ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

10.03.2025р. № 905/229/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ Солюшн Груп», м.Запоріжжя,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМК-Київ», м.Київ,

третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю «Мадера Девелопмент», м.Київ,

про стягнення 36297,83 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТ Солюшн Груп» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМК-Київ» заборгованості в сумі 36297,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором суборенди № ИСГ-6/2/941 від 21.12.2020 року в частині виконання обов`язку здійснення компенсації витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ Солюшн Груп» на комунальні послуги.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку передати позовні матеріали за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України, абз. 1 п.п. 3.2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 12.07.2011 №9-рп/2011).

Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Позивач у позовній заяві визначив відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «ВМК-Київ».

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є: 03035, м.Київ, вул.Монастирського Дениса, б.3.

При цьому, позовна заява не містить обґрунтування визначення територіальної підсудності, судом також не встановлені обставини, які б свідчили про виключну підсудність цього позову Господарському суду Донецької області.

Суд приймає до уваги, що згідно з ч.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач не виконав грошові зобов`язання відповідно до договору суборенди № ИСГ-6/2/941 від 21.12.2020 щодо компенсації позивачу витрат на комунальні послуги, що не виконано відповідачем в повному обсязі.

Статтею 626 ЦК України визначено, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст. 532 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Зокрема, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Правила ст. 532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п. 4 ч. 1 ст. 532) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Як вбачається зі змісту договору суборенди № ИСГ-6/2/941 від 21.12.2020 місце виконання зобов`язання щодо виконання грошових зобов`язань не визначено.

Отже, оскільки предметом даного позову є вимога про виконання грошового зобов`язання за договором суборенди, а не зобов`язання прийняти/передати майно, тощо, підстави для розгляду спору за місцем виконання договору відсутні.

Також, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ГПК України.

Підстави для розгляду спору за місцезнаходженням майна за договором суборенди №ИСГ-6/2/941 від 21.12.2020 у суду відсутні, оскільки предметом даного позову є вимога про виконання грошового зобов`язання (стягнення компенсації витрат на комунальні послуги за договором суборенди), а не з приводу нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, не стосується як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Таким чином, враховуючи зміст позовних вимог та конкретні обставини спору, суд дійшов до висновку, що територіальна підсудність спору має здійснюватися за загальним правилом на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України - за місцезнаходженням відповідача.

У відповідності до вимог статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, матеріали справи №905/229/25 належить до територіальної юрисдикції Господарського суду міста Києва, а отже, на підставі п.1 ч.1 ст. 31 ГПК України, мають бути передані йому на розгляд.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали надіслати за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.С. Харакоз