було повернуто із зазначенням причин: «Закінчення встановленого терміну зберігання».

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 15 000,00 грн. за договором-заявкою на перевезення вантажу № 19-03/1-1 від 19.03.2024 року

Письмового відзиву чи заперечень від відповідача не подано.

Обставини, встановлені судом.

19.03.2024р. Приватним підприємством «МІГОМ» як перевізником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Логіком Транс» як експедитором було укладено Договір-заявку на перевезення вантажу № 19-03/1-1, відповідно до п. 1 якого, договір-заявка при відсутності довгострокового договору між перевізником та експедитором має силу договору на разове перевезення. Факсимільна копія даного документа має повну юридичну силу нарівні з оригіналом.

У вказаному договорі зазначено відомості про транспорт - Рено НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; водія - ОСОБА_1 ; маршрут - м. Київ - с.Зимна Вода, Пустомитівський р-н., Львівська обл.; місце та дату/час завантаження/реєстрації - м. Київ, 20.03.2024р.; місце та дату/час розвантаження - с. Зимна Вода, Пустомитівський р-н., Львівська обл., 21.03.2024р. (згідно ТТН); визначено вартість, умови та форму оплати коштів за перевезення 15000,00грн. з ПДВ протягом 7 банківських днів після отримання повного пакету оригіналів документів (ТТН 2шт., Акт прийому передачі 1шт. (при наявності), Договір-заявка), а також вказано адресу та умови для відправлення оригіналів документів.

Договір-заявка на перевезення вантажу № 19-03/1-1 від 19.03.2024р. підписано сторонами, скріплено їх печатками та копію договору додано до позовної заяви.

Доказів розірвання договору № 19-03/1-1 від 19.03.2024р., визнання його недійсним в судовому порядку сторонами суду не представлено.

Позивач зазначає, що на виконання договору - заявки № 19-03/1-1 від 19.03.2024р. позивачем надано відповідачу послуги з перевезення, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 172 від 19.03.2024р. відповідно до якої перевізником - ТОВ «Лемберг-Транс» здійснено перевезення автомобілем Renault Premium НОМЕР_1 , Причіп/напівпричіп Schmitz SC 24 НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0010 від 21 березня 2024р., відповідно до якого виконавцем за договором №19-03/1-1 від 19 березня 2024р. Приватним підприємством «Мігом» були надані транспортні послуги замовнику ТОВ «Логіком Транс» за маршрутом: м. Київ - с. Зимна Вода, Пустомитівський р-н.. Львівська обл. на суму 15 000,00грн. з ПДВ. Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (наданих послуг) не має.

Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0010 від 21 березня 2024р. підписано сторонами шляхом накладання електронних цифрових підписів та копії акту і товарно транспортної накладної долучено до матеріалів справи.

До матеріалів справи також долучено копію квитанції про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № від 15.04.2024р. на суму 15 000,00грн.

В підтвердження фактичного надання послуг за договором, позивачем до матеріалів справи додатково долучено роздруківку GPS моніторингу автотранспорту НОМЕР_1 , відповідно до якої 19.03.2024р. транспортний засіб вирушив із м. Києва та 21.03.2024р. прибув до с.Зимна Вода.

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати за надані послуги з перевезення, позивач скерував відповідачу претензію №1 б/д, якою просив оплатити за перевезення вантажу у сумі 15 000,00 грн згідно договору-заявки на перевезення вантажу № 19-03/1-1 від 19.03.2024 року. В підтвердження скерування відповідачу претензії до матеріалів справи додано копії експрес накладної ТОВ «Нова пошта» № 0778 від 22.03.2024р., № 6925 від 04.06.2024р. і № 32387 від 21.09.2024р. та накладних АТ «Укрпошта» № 755 від 21.06.2024р. і № 763 від 21.06.2024р. Однак, відповідачем претензія залишена без відповіді та задоволення.

Відповідач відзиву на позовну заяву та доказів оплати заборгованості суду не надав.

Позиція суду.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно із ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Частинами 1, 2, 3 ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного Приватним підприємством «МІГОМ» як перевізником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Логіком Транс» як експедитором договору-заявки на перевезення вантажу № 19-03/1-1 від 19.03.2024р.

Відповідно до п. 1 договору-заявки, договір-заявка при відсутності довгострокового договору між перевізником та експедитором має силу договору на разове перевезення. Факсимільна копія даного документа має повну юридичну силу нарівні з оригіналом.

У вказаному договорі заявці, зокрема визначено вартість, умови та форму оплати коштів за перевезення 15000,00грн. з ПДВ протягом 7 банківських днів після отримання повного пакету оригіналів документів (ТТН 2шт., Акт прийому передачі 1шт. (при наявності), Договір-заявка)

Відповідно до ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

В підтвердження факту надання послуг з перевезення за договором-заявкою на перевезення вантажу № 19-03/1-1 від 19.03.2024р. на суму 15000,00грн. позивачем надано товарно-транспортну накладну № 172 від 19.03.2024р., акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0010 від 21 березня 2024р., який підписано сторонами шляхом накладання електронних цифрових підписів і роздруківку GPS моніторингу автотранспорту ВС 0611 СК.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості відповідачем не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем з основного боргу становить 15000,00 грн.

Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості відповідачем не представлено.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому статтею 74 ГПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 15000,00грн. є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Логіком Транс» (79026, Львівська обл., місто Львів, вул.Героїв Майдану, будинок 5Б; ідентифікаційний код 44786074) на користь Приватного підприємства «Мігом» (79000, Львівська обл., місто Львів, вулиця Стефаника, будинок 7, квартира 6, ідентифікаційний код 22335633) 15000,00грн. основного боргу та судовий збір в розмірі 3028,00грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 11.03.2025р.

Суддя Іванчук С.В.