ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.03.2025 Справа № 914/142/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Дицької С.З.

розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 , м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Глобалрент-1, м. Львів,

про: стягнення 78 985, 42 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Глобалрент-1 про стягнення 78 985, 42 грн.

Ухвалою від 20.01.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 25.02.2025.

Ухвалою від 25.02.2025 суд відклав розгляд справи на 11.03.2025, про що відповідача повідомлено в порядку ст. 121 ГПК України.

В судове засідання 11.03.2025 представники сторін не з`явилися, причин неявки не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, повно, всебічно і об`єктивно оцінивши докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості за договором інвестування № 157-23/08/23 від 23.08.2023, підписаним між фізичною особою ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю Глобалрент-1.

Частина перша статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

У відповідності до ст.45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу, в якій зазначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.04.2023 у справі № 908/933/22, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У відповідності до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2024 у справі № 909/996/22, критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до ч.2 ст.50 ЦК України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання.

У свою чергу, наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи - підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 2-7615/10, від 05.06.2018 у справі № 522/7909/16-ц).

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах, як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 916/1261/18.

В даному випадку, зі змісту поданого позову , що позивачем у справі є фізична особа ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Враховуючи, що позивачем визначено суб`єктний склад учасників спору, позивач як фізична особа (без статусу суб`єкта господарювання), а спір не стосується корпоративних, приватизаційних чи відносин банкрутства та не ґрунтується на відносинах забезпечення виконання основного зобов`язання (тобто спори за участю фізичної особи підвідомчі господарському суду), суд дійшов висновку про те, що у даній справі виникли цивільно-правові відносини, що стосуються правочину, стороною яких є фізична особа, а відтак, даний спір відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, суд зробив висновок, що цей спір не підпадає під юрисдикцію господарського суду відповідно до прямої норми п.1 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи суб`єктний склад учасників і характер спору.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГПК України, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, а також вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з наявними матеріалами, позивачем було сплачено 4239, 20 грн судового збору відповідно до квитанції № 1964-6200-3925-5553 від 15.01.2025.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України "Про судовий збір", у разі закриття провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила. Відсутність відповідного клопотання позивача на момент ухвалення цього рішення виключає можливість повернення судового збору на даному етапі, проте позивач не позбавлений права подати таке клопотання в майбутньому.

Керуючись ст. ст. 20, 166, 169, 170, 185, 231, 234, 235 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Глобалрент-1 про стягнення 78 985, 42 грн закрити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Запотічняк О.Д.