ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2025 р. Справа №914/466/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Хом`як Х.А.

розглянувши апеляційну скаргу розпорядника майна боржника Сокола Олексія Юрійовича №01-32/38-11 від 14.11.2024 (вх. №01-05/3262/24 та №01-05/3265/24 від 15.11.2024)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 (суддя Цікало А.І., повний текст складено 04.11.2024), постановлену за результатами розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Теком-Лізинг» до боржника

та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 (суддя Цікало А.І., повний текст складено 04.11.2024) за результатами попереднього засідання

у справі №914/466/23

за заявою: Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED»

про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (ідентифікаційний код 20005502)

за участю представників:

від Компанія «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» адвокат Дудяк Р.А.;

в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів:

від ТзОВ «Сварог Буковина» адвокат Савчук Ю.М.;

від ТзОВ «Ферко», ТзОВ «Вторметекспорт», Компанія «Джи-Ен-Ті Олімпекс Холдинг Лімітед» адвокат Мельниченко А.В.;

від Інноватус Стракчерд Трейд Файненс І С.А.Р.Л. адвокат Мисенко К.В.;

від розпорядника майна ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» арбітражного керуючого Сокола О.Ю. адвокат Дробот Д.М.;

розпорядник майна: арбітражний керуючий Сокол О.Ю.

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/466/23 визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Теком-Лізинг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» на суму 17133610 грн. 20 коп., витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Теком-Лізинг» по сплаті судового збору у розмірі 5368 грн. 00 коп. за подання до суду заяви з вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл».

Також, 29.10.2024 Господарський суд Львівської області постановив ухвалу за результатами попереднього засідання у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл».

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, розпорядник майна боржника Сокол О.Ю. звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати повністю ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/466/23, постановлену за результатами розгляду вимог ТзОВ «Теком-Лізинг» та ухвалити нове рішення, яким грошові вимоги вказаного кредитора повністю відхилити, а також скасувати частково ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/466/23, постановлену за результатами попереднього засідання, та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким грошові вимоги ТзОВ «Теком-Лізинг» повністю відхилити, а пункт 1.5. резолютивної частини виключити.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 18.12.2024.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 відкладено розгляд справи на 29.01.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 відкладено розгляд справи на 24.02.2025.

В судовому засіданні 24.02.2025 апелянт підтримав вимоги скарги, просив оскаржені ухвали скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у визнанні вимог кредитора до боржника повністю.

ТзОВ «Теком-Лізинг» явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, хоча було належним чином та завчасно повідомлене про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати з прийняттям нового судового рішення, з огляду на таке:

Розгляд справи в суді першої інстанції, короткий зміст заяви оскарженої ухвали.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2023 відкрито провадження у справі №914/466/23 за заявою Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл»; визнано вимоги кредитора - Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» у розмірі 15081357,98 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл»; розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» призначено арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича; призначено попереднє засідання суду.

Повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 17.02.2023 за №70101.

В межах тридцятиденного строку, встановленого ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства для подання письмових заяв кредиторів з вимогами до боржника, ТзОВ «Теком-Лізинг» подало до Господарського суду Львівської області заяву про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 17 133 610,20 грн. (а також 5 368,00 грн. судового збору).

Заява обґрунтована наявністю заборгованості ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» перед ТзОВ «Теком-Лізинг» за договорами фінансового лізингу:

1) за договором фінансового лізингу автотранспортного засобу №679/04/21-Л від 08.04.2021 - у розмірі 1256473,79 грн.;

2) за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021 - у розмірі 10685668,50 грн.

3) за договором фінансового лізингу автотранспортного засобу №715/08/21-Л від 10.08.2021 - у розмірі 1707229,97 грн.;

4) за договором фінансового лізингу обладнання №731/10/21-Л від 12.10.2021 - у розмірі 2237992,45 грн.;

5) за договором фінансового лізингу автотранспортного засобу №732/10/21-Л від 12.10.2021 - у розмірі 1246245,49 грн.

Боржник у відзиві на заяву кредитора вимоги визнав у повному обсязі.

Розпорядник майна за результатами розгляду заяви відхилив вимоги кредитора у повному обсязі з огляду на відсутність документального підтвердження таких вимог первинними документами та помилки у розрахунках кредитора.

22.01.2024 кредитор звернувся до суду з додатковими поясненнями №29/01-24 від 19.01.2024 до заяви від 06.03.2023 з вимогами до боржника, у яких просив визнати грошові вимоги до боржника на суму 4 157 950,21 грн.

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржені ухвали, дійшов висновків про те, що заявлені вимоги ТзОВ «Теком-Лізинг на суму 17133610,20 грн., а також витрати на оплату судового збору в розмірі 5368,00 грн. обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають визнанню судом.

Узагальнені доводи апелянта (розпорядника майна) та заперечення інших учасників справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржені ухвали постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, без належного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи та без врахування низки заперечень розпорядника майна, на підтвердження чого апелянт детально наводить заявлені кредитором підстави виникнення заборгованості, власні заперечення, та покликається на такі доводи:

- у додаткових поясненнях від 19.01.2024 №29/01-24 до заяви від 06.03.2023 з вимогами до боржника, які повністю проігноровані судом першої інстанції, кредитор просив визнати грошові вимоги на суму 4 157 950,21 грн. з огляду на припинення низки договорів, на підставі яких первісно заявляв 17 млн. грн., тобто, на момент винесення оскаржуваних ухвал, в справі вже була фактична заява кредитора про зменшення заявленої суми грошових вимог; оскаржувані ухвали в цій частині підлягають обов`язковому та беззаперечному скасуванню, оскільки суд першої інстанції визнав неіснуючі вимоги кредитора;

- актуальними для розгляду є грошові вимоги до боржника обґрунтовані договором №697 (договір фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021) у розмірі 4 157 950,21 грн., при цьому, навіть зменшені кредитором вимоги є необґрунтованими, а їх розмір та реальне існування поставлено під обґрунтований сумнів;

- із врахуванням всіх вказаних заявником сум, загальний розмір боргу складає 17 371 213, 36 грн., а не 17 133 610,20 грн., тобто, з першої заяви вбачаються розбіжності між фактично заявленою сумою боргу та наданими кредитором відомостями щодо структури боргу;

- як прямо вбачається зі змісту пункту 1.8. всіх договорів, господарську операцію по передачі об`єкту лізингу лізингоодержувачу сторони визначають як фінансовий лізинг із відповідним відображенням цієї операції в бухгалтерському та податковому обліку, із наданого до заяви розрахунку вбачаються обставини часткового погашення з боку боржника лізингових платежів, в той же час, кредитор не надав жодного документу первинної бухгалтерської звітності (банківські виписки, документи які містять відомості та підтверджують господарські операції тощо), які б повною мірою підтверджували розмір сплачених лізингових платежів;

- обставини правовідносин та прямо встановлені розпорядником майна факти, які були доведені до відома суду першої інстанції, беззаперечно свідчать про постійне, в тому числі, з порушення мораторію, погашення заборгованості, приховування таких дій сторонами, що беззаперечно визначає заявлений розмір вимог очевидно необґрунтованим;

- заявник надав акт приймання-передачі від 11.05.2021 до договору №679, однак наданий розпоряднику майна примірник акту не містить реквізитів та підпису сторін;

- як прямо вбачається із наданих заявником розрахунків щодо донарахованої комісії за прострочення виконання зобов`язань, останні здійснені до 03.03.2023, в той час як провадження у справі про банкрутство боржника відкрито 15.02.2023, крім того, заявник не навів обґрунтування порядку та підстав нарахування відповідного боргу;

- розрахунок заборгованості за договором №697 (договір фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021) здійснено до 02.03.2023, а розмір становить 10 887 673,12 грн; обставини справи підтверджують факт зменшення заборгованості боржника під час дії мораторію, що окрім доводів розпорядника майна, прямо вбачається із змісту розрахунків наданих до заяви та розрахунків за єдиним чинним договором №697 доданих до додаткових пояснень від 19.01.2024 №29/01-24;

- в порушення вимог статті 45 КУзПБ, статті 74 ГПК України, заявник не надав належного обґрунтування заборгованості по нарахуванню та погашенню курсової різниці, в тому числі, з огляду та в порядку визначеному пунктом 5.23. договорів №697, №715, №732;

- відповідно до додаткових пояснень від 08.05.2023 та від 19.01.2024, кредитор надав виписки по рахунках, відкритих в АТ «ПУМБ» станом на 11.08.2021, за період з 01.08.2021 до 03.04.2023, довідку АТ «ПУМБ» від 02.05.2023 (яка містить, в тому числі, дату останньої операції від 26.01.2023), довідки АТ «ПІВДЕННИЙ» від 05.05.2023 (які містять, в тому числі, дату останньої операції від 26.01.2023), також низку платіжних інструкцій, в той час як довідка про розмір заборгованості, складена станом на 19.01.2024;

- за результатом аналізу наданих з боку ПАТ «МТБ БАНК» виписок про рух грошових коштів боржника, розпорядник майна виявив факти здійснення боржником на користь кредитора ряду платежів (в тому числі по договору №697): 29.07.2022 на суму 222 950,51 грн; 13.03.2023 на суму 61 975,47 грн.; 01.06.2023 на суму 212 123,86 грн. і на суму 13 000,00 грн; 05.06.2023 на суму 712 123,86 грн.; проте, суд не врахував вказані платежі, а також не вказав підстав, з яких відповідна інформація приховується від розпорядника майна та суду;

- розміри сплаченої кредитору заборгованості не кореспондуються із відомостями довідки станом на 19.01.2024, що надана разом із додатковими поясненнями кредитора від 19.01.2024;

- жодних пояснень щодо отримання на користь кредитора вище вказаних платежів, а також підстав їх не врахування при визначені загального розміру заявленої заборгованості ні до розпорядника майна, ні до суду першої інстанції не надходило;

- вищевказані факти встановлені розпорядником майна лише за результатом аналізу виписок про рух коштів в межах однієї банківської установи, під час перевірки дотримання боржником вимог Кодексу України з процедур банкрутства та ухвали суду від 15.02.2023 щодо введеного мораторію на задоволення вимог кредиторів, в той же час, договори на підставі яких заявлені вимоги датовані 2021 роком, а самі платежі здійснювались боржником у різних банківських установах протягом всього часу існування договірних відносин;

- у повідомленні про розгляд заяви кредитора, в уточненнях до повідомлення, і в доповнені до уточнень розпорядник майна звертав увагу на необхідності надання всіх документів первинної бухгалтерської звітності (банківські виписки, документи які містять відомості та підтверджують господарські операції тощо), однак, це зауваження розпорядника майна було залишено судом першої інстанції без уваги;

- не зважаючи на факт зменшення розміру вимог та зведення їх до договору №697, обставини справи ставлять під обґрунтований сумнів заявлені вимоги як у розмірі 17 133 610,20 грн., так і у розмірі 4 157 950,21 грн.; очевидний та неспростований факт порушення боржником мораторію щодо задоволення вимог кредитора не міг бути залишений без належної уваги та оцінки судом першої інстанції;

- саме первинними документами або ж рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору щодо заборгованості боржника перед кредитором підтверджується заборгованість суб`єкта господарювання, її розмір і саме ці докази мають подаватися кредитором для встановлення судом невиконаного зобов`язання боржника та для визнання грошових вимог цього кредитора (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.09.2021 по справі №910/866/20);

- обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18).

Інші учасники справи правом подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористались. Відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Встановлені фактичні обставини справи.

Із заяви про визнання кредиторських вимог вбачається, що ТзОВ «Теком-Лізинг» обґрунтовує вимоги до боржника заборгованістю за договорами фінансового лізингу, а саме: 1) за договором фінансового лізингу автотранспортного засобу №679/04/21-Л від 08.04.2021 - у розмірі 1256473,79 грн.; 2) за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021 - у розмірі 10685668,50 грн.; 3) за договором фінансового лізингу автотранспортного засобу №715/08/21-Л від 10.08.2021 - у розмірі 1707229,97 грн.; 4) за договором фінансового лізингу обладнання №731/10/21-Л від 12.10.2021 - у розмірі 2237992,45 грн.; 5) за договором фінансового лізингу автотранспортного засобу №732/10/21-Л від 12.10.2021 - у розмірі 1246245,49 грн.

До заяви кредитора додано копії договорів, додаткових угод до них, актів приймання-передачі транспортних засобів та розрахунки заборгованості до кожного договору.

Із перелічених документів вбачається таке:

08.04.2021 між ТзОВ «Теком-Лізинг» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» укладено договір фінансового лізингу автотранспортного засобу №679/04/21-Л, за умовами якого боржнику було надано у фінансовий лізинг на 36 місяців об`єкт лізингу, а саме: навантажувач телескопічний Manitou МТ-Х 733 95Р SТ3А S1, 2021 року випуску, серійний номер MAN00000L01051498.

На підтвердження факту передачі об`єкта у фінансовий лізинг лізингоодержувачу кредитор надає акт приймання-передачі від 11.05.2021.

Також, до договору було укладено ряд додаткових угод: № 1 від 17.05.2021, №2 від 04.10.2021, №3 від 21.01.2022, №4 від 10.05.2022, №5 від 02.06.2022, №6 від 01.09.2022, №7 від 02.01.2023, які є невід`ємною частиною договору.

На підставі договору №679/04/21-Л від 08.04.2021 заявлено грошові вимоги у розмірі 1 256 473,79 грн.

18.05.2021 між ТзОВ «Теком-Лізинг» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» укладено договір фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л, за умовами якого боржнику було надано у фінансовий лізинг на 36 місяців об`єкти лізингу, а саме: вагон-платформа для великотоннажних контейнерів, модель 13-4085-01, ТУ У 3.06-4-94: зав. №001 (№91293993), зав. №002 (№91294090), зав. №003 (№91294199), зав. №004 (№91294298), зав. №005 (№91294397), зав. №006 (№91294496), зав. №007 (№91294595), зав. №008 (№91294694), зав. №009 (№91294793), зав. №010 (№91294892), зав. №011 (№91294991), зав. №012 (№91295097), зав. №013 (№91295196), зав. №014 (№91295295), зав. №015 (№91295394), зав. №016 (№91295493), зав. №017 (№91295592), зав. №018 (№91295691), зав. №019 (№91295790), зав. №020 (№91295899).

На підтвердження факту передачі об`єкта у фінансовий лізинг лізингоодержувачу кредитор надає акт приймання-передачі від 23.06.2021.

Також, до договору було укладено ряд додаткових угод: №1 від 14.06.2021, №2 від 10.05.2022, №3 від 01.09.2022, №4 від 01.10.2022, які є невід`ємною частиною договору.

На підставі договору №697/06/21-Л від 18.05.2021 заявлено грошові вимоги у розмірі 10 685 668,50 грн.

10.08.2021 між ТзОВ «Теком-Лізинг» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» було укладено договір фінансового лізингу автотранспортного засобу №715/08/21-Л, за умовами якого боржнику було надано у фінансовий лізинг на 36 місяців об`єкт лізингу, а саме: автомобіль TOYOTA LAND CRUISER W/G, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

На підтвердження факту передачі об`єкта у фінансовий лізинг лізингоодержувачу кредитор надає акт приймання-передачі від 13.08.2021

Також, до договору було укладено ряд додаткових угод: №1 від 19.08.2021, №2 від 25.08.2022, №3 від 01.09.2022, які є невід`ємною частиною договору.

На підставі договору №715/08/21-Л від 10.08.2021 заявлено грошові вимоги у розмірі 1 707 229,97 грн.

12.10.2021 між ТзОВ «Теком-Лізинг» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» укладено договір фінансового лізингу обладнання №731/10/21-Л, за умовами якого боржнику було надано у фінансовий лізинг на 36 місяців об`єкт лізингу, а саме: Сушарку Pedrotti Модель XLJ (2021 року випуску), серійний номер J0421.

На підтвердження факту передачі об`єкта у фінансовий лізинг лізингоодержувачу кредитор надає акт приймання-передачі від 23.11.2021.

Також, до договору було укладено ряд додаткових угод: №1 від 02.11.2021, №2 від 29.11.2021, №3 від 03.06.202, №4 від 01.09.2022, №5 від 01.10.2022, №6 від 02.01.2023, які є невід`ємною частиною договору у фінансового лізингу.

На підставі договору №731/10/21-Л від 12.10.2021 заявлено грошові вимоги у розмірі 2 237 992,45 грн.

12.10.2021 між ТзОВ «Теком-Лізинг» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» укладено договір фінансового лізингу автотранспортного засобу №732/10/21-Л, за умовами якого боржнику було надано у фінансовий лізинг на 36 місяців об`єкт лізингу, а саме: автомобіль TOYOTA HIGHLANDER 1V_2.5L, Hybrid, 2021 року випуску, номер шасі (VIN) НОМЕР_2 .

На підтвердження факту передачі об`єкта у фінансовий лізинг лізингоодержувачу кредитор надає акт приймання-передачі від 31.01.2022

Також, до договору було укладено ряд додаткових угод: №1 від 05.11.2021, №2 від 14.01.2022, №3 від 31.01.2022, №5 від 01.09.2022, які є невід`ємною частиною договору.

На підставі договору №732/10/21-Л від 12.10.2021 заявлено грошові вимоги у розмірі 1 246 245,49 грн.

Загальна сума грошових вимог, заявлених кредитором, становить 17 133 610,20 грн.

У додаткових поясненнях до заяви з грошовими вимогами, поданих до суду першої інстанції 22.01.2024, кредитор повідомив суду, що станом на 19.01.2024 у ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» відсутні будь-які зобов`язання перед ТзОВ «Теком-Лізинг» у зв`язку із заміною сторони у зобов`язанні, за такими договорами:

- за договором фінансового лізингу автотранспортного засобу №679/04/21-Л від 08.04.2021;

- за договором фінансового лізингу автотранспортного засобу №715/08/21-Л від 10.08.2021;

- за договором фінансового лізингу обладнання №731/10/21-Л від 12.10.2021;

- за договором фінансового лізингу автотранспортного засобу №732/10/21-Л від 12.10.2021.

Кредитор повідомив, що ці договори з ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» є припиненими і будь-яких майнових претензій до їх виконання кредитор не має.

Водночас, кредитор зазначив, що зобов`язання за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021 є діючими та невиконаними, у зв`язку з чим просив визнати грошові вимоги до боржника на суму 4 157 950,21 грн.

До додаткових пояснень кредитор надав довідку про залишок заборгованості за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021 станом на 19.01.2024.

У договорі фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021 передбачено, що лізингодавець зобов`язується придбати відповідно до встановлених в цьому договорі лізингоодержувачем умов майно, вказане в специфікації (додаток №1) (надалі «об`єкт лізингу») та передати його у володіння, користування та за умов визначених цим договором у власність лізингоодержувачу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти від лізингодавця об`єкт лізингу сплачувати йому за користування об`єктом лізингу протягом строку визначеного цим договором лізингові платежі згідно графіка оплати лізингових платежів (додаток №2) (п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.3. договору загальна договірна вартість об`єкта лізингу становить 27 088 800,00 грн. Загальна договірна вартість об`єкта лізингу станом на дату підписання договору фіксується у валютному еквіваленті 817 180,56 євро за курсом за домовленістю сторін, що складає 33,1491 гривень за 1 євро. У випадку зміни курсу іноземної валюти (євро) до української гривні на дату проведення розрахунків (частково або у повному обсязі) з продавцем згідно з договором купівлі-продажу/поставки, змінюється загальна договірна вартість об`єкта лізингу, в тому числі, але не обмежуючись, у разі здійснення доплати лізингодавцем продавцю за договором купівлі-продажу/поставки на покупку іноземної валют, виникнення курсової різниці, передбачених договором купівлі-продажу та цим договором.

Відповідно до п.1.8. договору, господарську операцію по передачі об`єкту лізингу лізингоодержувачу сторони визначають як фінансовий лізинг із відповідним відображенням цієї операції в бухгалтерському та податковому обліку.

Пунктом 3.2.3 договору передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний вчасно й у повному обсязі оплачувати лізингові платежі та будь-які витрати лізингодавця, пов`язані з об`єктом лізингу, які виникають протягом дії договору.

Відповідно до п.4.2. договору, передача об`єкта лізингу підтверджується актом приймання-передачі, підписаним уповноваженими представниками сторін.

У п.5.1. договору сторони визначили, що загальна вартість договору складається із суми всіх лізингових платежів за договором та становить 31 008 025,49 грн., загальна вартість договору станом на дату підписання договору фіксується у валютному еквіваленті та становить 935 410,78 євро за курсом за домовленістю сторін, що складає 33,1491 гривень за 1 євро.

Відповідно до п.5.2. договору, розмір, порядок і строки оплати лізингових платежів, встановлюється даним договором та графіком оплати лізингових платежів, який наведений у додатку №2 до цього договору.

Відповідно до п.5.7. договору, лізингові платежі, сплачені лізингоодержувачем до підписання акту приймання-передачі об`єкта лізингу є авансовими.

У п.5.23. договору визначений порядок компенсації курсової різниці, зокрема, лізингоодержувач компенсує відповідну різницю лізингодавцю на підставі виставленого лізингодавцем рахунку, з додаванням підтверджуючих документів (довідка банку лізингодавця).

Відповідно до п.5.8.2 договору планові лізингові платежі за цим договором оплачуються лізингоодержувачем щомісяця, не пізніше 5 (п`ятого) числа поточного місяця, відповідно до графіка оплати лізингових платежів (додаток 2 до договору). Лізингові платежі в будь-якому разі не підлягають поверненню лізингоодержувачу, за винятком випадків, визначених цим договором.

23.06.2021 сторони підписали акт приймання-передачі об`єкта лізингу на загальну суму 22 088 800,00 грн.

До договору укладено ряд додаткових угод. Зокрема, у додатковій угоді №4 від 01.10.2022 сторони дійшли згоди викласти п.5.1. договору у такій редакції: загальна вартість договору складається із суми всіх лізингових платежів за договором та становить 31 143 175,62 грн., загальна вартість договору станом на дату підписання договору фіксується у валютному еквіваленті та становить 946 082,27 євро за курсом за домовленістю сторін, що складає 32, гривень за 1 євро.

Також у цій додатковій угоді сторони виклали додаток №2 до договору (графік оплати лізингових платежів) у новій редакції.

Розрахунок заборгованості за договором доданий до заяви про визнання грошових вимог, здійснено станом на 03.03.2023 в іноземній валюті євро, а саме залишок заборгованості за договором лізингу становить 275 438,39 євро.

У розрахунку донарахованої комісії зазначено, що станом на 02.03.2023 така становить 2 873,17 грн.

У заяві ТзОВ «Теком-Лізинг» про визнання кредиторських вимог, поданій 14.03.2023, було заявлено таку заборгованість за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021:

- заборгованість по погашенню вартості об`єкту лізингу - 250 784,40 євро (9 726 597,72 грн.);

- заборгованість по погашенню комісії лізингової компанії - 24 653,99 євро (956 197,61 грн);

- заборгованість по донарахованих відсотках - 2 873,17 грн;

- заборгованість по погашенню курсової різниці - 202 004,62 грн.

З розрахунку донарахованої комісії та вказаних у заяві сум боргу вбачається, що еквівалент боргу, нарахованого в іноземній валюті - євро, визначено за курсом НБУ станом на 03.03.2023 38,7847 грн. за 1 євро.

Загальна сума заборгованості за цим договором визначена кредитором станом на 03.03.2023 і становить 10 887 673,12 грн.

У додаткових поясненнях від 19.01.2024 кредитор просив визнати грошові вимоги до боржника на суму 4 157 950,21 грн.

Вказана заборгованість складається з:

- заборгованості по погашенню вартості об`єкта лізингу 4 034 094,34 грн за курсом НБУ станом на 19.01.2024 в валюті договору 95 337,75 Євро;

- заборгованості по погашенню комісії лізингової компанії 123 855,87 грн за курсом НБУ станом на 19.01.2024, в валюті договору 3019,77 Євро.

Відповідно до інформації, наведеної у довідці про залишок заборгованості за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021 станом на 19.01.2024, до такої заборгованості включено заборгованість з липня 2021 року до січня 2024 року.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство юридичних осіб та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, статтями 45, 46, 47 КУзПБ.

Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (абзац 1 частини першої статті 45 КУзПБ).

Кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. (частина шоста статті 45 КУзПБ).

Згідно з частиною другою статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів.

Отже, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

Поряд з цим, у питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії слід враховувати таке:

- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18);

- розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18);

- сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (постанова від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).

Така судова практика є сталою при застосуванні статей 45-47 КУзПБ щодо порядку звернення кредиторів із заявами з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу заявника кредиторських вимог на те, що у відповідності до вимог статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції станом на дату подання заяви ТзОВ «Теком-Лізинг» про визнання грошових вимог боржника) конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.2 ст.45 КУзПБ склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Провадження у справі про банкрутство відкрито ухвалою Господарського суду Львівської області 15.02.2023, отже конкурсними грошовими вимогами до боржника є вимоги, які виникли до 15.02.2023.

Водночас, зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, тому склад і розмір грошових вимог кредиторів має бути визначений в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника, тобто станом на 14.03.2023.

Натомість, у заяві про визнання кредиторських вимог від 14.03.2023 кредитор визначив розмір грошових вимог до боржника в іноземній валюті та його еквівалент у національній валюті станом на 03.03.2023, а у додаткових поясненнях до цієї заяви станом на 19.01.2024.

У додаткових поясненнях від 19.01.2024 кредитор повідомив суду про припинення зобов`язань боржника за договорами фінансового лізингу, окрім зобов`язань за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021.

При цьому, у заяві від 14.03.2024 заявлений розмір заборгованості становить 10 685 668,50 грн., а у додаткових поясненнях до цієї заяви - 4 157 950,21 грн.

Так, у заяві ТзОВ «Теком-Лізинг» про визнання кредиторських вимог, поданій 14.03.2023, було заявлено заборгованість за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021, що складається з:

- заборгованості по погашенню вартості об`єкту лізингу - 250 784,40 євро (9 726 597,72 грн.);

- заборгованості по погашенню комісії лізингової компанії - 24 653,99 євро (956 197,61 грн);

- заборгованості по донарахованих відсотках - 2 873,17 грн;

- заборгованості по погашенню курсової різниці - 202 004,62 грн.

Загальна сума заборгованості, заявлена кредитором, становила 10 887 673,12 грн.

У додаткових поясненнях від 19.01.2024 кредитор просив визнати грошові вимоги до боржника за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021 на суму 4 157 950,21 грн., що складається з:

- заборгованості по погашенню вартості об`єкта лізингу 95 337,75 євро (4 034 094,34 грн);

- заборгованості по погашенню комісії лізингової компанії 3019,77 євро (123 855,87 грн).

Тобто, протягом перебування заяви з грошовими вимогами кредитора на розгляді господарського суду, заявлена за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021 заборгованість зменшилась з 10 887 673,12 грн до 4 157 950,21 грн. (на 6 527 718,29 грн).

Апеляційний суд зазначає, що Кодекс України з процедур банкрутства не передбачає задоволення вимог конкурсних кредиторів до боржника поза процедурами банкрутства.

Погашення вимог конкурсних кредиторів може здійснюватися двома способами: погашенням всіх вимог кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів - пункт 5 частини першої статті 90 КУзПБ; укладенням мирової угоди між боржником та кредиторами відповідно до статті 192 ГПК України - пункт 12 частини першої статті 90 КУзПБ.

Але у будь-якому разі, якщо здійснюється погашення, то воно здійснюється за рахунок боржника.

Велика Палата Верховного Суду у п. 10.71 постанови від 07.09.2022 у справі №908/2828/19(910/16579/20) зазначила, що: «Якщо ж кредитор прийняв від іншої особи виконання обов`язку боржника в разі, коли він не мав права приймати виконання, зокрема якщо відповідно до закону таке виконання не допускається до закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, кредитор є таким, що набув майно за рахунок боржника (а не іншої особи, яка незаконно виконала обов`язок боржника) без достатньої правової підстави. У такому разі відповідно до статті 1212 ЦК України кредитор зобов`язаний повернути це майно (зокрема, грошові кошти) потерпілому, яким є боржник (а не інша особа, яка незаконно виконала обов`язок боржника)».

Відповідно до ч.1 ст.41 КУзПБ мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Відтак слід констатувати, що під час дії мораторію задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2023, відбувалось погашення вимог ТзОВ «Теком-Лізинг» до ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».

Розпорядник майна в апеляційній скарзі зазначає, що за результатами аналізу виписок по рахунках боржника, відкритих в ПАТ «МТБ Банк» було виявлено факти здійснення боржником платежів на рахунок ТзОВ «Теком-Лізинг», зокрема, за договором №697/06/21-Л від 18.05.2021:

- 29.07.2022 на суму 222 950,51 грн (оплата заборгованості вартості та комісійної винагороди);

- 13.03.2023 на суму 61 975,47 грн. (оплата заборгованості вартості та комісійної винагороди);

- 01.06.2023 на суму 212 123,86 грн. (оплата заборгованості вартості та комісійної винагороди);

- 01.06.2023 на суму 10 000,00 грн. (оплата заборгованості вартості та комісійної винагороди);

- 05.06.2023 на суму 712 123,86 грн. (оплата заборгованості вартості та комісійної винагороди).

Тобто, платежі за 13.03.2023, 01.06.2023 та 05.06.2023 відбулись під час дії мораторію.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що такі дії боржника (з погашення конкурсної заборгованості під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів) та кредитора (щодо прийняття таких платежів, спрямованих на погашення конкурсної заборгованості) є незаконними та порушують права інших кредиторів у справі.

Разом з цим, з довідки про залишок заборгованості за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021 станом на 19.01.2024 вбачається, що до цієї заборгованості включено заборгованість з лютого 2023 року до січня 2024 року.

Така заборгованість виникла після порушення у справі про банкрутство та не може відноситись до конкурсних вимог в розумінні ст.1 КУзПБ.

Окрім того, за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021 передбачено здійснення платежів в іноземній валюті євро, проте у довідці про залишок заборгованості за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021 здійснено розрахунок заборгованості в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України станом на 19.01.2024, а не на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника, що не відповідає вимогам ч.2 ст.45 КУзПБ.

Також обґрунтованими є доводи апелянта про відсутність будь-яких первинних документів на підтвердження розміру заборгованості боржника за договором фінансового лізингу залізничного транспорту №697/06/21-Л від 18.05.2021.

До додаткових пояснень кредитора надано лише довідку про залишок заборгованості, інформація у якій визначена без урахування вимог норм Кодексу України з процедур банкрутства нараховано поточну заборгованість, вказано погашення боржником заборгованості в період з березня по грудень 2023 року (в час дії мораторію на задоволення кредиторів). При цьому, слід взяти до уваги, що такий залишок розраховано станом на січень 2024 року, а розгляд заяви про визнання кредиторських вимог здійснювався у вересні 2024 року. Враховуючи встановлені факти порушення боржником та кредитором вимог законодавства щодо обмежень, встановлених мораторієм на задоволення вимог кредиторів, обґрунтованими є доводи апелянта про можливе подальше погашення сум боргу в період з січня 2024 року.

Відтак кредитор не підтвердив належними та достовірними доказами дійсного розміру заборгованості боржника за договором фінансового лізингу, з наданих кредитором доказів встановити достеменно такий розмір неможливо.

Слід врахувати, що у разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (такий правовий висновок викладено у постанові від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18).

З оскаржуваної ухвали за результатами розгляду вимог кредитора вбачається, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки запереченням розпорядника майна проти визнання вимог ТзОВ «Теком-Лізинг», не врахував додаткових пояснень кредитора, у яких суд повідомлено про припинення зобов`язань боржника за чотирма договорами фінансового лізингу та зменшення заявленого розміру грошових вимог за договором, зобов`язання за якими кредитор вважає дійсними, не надав жодної оцінки фактам здійснення погашень вимог кредитора, заявлених як конкурсні, під час дії мораторію у справі про банкрутство. Вказане свідчить про недотримання місцевим господарським судом вимог процесуального права.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги розпорядника майна боржника Сокола О.Ю. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.86, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги розпорядника майна боржника Сокола Олексія Юрійовича задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/466/23, постановлену за результатами розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Теком-Лізинг» до боржника скасувати та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Теком-Лізинг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» відхилити повністю.

3. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2024, постановлену за результатами попереднього засідання у справі №914/466/23 - змінити, виключивши пункт 1.5. резолютивної частини.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 10.03.2025.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.