ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025м. ДніпроСправа № 904/5270/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Кшенської Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Виконавчого комітету Пирятинської міської ради, м. Пирятин, Лубенський район, Полтавська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про визнання пункту договору недійсним та стягнення грошових коштів

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ В СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Виконавчий комітет Пирятинської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", в якому просить:

- визнати недійсним пункт 3.2 розділу 3 договору поставки від 20.06.2022 № 74-СК/178, укладеного між Виконавчим комітетом Пирятинської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Лівайн Торг" в частині встановлення розміру податку на додану вартість в сумі 20006,22 грн.

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Лівайн Торг" 20006,22 грн. безпідставно отриманих грошових коштів у вигляді завищеної ставки податку на додану вартість.

Ухвалою від 09.12.2024 позовну заяву залишено без руху.

13.12.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 17.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 20.01.2025.

В судове засідання 20.01.2025 сторони в судове засідання своїх представників не направили, пояснень щодо неможливості бути присутніми в судовому засіданні суду не надали, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою від 20.01.2025 відкладено підготовче засідання на 18.02.2025.

18.02.2025 через систему "Електронний суд" від Позивача надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи.

В судовому засіданні 18.02.2025 Позивач свого представника не направив, про дату та час повідомлений належним чином.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, пояснень щодо неможливості бути присутнім в судовому засіданні суду не надав, про дату та час повідомлений належним чином.

Ухвалою від 18.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 03.03.2025.

03.03.2025 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про проведення засідання без його участі.

03.03.2025 сторони в судове засідання не з`явилися.

Відповідач пояснень щодо неможливості бути присутнім в судовому засіданні суду не надав, про дату та час повідомлений належним чином.

Суд розпочав розгляду справи по суті.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

03.03.2025 в судовому засіданні, в порядку ст. 240 ГК України, прийнято рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги обґрунтовані недотриманням в договорі поставки від 20.06.2022 № 74-СК/178 вимог п. 82 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо того, що операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України бензинів моторних, важких дистилятів, скрапленого газу, біодизелю, палива моторного, альтернативного, що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД, визначеними пунктом 41 підрозділу 5 цього розділу, яким встановлено ставки акцизного податку на такі товари, а також нафти або нафтопродуктів сирих, одержаних з бітумних порід (мінералів), що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД 2709 00 10 00 та 2709 00 90 00, оподатковуються за ставкою у розмірі 7 відсотків.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Згідно положень ч. 7 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, згідно даних підсистеми ЄСІТС Електронний суд, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Дата реєстрації: 10.10.2023 11:37.

Згідно довідок про доставку електронного листа, ухвали від 17.12.2024 було доставлено до електронного кабінету відповідача 17.12.2024, від 20.01.2025 доставлено 21.01.2025, від 17.02.2025 доставлено 17.02.2025, від 18.02.2025 доставлено 19.02.2025 (а.с.43, 50, 59, 68).

Будь-яких клопотань про продовження процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є правомірність нарахування за Договором поставки № 74-СК/178 від 20.06.2022 в якості ПДВ суми 20 006,22 грн., наявність підстав для визнання п. 3.2 Договору поставки від № 74-СК/178 від 20.06.2022.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (далі - Постачальник, Відповідач) та Виконавчим комітетом Пирятинської міської ради (далі - Покупець, Позивач) укладено Договір № 74-СК/178 від 20.06.2022 (далі Договір), за умовами якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар

Найменування товару: бензин А 94; А 95 по ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти

Одиниця вимірювання: літр.

Кількість: згідно накладних на товар. (п.п. 1.1- 1.4. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору: ціна 1 літра товару: згідно накладних на товар.

Загальна сума договору: 197 600,00 грн., у тому числі ПДВ. (п. 3.2. договору).

Пунктом 4.1. договору встановлено умови оплати: оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та накладної дійсна протягом дня їх виписки.

Згідно п.п. 10.1., 10.2. договору, строк дії договору 20.06.2022 і до скасування воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та продовженого відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/2022, а саме до 23.08.2022.

Даний договір укладений терміном на 1 рік. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово не виявила бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на наступний рік і на тих же умовах.

Позивач зазначив, що відповідно до видаткових накладних від 21.06.2022 № 00178/0000207, від 20.06.2022 № 00178/0000176, від 24.06.2022 № 00178/0000235, від 27.06.2022 № 00178/0000241 ним отримано від відповідача товар у скретч-картах в загальній кількості 3835 л, з яких: бензин А-95 в кількості 2015,00 л на загальну суму 104780,00 грн. та бензин А-92 Energy в кількості 1820,00 л на загальну суму 92820,00 грн., а саме:

- у кількості 1000,00 л на загальну суму 52000,00 грн., в т.ч. ПДВ 3401,87 грн. (видаткова накладна від 20.06.2022 № 00178/0000176);

- у кількості 1000,00 л на загальну суму 52000,00 грн. в т.ч. ПДВ 3401,87 грн. (видаткова накладна від 21.06.2022 № 00178/0000207);

- у кількості 1000,00 л на загальну суму 51000,00 грн. в т.ч. ПДВ 3336,45 грн. (видаткова накладна від 24.06.2022 № 00178/0000235);

- у кількості 835,00 л на загальну суму 42600,00 грн. в т.ч. ПДВ 2786,92 грн. (видаткова накладна від 24.06.2022 № 00178/0000235).

Позивачем на підставі рахунків-фактур від 20.06.2022 № 0178/0000215, від 21.06.2022 № 0178/0000237, від 24.06.2022 № 0178/0000261 та від 27.06.2022 № 0178/0000266 здійснено оплату за отриманий товар в сумі 197600,00 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 12927,11 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 179 від28.06.2022 на суму 52 000,00 грн., № 180 від 28.06.2022 на суму 52 000,00 грн., № 181 від 29.06.2022 на суму 51 000,00 грн., № 182 від 29.06.2022 на суму 42 600,00 грн.

Позивач вказує, що спірним договором визначено розмір ПДВ за ставкою 20,0 % (32933,33 грн.), в той час, як відповідно до пункту 82 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі ПКУ) станом на дату укладення договору (червень 2022 року) та на момент передачі пального (червень 2022 року) „…операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України бензинів моторних, важких дистилятів, скрапленого газу, біодизелю, палива моторного, альтернативного, що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД, визначеними пунктом 41 підрозділу 5 цього розділу, яким встановлено ставки акцизного податку на такі товари, а також нафти або нафтопродуктів сирих, одержаних з бітумних порід (мінералів), що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД 2709 00 10 00 та 2709 00 90 00, оподатковуються за ставкою у розмірі 7 відсотків.

Відповідно до п.3.2 договору ціна договору становила 164666,67 грн. без ПДВ (197600,00 грн. з ПДВ), водночас фактична ціна поставленого бензину А-95 у скретч-картках, відповідно до видаткових накладних та рахунків-фактур, зазначених вище, становила 184672,89 грн. без ПДВ (197600,00 грн. з ПДВ).

Додаткові угоди до договору щодо внесення змін до умов договору в частині зміни загальної суми договору не укладалися.

Позивач зазначає, що відповідачем неправомірно збільшено загальну суму договору без ПДВ за рахунок зменшення ставки ПДВ в видаткових накладних від 21.06.2022 № 00178/0000207, від 20.06.2022 № 00178/0000176, від 24.06.2022 № 00178/0000235, від 27.06.2022 № 00178/0000241 та рахунках-фактурах від 20.06.2022 № 0178/0000215, від 21.06.2022 № 0178/0000237, від 24.06.2022 № 0178/0000261 та від 27.06.2022 № 0178/0000266, при незмінній кількості товару, який фактично поставлено виконавчому комітету в обсягах, що відповідали плановій потребі.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 03-32/423 від 31.05.2022 (а.с.23-24), відповідь на яку відповідач не надав, суму ПДВ в розмірі 20 006,22 не сплатив, що і є причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 193 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах 20, 0, 7 та 14 відсотків.

Згідно ст. 194 ПК України, операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 і 14 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною. Податок становить 20 відсотків, 7 і 14 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг.

Відповідно до пункту 82 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України станом на дату укладення договору (червень 2022 року) та на момент передачі пального (червень 2022 року) операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України бензинів моторних, важких дистилятів, скрапленого газу, біодизелю, палива моторного, альтернативного, що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД, визначеними пунктом 41 підрозділу 5 цього розділу, яким встановлено ставки акцизного податку на такі товари, а також нафти або нафтопродуктів сирих, одержаних з бітумних порід (мінералів), що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД 2709 00 10 00 та 2709 00 90 00, оподатковуються за ставкою у розмірі 7 відсотків.

Частиною 5 статті 180 Господарського кодексу визначено, що ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Таким чином, в договорі визначено розмір ПДВ за ставкою 20 %, що не відповідає пункту 82 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Отже, позивачем надмірно сплачено суму ПДВ відповідачу в розмірі 20 006,22 грн. за договором поставки 20.06.2022 № 74-СК/178.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України (ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приписи ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 1, 3 ст. 180 ГК України).

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (ч. 5 ст. 180 ГК України).

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Положення глави 83 ЦК України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 ЦК України.

Зокрема, набуття відповідачем як однією зі сторін зобов`язання коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а є підставою для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Оскільки відповідачем неправомірно збільшено загальну суму договору без ПДВ за рахунок зменшення ставки ПДВ в розмірі 20% в видаткових накладних від 21.06.2022 № 00178/0000207, від 20.06.2022 № 00178/0000176, від 24.06.2022 № 00178/0000235, від 27.06.2022 № 00178/0000241 та рахунках-фактурах від 20.06.2022 № 0178/0000215, від 21.06.2022 № 0178/0000237, від 24.06.2022 № 0178/0000261 та від 27.06.2022 № 0178/0000266, враховуючи що відповідний товар підлягав оподаткуванню за ставкою 7%, суд погоджується з доводами Позивача про необхідність повернення 20 006,22 грн., в порядку ст. 1212 ЦК України. та визнати недійсним пункт 3.2 розділу 3 договору поставки від 20.06.2022 № 74-СК/178 в частині встановлення розміру податку на додану вартість в сумі 20006,22 грн.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Відповідно до приписів п.п. 2,4,5 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Суд зазначає, що відповідач, всупереч вимогам ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, будучи обізнаним про наявність в суді справи, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.43, 50, 59, 68), не надав суду жодних заперечень, пояснень у справі або доказів, які б свідчили про наявність підстав для відмови в позові.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання недійсним пункту 3.2. договору поставки 20.06.2022 № 74-СК/178 в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в частині встановлення розміру податку на додану вартість в сумі 20006,22 грн., стягнення з відповідача на користь позивача 20 006,22 грн. суми податку на додану вартість.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Виконавчого комітету Пирятинської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" про визнання пункту договору недійсним та стягнення грошових коштів задовольнити.

Визнати недійсним пункт 3.2 розділу 3 договору поставки від 20.06.2022 № 74-СК/178, укладеного між Виконавчим комітетом Пирятинської міської ради (вул.Соборна,42, м.Пирятин, Лубенський район, Полтавська область, 37000, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю „ЛІВАЙН ТОРГ (49094, м.Дніпро, вул.Мандриківська, буд.47, офіс 503, ) в частині встановлення розміру податку на додану вартість в сумі 20006,22 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛІВАЙН ТОРГ (49094, м.Дніпро, вул.Мандриківська, буд.47, офіс 503, ) на користь Виконавчого комітету Пирятинської міської ради (вул.Соборна,42, м.Пирятин, Лубенський район, Полтавська область, 37000, , отримувач ГУК у Полт.обл./тг м.Пирятин/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк отримувача Казначейство України (ел. адм.подат.), номер рахунку UA0016573, код класифікації доходів бюджету 24060300, найменування податку, збору, платежу інші надходження, наявність відомчої ознаки « 00» Без деталізації за відомчою ознакою) 20006,22 грн. безпідставно отриманих грошових коштів у вигляді завищеної ставки податку на додану вартість, про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛІВАЙН ТОРГ на користь Виконавчого комітету Пирятинської міської ради на реквізити вул.Соборна,42, м.Пирятин, Лубенський район, Полтавська область, 37000, , отримувач ГУК у Полт.обл./тг м.Пирятин/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк отримувача Казначейство України (ел.адм. подат.), номер рахунку UA0016573, код класифікації доходів бюджету 24060300, найменування податку, збору, платежу інші надходження, наявність відомчої ознаки « 00» Без деталізації за відомчою ознакою) судовий збір в сумі 4 844,80 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 10.03.2025.

Суддя Н.Г. Назаренко