ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 Справа № 917/1859/24

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів «Дорожні та енергетичні конструкції», 01104, м. Київ, б-р Міхновського Миколи, 38, оф. 301-321, ,

до Фізичної особи-підприємця Зінов`єва Олега Леонідовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про cтягнення 1 075 070,23 грн. ( в ред.заяви про зменшення позовних вимог від 09.01.2025р.).

Суддя Мацко О.С.

Секретар судового засідання: Токар А.В.

Представники сторін: відсутні

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів «Дорожні та енергетичні конструкції» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Зінов`єва Олега Леонідовича про стягнення 2 731 560,27 грн. Ухвалою від 04.11.24 р. прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 03.12.2024 р. 10:00.

07.11.2024 р. ухвалою суду задоволено заяву представника ТОВ «Завод залізобетонних виробів «Дорожні та енергетичні конструкції» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 03.12.2024 р. відкладено підготовче засідання на 16.01.2025 р. та продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. 09.01.2025 р. від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про зменшення суми основного боргу до розміру 560 000,00 грн. Згідно ст.46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відтак, з урахуванням поданої заяви, предметом позову є стягнення 1 075 070,23 грн., з яких: 560 000,00 грн основного боргу, 316 274,88 грн - пені, 144 328,74 грн інфляційних, 54 466,61 грн річних.

16.01.2025 р. у зв`язку із повітряною тривогою підготовче судове засідання не відбулося та відкладено на 04.02.2025 р. 10:00; у судовому засіданні 04.02.2025р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 04.03.2025р. на 11:00. Судом було задоволено клопотання позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції; водночас, в день судового засідання представник позивача засобами телефонного зв"язку звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі у зв"язку з неможливістю взяти учась у засіданні в режимі відеоконференції. Працівники апарату суду повідомили позивача про необхідність сформувати та подати таке клопотання у письмовому вигляді. Однак через систему електронного суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції (повторно). Клопотанням від 06.03.2025р. позивач пояснив помилку та просив замінити помилково подане письмове клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції на клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач ні у в підготовче судове засідання, ні в засідання для розгляду справи по суті не з`явився, уповноваженого представника не направив, хоча був належним чином повідомлений через систему "Електронний суд" про час та місце проведення всіх судових засідань. Жодних заяв та клопотань до суду відповідач не подавав. Відтак, судом було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, відзив на позов не надав. Суд враховує, що згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у даній справі. Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №768-2023 та облаштування найпростішого укриття цивільного захисту від 20.09.2023р. (а.с.11-15).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується у встановлений строк передати у власність Покупця найпростіше укриття цивільного захисту у вигляді модульної швидкоспоруджуваної споруди (надалі Товар, або Модульне укриття), що складається із окремих конструктивних елементів, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Товар, у строки та на умовах цього Договору.

Пунктом 2.3. Договору визначено порядок оплати: так, сплата вартості Товару здійснюється на умовах 50% оплати одиниці Товару після повідомлення постачальником про готовність Товару до відвантаження, 50% на умовах відстрочки платежу строком 5 робочих днів з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі найпростішого укриття цивільного захисту.

Позивачем було сформовано та виставлено відповідачу рахунки на оптату №3197 від 02.10.2023р. та №3198 від 02.10.2023р. (а.с.24-25).

Як вказує позивач, незважаючи на те, що відповідачем не було здійснено попередню оплату у розмірі, встановленому договором, все ж позивачем було здійсннено поставку та монтаж Укриття. Під час поставки Товару у місце призначення Сторонами було підписано Видаткові накладні: №2601 від 25.12.2023р. на суму 1808 245,02 грн та №2655 від 25.12.2023р. на суму 1 808 245,02 грн. (а.с.7-8).

Позивач зазначає, що Акти приймання-передачі з підписом уповноваженого представника Позивача без зазначення конкретної дати (був друкованим способом вказаний тільки рік « 2023») направлено для підписання Відповідачу. Відповідач Акти отримав і підписав вже в 2024 році, проставивши фактичну дату « 11.01» не звернувши увагу на те, що було вказано 2023 рік. (копії актів - а.с.16,16 зворот). Враховуючи надані пояснення позивача та виходячи з обставин справи, суд приймає до уваги, що датою підписання Актів є саме 11.01.2024 року. За Актами та видатковими накладними, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 3 616 490,04 грн.

23.04.2024 року Позивачем було направлено на офіційну поштову адресу Відповідача

Претензію про сплату суми основного боргу; згідно відповіді на претензію, відповідач визнав свій борг та запропонував свій варіант сплати заборгованості з кінцевою сплатою боргу до 04.10.2024р. (а.с.28,29).

Стосовно розрахунків по договору: позивачем надано докази часткової сплати за договором відповідачем (станом на 04.12.2023р. сплачено 200 000,00 грн., 20.02.2024р. - 200 000,00 грн., 06.05.2024р. - 200 000,00 грн., з 29.06.2024р. по 13.09.2024р. - 800 000,00 грн. - платіжні інструкції - арк.справи 19-23). При цьому, як вбачається з поданих платіжних інструкцій, платежі здійснювалися по рах.№3198 від 02.10.2023р. Відтак, станом на час подання позовної заяви основний борг складав 2 216 490,04 грн. Після відкриття провадження у даній справі відповідачем сплачено 1 656 490,04 грн., з них 408 245,02 грн - по рах. №3198 від 02.10.2023р., 1 248 245,02 грн - по рах. №3197 від 02.10.2023р. (в призначенні платежу відповідач, очевидно, помилився і вказав рік рахунку - 2024р.). Відтак, залишок основної заборгованості станом на час прийняття рішення становить 560 000,00 грн. Доказів його оплати сторонами до суду не подано.

Крім оосновного боргу, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 316 274,88 грн - пені, 144 328,74 грн інфляційних, 54 466,61 грн річних.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Крім того, укладений між сторонами договір містить і елементи договору підряду, зокрема, розд.6 договоору передбачає виконання у повному обсязі монтажних робіт по збиранню і облаштуванню модульного укриття з окремих конструктивних елементів, виконання опоряджувальних робіт з прибирання прилеглої до укриття території, встановлює строк проведення таких робіт (п.6.4 договору).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджено належне виконання умов договору позивачем (постачальником). Відповідачем зворотного не доведено: видаткові накладні підписані та оформлені належним чином, так само як і Акти приймання-передачі №1,№2, якими, зокрема, підтверджено, що покупець за фактом виконання умов договору не має до постачальника жодних претензій, що стосувалися б належного виконання умов договору , у т.ч. претензій, що стосуються якості матеріалів, з яких виготовлено укриття та якості виконаних робіт за договором.

Відтак, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, суд визнає позовні вимоги про стягнення основного боргу правомірними і обгрунтованими.

Стосовно нарахування пені, річних, інфляційних:

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на вказані нормативні положення, позивачем приведено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 144328,74 грн та 54 466,61 грн річних. Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі умов договору, яким передбачено: « 8.3. У випадку прострочення терміну оплати Товару, поставленого на умовах відстрочки платежу Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченого зобов`язання з урахуванням встановленого індексу інфляції.», позивач нарахував 316 274.88 грн пені, яка судом також визнається правомірною.

При цьому судом беруться до уваги пояснення позивача (арк.справи 4 позову) стосовно періоду нарахування пені, річних, інфляційних: на суму 408 245,02 грн по видатковій накладній 2601 - з 19.01.2024р. (після спливу 5 робочих днів з дня підписання Акту приймання-передачі); - по видатковій накладній 2601: на суму 904 122,51 грн - з 04.12.2023р. (після повідомлення про готовність товару до ввідвантаження з посиланням на 04.12.2023р. як на дату здійснення відповідачем часткової попередньої сплати на підставі усного повідомлення про готовність товару); - на суму 904 122,51 грн - після спливу 5 робочих днів з дня підписання Акту приймання-передачі).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у даній справі в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 12 900.84 грн. Решта сплаченого судового збору, згідно ст.7 ЗУ "Про судовий збір", може бути повернена позивачу з Державного бюджету у разі подання відповідної заяви.

Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Зінов`єва Олега Леонідовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів «Дорожні та енергетичні конструкції» (01104, м. Київ, б-р Міхновського Миколи, 38, оф. 301-321, ) 560 000,00 грн основного боргу, 316 274,88 грн - пені, 144 328,74 грн інфляційних, 54 466,61 грн річних, 12 900,84 грн судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 10.03.2025р.

Суддя О.С. Мацко