ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 року м.Дніпро Справа № 908/2221/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Борейко Н.О. (поза межами суду);

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Кавчук А.В. (поза межами суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 (суддя Проскуряков К.В., повний текст якого підписаний 22.12.2023) у справі № 908/2221/23

за позовом: Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (електронна пошта: ; ; вул. Жилянська, буд. 32, м. Київ, 01033; )

До відповідачів:

1 - Селянського (фермерського) господарства "ЗЛАГОДА" (електронна пошта: невідома; вул. Калинова, буд. 14, с.Гюнівка, Великобілозерський район, Запорізька область, 71410; )

2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; уповноважений представник відповідача-2: Кавчук А.В.; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення 3 178 185,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" до відповідачів: 1 - Селянського (фермерського) господарства "ЗЛАГОДА", 2 - ОСОБА_1 про стягнення 3 178 185,60 грн.

Позовна заява обґрунтована порушенням відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором №221121-КЛВ від 22.11.2021 щодо своєчасної сплати заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 3 178 185,60 грн., яка є предметом стягнення за даним позовом. Позовні вимоги до відповідача-2 також ґрунтуються на договорі поруки від 26.11.2021, відповідно, за якими відповідач-2 зобов`язувався солідарно відповідати перед позивачем за виконання зобов`язань відповідачем-1 за кредитним договором. Позов заявлено на підставі умов вказаних договорів та ст. ст. 11, 509, 525, 526, 543, 546, 553, 554, 610, 611, 633, 634, 641, 644, 1054 Цивільного кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 у справі №908/2221/23 позов задоволено частково.

Стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "ЗЛАГОДА" на користь Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" прострочену заборгованість за кредитним договором № 221121 КЛВ від 22.11.2021 року в розмірі 2 800 000 грн. 00 копійок.

Стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "ЗЛАГОДА" на користь Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" витрати за сплати судового збору в сумі 38 662 грн. 62 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням у відмовленій частині вимог щодо відповідача-2 та нарахованих відсотків за користування кредитом, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", посилаючись на неправильне застосування при його прийнятті норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскаржуваній частині скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА "ЗЛАГОДА" () та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32, Код ) в солідарному порядку прострочену заборгованість за кредитним договором № 221121-КЛВ від 22.11.2021 в розмірі 2 800 000 (два мільйони вісімсот тисяч) гривень та залишок прострочених відсотків в розмірі 378 185 (триста сімдесят вісім тисяч сто вісімдесят п`ять) гривень 60 копійок, а всього: 3 178 185 (три мільйони сто сімдесят вісім тисяч сто вісімдесят п`ять) гривень 60 копійок.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що:

- відмовляючи в задоволенні позовних вимог до Поручителя судом порушено право Кредитора - AT «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» захистити своє порушене право.

Звертає увагу суду, що Відповідачі у справі перебувають на тимчасово окупованій території України. Місцезнаходженням Відповідачів є: Запорізька область, Василівський район, Великобілозерська сільська об`єднана територіальна громада, село Гюнівка, вулиця Калинова, б. 14. Дана територія тимчасово окупована з 26.02.2022. Таким чином, будь-яким іншим чином повідомити боржників, окрім звернення із позовною заявою до суду, не вбачалося можливим;

- наголошує, що звернення до Поручителя із вимогою про виконання основного зобов`язання є правом, а не обов`язком Кредитора.

Звертає увагу, що направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів та є правом, а не обов`язком кредитора, в той час, як ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту безпосередньо в судовому порядку виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

У цьому зв`язку, посилається на рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 у справі № 1-2/2002;

- відмовляючи в задоволенні позовних вимог до Відповідача-2 суд не надав оцінки тому факту, що кредитор позбавлений можливості направити досудову вимогу на адресу, зазначену поручителем, оскільки це є тимчасово окупованою території України, інших даних про місцезнаходження відповідачів AT «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не мав.

При цьому, посилаючись на п.2.1. договору наголошує, що кредитором не було порушено умови Договору поруки щодо обов`язковості направлення вимоги про порушення зобов`язання;

- висновок суду про відмову у стягненні відсотків за кредитним договором не ґрунтується на нормах матеріального права та положеннях Кредитного договору, крім того, таким висновком суд порушив фундаментальні права AT «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», як кредитора, на отримання процентів за користування кредитним коштами.

Відповідач-2 у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 у справі № 908/2221/23 - без змін. Наголошує, що виходячи з приписів норм ст. 530 ЦК України та умов п. 2.1., 2.2 Договору поруки, Поручитель зобов`язаний виконати обов`язок зі сплати заборгованості Боржника (Відповідача-1), у разі невиконання ним умов Кредитного договору, у строк (термін), що встановлений у письмовій вимозі, яку Апелянт (Банк) зобов`язаний надіслати Відповідачу-2 (Поручителю). Враховуючи, що Апелянт (Банк) не надсилав письмову вимогу Відповідачу-2 (Поручителю) та не встановлював порядок і строк (термін) її виконання, відсутній факт порушення такого строку (терміну) Відповідачем-2 (Поручителем), а отже, відсутній й сам факт порушення умов Договору поруки Відповідачем-2 (Поручителем) та прав Апелянта (Банка).

Звертає увагу суду, що пункт 9.1 Договору поруки встановлює декілька можливих способів повідомлення Поручителя (Відповідача-2) і Апелянт (Банк) не надав до суду належних і допустимих доказів, які підтверджували об`єктивну, а не суб`єктивну, неможливість їх реалізації.

Апелянт безпідставно ототожнює досудовий порядок вирішення спорів із пред`явленням вимоги Відповідачу-2 за Договором поруки.

Звертає увагу суду, що у цій справі предметом позову є солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором строк погашення якої вже настав. Вимога про погашення заборгованості поручителю у такому разі повинна направлятися кредитором (банком) відповідно до умов укладеного між сторонами договору поруки, а обов`язок направлення вимоги виникає на підставі положень ч. 1 ст. 555 ЦК України. Поручитель не порушив права Апелянта, оскільки не отримував вимоги за Договором поруки. Відтак, відсутність порушеного права Апелянта є самостійною підставою для відмови в позові.

Щодо позовної вимоги про стягнення прострочених відсотків зазначив, що у Позовній заяві та під час розгляду справи в суді першої інстанції Апелянт не обґрунтував на підставі якого саме пункту Кредитного договору він розрахував та заявив до стягнення суму прострочених відсотків. З долученого до Позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що Апелянт заявив до стягнення несплачені строкові відсотки з наростаючим підсумком на загальну суму 378 185,60 грн, а не розраховані на підставі відповідних пунктів Кредитного договору із застосуванням відповідної процентної ставки.

Відповідач-1 своїм процесуальним правом не скористався, явку представника до судового засідання не забезпечив, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 25.01.2024 здійснено запит матеріалів справи №908/2221/23 із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

29.01.2024 від представника відповідача-2 надійшла заява про заперечення проти відкриття апеляційного провадження, яка мотивована тим, що в апеляційній скарзі відсутнє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, отже, апелянт не скористався правом з поновлення строку на апеляційне оскарження.

01.02.2024 матеріали справи №908/2221/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2024 (суддя - доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу позивача залишено без руху через подання скарги поза межами строку на апеляційне оскарження, без відповідного клопотання. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Вказану ухвалу доставлено апелянту до електронного кабінету 01.02.2024 о 15:28 годині, відтак, недоліки скарги мали бути усунені у строк до 12.02.2024.

21.02.2024 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 01.02.2024 надійшла заява про усунення недоліків скарги (направлена засобами поштового зв`язку 08.02.2024), до якої додано клопотання про поновлення строку на оскарження рішення суду, яке мотивовано отриманням рішення суду в електронний кабінет 26.12.2023, що підтверджує відповідними доказами.

Отже, недоліки скарги усунені у визначений судом строк.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.02.2024 апелянту поновлено строк для подачі скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 у справі №908/2221/23; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 23.04.2024; сторонам наданий строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань.

12.04.2024 від представника відповідача-2 адвоката Кавчука Андрія Вікторовича до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Клопотання аналогічного змісту від представника апелянта адвоката Погодіна В.О. надійшло до суду 15.04.2024.

В судовому засіданні 23.04.2024 оголошено перерву до 10.07.2024 та в подальшому до 22.10.2024.

19.08.2024 до суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо відсоткової ставки, яка діяла при нарахуванні відсотків.

В судовому засіданні 22.10.2024 оголошено перерву до 27.01.2025 та зобов`язано позивача надати письмові пояснення з розгорнутим розрахунком відсотків річних, заявлених у позові.

12.12.2024 до суду від позивача надійшла заява з доданим розрахунком відсотків річних.

В судовому засіданні 27.01.2025оголошено перерву до 27.02.2025.

27.02.2025 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

22.11.2021 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (надалі - АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО"/Банк) та СЕЛЯНСЬКИМ (ФЕРМЕРСЬКИМ) ГОСПОДАРСТВОМ "ЗЛАГОДА" (надалі - СФГ"ЗЛАГОДА"/ Позичальник/Боржник) було укладено Кредитний договір №221121-КЛВ (надалі - Кредитний договір).

Згідно пункту 1.1 Кредитного договору на умовах, викладених в Договорі Банк зобов`язується надати Позичальнику Кредит у вигляді Кредитної лінії (грошові кошти на умовах, зазначених в Договорі) одним або кількома Траншами, але в будь-якому випадку в межах встановленого Ліміту Кредитної лінії в загальній сумі Кредиту, що дорівнює 2 800 000 (два мільйони вісімсот тисяч) гривень 00 копійок в національній валюті України - гривнях та в межах встановленого строку Кредиту (до кінцевої дати погашення, визначеної п. 2.5.2. Договору), а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку Кредит та сплатити плату (проценти та комісії за Договором) за Кредит у порядку та на умовах цього Договору.

Згідно п. 2.1. Кредитного договору сторони домовились, що Банк надає Позичальнику Кредит у вигляді одного Траншу або декількох Траншів, загальна сума яких не може перевищувати Загальну суму Ліміту Кредитної лінії на дату видачі кожного такого Траншу.

Надані транші після їх повернення поновлюють загальну суму Ліміту Кредитної лінії у межах Ліміту Кредитної лінії (п. 2.2. Кредитного договору).

Згідно п. 2.5.2. Кредитного договору Позичальник зобов`язався повернути Кредит в терміни, встановлені в Заяві на видачу Траншу та в дати, встановлені Графіком зниження Ліміту Кредитної лінії, що є Додатком 2 до цього Договору, але в будь якому випадку не пізніше кінцевої дати погашення - 23 лютого 2023 року (включно), якщо тільки не застосовується інший термін повернення Кредиту/Траншу, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до іншого терміну відповідно до умов цього Договору.

Кредит вважається повернути в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на відповідний рахунок в Банку. Повернення Кредиту здійснюється в валюті, в якій було отримано Кредит/Транш (п. 2.5.3. Кредитного договору).

Сторони домовились, що процентна ставка за користування Кредитом/Траншем у межах строку користування встановлюється фіксована в розмірі 15 % (п`ятнадцять) процентів річних, якщо інший розмір процентної ставки не застосований згідно умов цього Договору (п. 2.6. Кредитного договору).

Пунктом 2.6.1. Кредитного договору передбачено, що проценти за користування Кредитом/Траншем, наданим за цим Договором, нараховуються Банком щомісяця в останній робочий день поточного місяця, або у день повного погашення заборгованості за Кредитом/Траншем і достроково бо при настанні строку погашення), за методом факт/факт відповідно до вимог чинного законодавства на строкову суму заборгованості за Кредитом, тобто строки погашення якої не порушено.

Згідно пункту 2.6.2. Кредитного договору проценти підлягають сплаті у валюті відповідно до наданого Кредиту/Траншу та сплачуються Позичальником в період з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти, а в місяці повного погашення заборгованості за Кредитом/Траншем (достроково або при настанні строку погашення) - в день їх нарахування, але в будь-якому випадку не пізніше дати погашення Кредиту/Траншу, вказаної в пункті 2.5.2. цього Договору. У разі якщо день сплати процентів припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, проценти сплачуються наступного робочого дня.

Згідно п. 2.6.5. Кредитного договору сторони домовились, з урахуванням статті 212 Цивільного кодексу України, що Банк має право встановити за користування одержаним Кредитом/Траншем процентну ставку збільшену на 3 % (три) процентних пункти до встановленої п. 2.6. Договору у випадку і порушення/невиконання/часткового виконання/неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань, передбачених п. 5.5, 5.9, 5.14 цього Договору. Сторони підтверджують, що встановлення Банком вказаної процентної ставки не є односторонньою зміною умов цього Договору. Банк застосовує підвищену процентну ставку за користування Кредитом/Траншем відповідно до цього Договору з першого числа місяця, наступного за місяцем порушення умов Договору.

Зобов`язання вважаються виконаними у повному обсязі у разі виконання Позичальником усіх зобов`язань, передбачених пунктами, зазначеними у 2.6.5. Договору, та вважаються невиконаними у разі невиконання будь-якого із зобов`язань, передбачених у цих пунктах. З першого числа місяця, наступного за місяцем виконання Позичальником умов Договору Банк встановлює процентну ставку за користування Кредитом/Траншем відповідно до п. 2.6. цього Договору.

Відповідно до п. 2.11. у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму/частину Кредиту/Траншу в Кінцеву дату погашення або у терміни, встановлені Графіком погашення/зниження Загальної суми Кредиту/Ліміту Кредитної лінії або інші терміни, встановлені умовами цього Договору, або у встановлений згідно п. 2.12. цього Договору термін повернення Кредиту/Траншу, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку проценти за порушення грошового зобов`язання (згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) в розмірі 20,0% процентів річних від суми простроченої заборгованості за Кредитом/Траншем, що надані в національній валюті України, гривні (UАН), якщо інший розмір не встановлений додатковою угодою на підставі домовленості Сторін, при цьому Сторони домовились, що у разі зміни розміру в сторону зменшення така угода не укладається.

Позичальник сплачує проценти за порушення грошового зобов`язання за кожен день наявності простроченої заборгованості за Траншем/Кредитом, починаючи з дати її виникнення, а саме: з наступного дня після дня несплати або не повної сплати Кредиту/Траншу в Кінцеву Дату або в Дату погашення.

Проценти за порушення грошового зобов`язання нараховуються Банком та сплачуються Позичальником відповідно до п. 2.6. цього Договору.

Пунктом 2.12 Договору передбачено, що Банк має право визнати Дату погашення Кредиту/Траншу або частину Кредиту такою, що настала, направивши позичальнику відповідну письмову вимогу про дострокове погашення Кредиту/Траншу у повному обсязі у разі настання будь-якої з умов, перелічених у цьому пункті, та яку банку можуть призвести до непогашення Кредиту/Траншу.

Згідно п. 5.13. Позичальник зобов`язується належним чином виконувати умови Договору.

Пунктом 9.1 кредитного договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками (у разі якщо вони використовуються сторонами) і діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Згідно п. 10.14 Договору сторони домовились, що Позичальнику вважається належним чином письмово повідомленим та таким, що отримав відповідні повідомлення та/або вимогу Банку у випадках встановлених цим Договором, у разі здійсненім: Банком однієї або кількох дій, а саме:

- вручення Позичальнику письмовою повідомлення/вимоги особисто або його представникові; та/або

- направлення Позичальнику повідомлення/вимоги через систему клієнт-банк Банку, у вигляді повідомлення на номер мобільного телефону, вказаного у п. 11 цього Договору; та/або:

- передачі письмового повідомлення/вимоги рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про отримання або доставкою кур`єрською службою на адресу, зазначену в цьому Договорі, або на ту адресу, яка буде повідомлена самим Позичальником письмово; та/або:

- надіслання письмового повідомлення/вимога на адресу електронної пошти., вказаної в п. 11 цього Договору, та/або на ту адресу електронної пошти, які будуть повідомлені самим Позичальником письмово; та/або:

- розміщення інформації на сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (виключно для загальних повідомлень).

Позичальник вважається повідомленим/таким, що отримав повідомлення/вимогу, навіть у тому випадку, коли письмове повідомлення/вимога, надіслане на його останню відому адресу (яка зазначена в Договорі та/або письмово повідомлена Позичальником) не було йому доставлено (вручено) незалежно від причин.

Додатком №2 до кредитного договору є графік зниження ліміту Кредиту/Траншу, відповідно до якого Боржник зобов`язувався сплатити Банку суму Кредиту/Траншу в наступні строки: 23.12.2022 - 1 300 000,00 грн., 23.02.2023 - 1 500 000,00 грн. При цьому, з 24.12.2022 діє новий ліміт - 1 500 000,00 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за вказаним Кредитним договором, 22.11.2021 Банком укладено Договір поруки №221121-П/3 (надалі - Договір поруки), відповідно до умов якого ОСОБА_1 (надалі - Поручитель) (РНОКПП НОМЕР_1 ), поручається і солідарно відповідає перед Банком за виконання Позичальником у повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором.

Пунктом 1.1. Договору поруки передбачено, що за цим Договором Поручитель поручається перед Банком за виконання Боржником - Основного зобов`язання 1 та Основного зобов`язання 2 за Основним договором, а саме за кожне з цих Основних зобов`язань окремо.

Згідно п. 1.2. Договору порукою, що надається згідно з цим Договором, забезпечуються усі існуючі та майбутні грошові зобов`язання Боржника, що становлять Основні зобов`язання, термін виконання яких настав або настане у майбутньому. Зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення Сторонами угод щодо внесення змін до цього Договору.

Пунктом 1.4. Договору визначено, що відповідальність Поручителя і Боржника щодо виконання Основних зобов`язань є солідарною.

Згідно п. 1.5. Договору поручитель надає свою згоду та погоджується з тим, що у разі зміни розміру будь-якого Основного зобов`язання та/або строку Основного договору, в тому числі внаслідок новації зобов`язання, цей Договір та порука за цим Договором будуть діяти до повного виконання всіх Основних зобов`язань без необхідності попереднього чи наступного погодження із Поручителем зазначених змін та/або укладання додаткової угоди до цього Договору.

Пункт 1.8 Договору передбачає, що достатнім і належним документом, що підтверджує наявність і розмір заборгованості Боржника перед Банком є довідка Банка із розрахунком заборгованості за Основним договором.

1.9. Причини невиконання Боржником будь-якого Основного зобов`язання ніяким чином не впливають на виконання Поручителем зобов`язання за цим Договором.

Пунктом 2.1. Договору поруки визначено, що Банк має право у разі порушення Боржником будь-якого Основного зобов`язання за Основним договором або невиконання Боржником зобов`язання, встановленого рішенням суду щодо визнання Основного договору недійсним, звернутися до Поручителя з вимогою про виконання таких зобов`язань, а Поручитель зобов`язується виконати їх за Боржника у порядку та строки, зазначені у вказаній вимозі.

Пункт 2.2: У випадку невиконання Поручителем вимоги Банка у вказаний строк (термін), заборгованість Поручителя за цим Договором вважається простроченою з наступного робочого дня після закінчення зазначеного строку (настання зазначеного терміну).

Також Сторони домовились, що строк дії поруки, а саме строк, протягом якого Банк має право пред`явити вимоги до Поручителя, становить 7 років з дати укладення цього Договору (пункт 3.1. Договору поруки).

Пунктом 4.2.1 Договору Банк зобов`язувався належним чином виконувати зобов`язання за цим Договором згідно з чинним законодавством України.

7.1. Якщо у випадку пред`явлення Банком вимоги Поручитель не виконає будь-яке Основне зобов`язання в терміни (строки), встановлені у зазначеній вимозі, Банк має право вимагати, а Поручитель зобов`язаний сплатити Банку проценти за порушення грошового зобов`язання (як спеціальний вид відповідальності згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України) в розмірі 20,0 % процентів річних від простроченої заборгованості за кожен дань прострочення, включаючи день погашення простроченої заборгованості. Проценти за порушення грошового зобов`язання як спеціального виду відповідальності сплачуються на підставі письмової вимоги Банку , що направляється Поручителю в один із способів, передбачених розділом "ПОРЯДОК НАДАННЯ СТОРОНАМИ ПИСЬМОВИХ ПОВІДОМЛЕНЬ".

Відповідно до п. 8.1. Договору - Договір набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами та скріплення печатками (у разі якщо вони використовуються Сторонами) і діє протягом строку дії поруки, зазначеного в п. 3.1. цього Договору, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Згідно пункту 9.1. Сторони домовились, що Поручитель вважається належним чином письмово повідомленим та таким, що отримав відповідні повідомлення та/або вимогу Банку у випадках встановлених цим Договором, у разі здійснення Банком однієї або кількох дій, а саме:

- вручення Поручителю письмового повідомлення/вимоги особисто або його представникові;

- направлення Поручителю повідомлення/вимоги у вигляді SMS-повідомлень на номер мобільного телефону, вказаного в цьому Договорі;

- передачі письмового повідомлення/вимоги рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про отримання або доставкою кур`єрською службою на адресу, зазначену в цьому Договорі, або на ту адресу, яка буде повідомлена Поручителем письмово;

- надіслання письмового повідомлення/вимоги на адресу електронної пошти, вказаної в цьому Договорі, та/або на ту адресу електронної пошти, які будуть повідомлені Поручителем письмово;

- розміщення інформації на сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (виключно для загальних повідомлень);

Поручитель вважається повідомленим/таким, що отримав повідомлення/вимогу, навіть у тому випадку, коли письмове повідомлення/вимога, надіслане на його останню відому адресу (яка зазначена в Договорі та/або письмово повідомлена Поручителем) не було йому доставлено (вручено) незалежно від причин.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" виконало взяті зобов`язання за Кредитним договором № 221121-КЛВ від 22.11.2021 щодо видачі Позичальнику траншів згідно п. 1.1. в розмірі 2 800 000 (два мільйони вісімсот тисяч) грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 9768 від 24.11.2021; 11990 від 22.12.2021; 16336 від 15.02.2022; 11812 від 23.02.2022.

Однак, СФГ "ЗЛАГОДА" допустило прострочення виконання зобов`язання та не повернуло в обумовлений п. 2.5.2. строк кредитні кошти. Доказів зворотного відповідачами суду не надано.

Розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 221121-КЛВ від 22.11.2021 станом на 24.02.2023 становить: 3 178 185 (три мільйони сто сімдесят вісім тисяч сто вісімдесят п`ять) гривень 60 копійок, в тому числі: залишок простроченого кредиту - 2 800 000, 00 грн., залишок прострочених відсотків - 378 185.60 грн.

Отже, предметом позову у цій справі є солідарне стягнення на користь Банку з Позичальника за Кредитним договором та Поручителя за Договором поруки залишків простроченого кредиту - 2 800 000, 00 грн., а також прострочених відсотків - 378 185,60 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд виходив з того, що доказів погашення суми простроченого кредиту Відповідачі суду не надали, а тому вимоги Позивача до СФГ "ЗЛАГОДА" про стягнення суми простроченого кредиту у розмірі 2 800 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення прострочених відсотків, суд дійшов висновку, що, оскільки у позовній заяві Банком взагалі не обґрунтовано на підставі якого саме пункту Договору він розрахував та заявив до стягнення суму прострочених відсотків, а з наданого ним розрахунку заборгованості вбачається, що на прострочку ним винесені не сплачені строкові відсотки з наростаючим підсумком на загальну суму 378 185,60 грн., а не розраховані на підставі пунктів 2.6.5 чи 2.11. Договору прострочені відсотки, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, суд не погодився з доводами Відповідача-1 про неможливість виконання ним зобов`язань за Кредитним договором через виникнення форс-мажорних обставин.

Відмовляючи у задоволенні позову до відповідача-2 (поручителя) - ОСОБА_1 , господарський суд виходив із того, що Позивач не надав до суду доказів на підтвердження порушеного, невизнаного або оспорюваного права зі сторони Поручителя (Відповідача-2), відтак, звернення Позивача до суду з позовними вимогами до Відповідача-2 є передчасним.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, предметом апеляційного оскарження є відмова у задоволенні вимог щодо відповідача-2 та нарахованих відсотків за користування кредитом.

При цьому, доводами і скарги, і відзиву на неї не є неможливість виконання зобов`язань через настання форс-мажорних обставин.

Відтак, суд апеляційної інстанції саме в межах, заявлених у апеляційній скарзі переглядає рішення.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду щодо відмови у позові до відповідача-2 та вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині відсотків річних, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідачем-1 неналежно виконувалися прийняті на себе зобов`язання за Договором в частині повного та своєчасного погашення кредитної заборгованості, що стало підставою для стягнення простроченої основної суми заборгованості в розмірі 2 800 000,00 грн. (яка не є предметом апеляційного оскарження).

У частинах 1 , 2 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарським судом встановлено, що свої зобов`язання за Договором позивач виконав належним чином, що підтверджується меморіальними ордерами № 9768 від 24.11.2021; 11990 від 22.12.2021; 16336 від 15.02.2022; 11812 від 23.02.2022 та розрахунком заборгованості станом на 24.02.2023 (а.с.29, т.1).

Проте, відповідач-1 свої зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками не виконав, в зв`язку з чим сума заборгованості за кредитом становить 2 800 000 грн та 378 185,60 грн заборгованості за відсотками.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивачем у позові (в описовій частині) зазначена сума прострочених відсотків у сумі 94 438,35 грн., яку також у рішенні вказує господарський суд, в той час, як заявлена у прохальній частині позовної заяви вимога виглядає наступним чином: стягнення 3 178 185,60 грн, з яких: 2 800 000 грн. основної заборгованості. Звідси, решта суми 378 185,60 грн. - це сума нарахованих відсотків, що відповідає поданому позивачем розрахунку заборгованості (а.с.29, т.1).

Попри наведене, суд першої інстанції відповідних письмових пояснень від позивача з приводу виявленої неточності не вимагав.

Натомість, на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції, позивачем надані суду відповідні пояснення щодо нарахованих відсотків.

Так, за пунктом 2.6. Кредитного договору № 221121-КЛВ від 22.11.2021 (надалі за текстом - Кредитний договір) процентна ставка за користування Кредитом/Траншем у межах строку користування встановлюється фіксована в розмірі 15 % (п`ятнадцять) процентів річних, якщо інший розмір процентної ставки не застосований згідно умов цього Договору.

Пунктом 2.11. Кредитного договору передбачено, що у разі, якщо Позичальник своєчасно не поверне суму/частину Кредиту/Траншу в кінцеву дату погашення або у терміни, встановлені Графіком погашення/зниження Загальної суми Кредиту/Ліміту Кредитної лінії або інші терміни, встановлені умовами цього Договору, або у встановлений згідно п. 2.12. цього Договору терміни повернення Кредиту/Траншу, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку проценти за порушення грошового зобов`язання (згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України) в розмірі 20,0 % (двадцять) процентів річних від суми простроченої заборгованості за Кредитом/Траншем.

Згідно з п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивач звернув увагу суду, що на виконання п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Кредитор протягом всього строку дії Кредитного договору (всі періоди нарахування відсотків) застосовував розмір відсоткової ставки - 15%, а розмір відсоткової ставки за прострочення виконання зобов`язання Кредитором не застосовувався.

Крім того, Правилами роботи банків затвердженими постановою Правління Національного банку України від 25.02.2022 № 23 «Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп» (із подальшими змінами (надалі за текстом - Правила), Національний банк України дозволив банкам не враховувати несплату за кредитами протягом 24.02.2022-30.06.2022 як прострочення (кредитні канікули).

Про запровадження, умови та строк дії кредитних канікул у зв`язку із введенням на території України воєнного стану АТ «Банк Кредит Дніпро» повідомляло клієнтів у низці публікацій на сторінках офіційного сайту Банку www.creditdnepr.com.ua. Це знайшло відображення і в розрахунку заборгованості - відсотки були винесені на прострочку лише з 01.07.2022.

Підсумовуючи вищезазначене, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» пояснив, що кредитором застосовувався єдиний розмір відсоткової ставки - 15 % річних.

Також на виконання вимог суду апеляційної інстанції, апелянтом (позивачем) наданий розрахунок заборгованості, в тому числі по відсоткам річних (а.с.194, т.2, на звороті), який повністю відповідає розрахунку, наданому суду першої інстанції, за яким сума відсотків становить 378 185,60 грн.

Отже, саме цю суму заявлено позивачем до стягнення у позові.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов`язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов`язань. Якщо учасники зобов`язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов`язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов`язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов`язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов`язання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобов`язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, нарахування позивачем 378 185 грн 60 коп. заборгованості за відсотками є обґрунтованим, правомірним і такими, що підлягає задоволенню, на що не звернув уваги суд першої інстанції та помилково відмовив у заявлених і підтверджених належними доказами позовних вимогах в цій частині.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, такими, що підлягають врахуванню, а рішення в цій частині зміні.

Стосовно доводів заявника апеляційної скарги про безпідставну відмову у солідарному стягненні заборгованості, зокрема з відповідача-2 ( ОСОБА_1 ).

Як зазначено вище, 22.11.2021 з метою забезпечення виконання зобов`язань СФГ "ЗЛАГОДА" за кредитним договором, АТ"БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" уклав з ОСОБА_1 (поручителем) договір поруки №221121-П/3, відповідно до п.1.2 якого порукою, що надається згідно з цим договором, забезпечуються усі існуючі та майбутні грошові зобов`язання боржника, що становлять основні зобов`язання, термін виконання яких настав або настане в майбутньому.

За умовами п. 1.3 договору поруки згідно з цим договором поручитель також поручається за виконання боржником обов`язків щодо повернення суми в розмірі основних зобов`язань згідно з відповідним рішенням суду, якщо основний договір буде визнаний недійсним у судовому порядку.

Згідно з п. 1.4 договору поруки зазначено, що відповідальність поручителя і боржника щодо виконання основних зобов`язань є солідарною.

У п. 2.1 договору поруки сторонами погоджено, що банк має право у разі порушення боржником будь-якого основного зобов`язання за основним договором або невиконання боржником зобов`язання, встановленого рішенням суду щодо визнання основного договору недійсним, звернутися до поручителя з вимогою про виконання таких зобов`язань, а поручитель зобов`язується виконати їх за боржника у порядку та строки, зазначені у вказаній вимозі.

Згідно з п. 2.2 договору поруки, у випадку невиконання поручителем вимоги банка у вказаний строк (термін), заборгованість поручителя за цим договором вважається простроченою з наступного робочого дня після закінчення зазначеного строку (настання зазначеного терміну).

Пунктом 3.1 договору поруки визначено, що строк дії поруки, а саме: строк, протягом якого банк має право пред`явити вимоги до поручителя, становить 7 років з дати укладення цього договору.

Відповідно до п. 9.1 договору поруки сторони домовились, що поручитель вважається належним чином письмово повідомленим та таким, що отримав відповідні повідомлення та/або вимогу банку у випадках, встановлених договором, у разі здійснення банком однієї або кількох дій, а саме:

- вручення поручителю письмового повідомлення/вимоги особисто або його представникові;

- направлення поручителю повідомлення/вимоги рекомендованим листом у вигляді SMS- повідомлень на номер мобільного телефону, вказаного в цьому договорі;

- передачі письмового повідомлення/вимоги рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про отримання або доставкою кур`єрською службою на адресу, зазначену в цьому договорі, або на ту адресу, яка буде повідомлена в поручителем письмово;

- надіслання письмового повідомлення/вимоги на адресу електронної пошти, вказаної в цьому договорі, та/або на ту адресу електронної пошти, які будуть повідомлені поручителем письмово.

Поручитель вважається повідомленим/таким, що отримав повідомлення/вимогу, навіть у тому випадку, коли письмове повідомлення/вимога, надіслане на його останню відому адресу (яка зазначена в договорі та/або письмово повідомлена (поручителем), не було йому доставлено (вручено) незалежно від причин.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Частинами 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 Кодексу визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У даному випадку, слід враховувати погоджені сторонами умови п. 2.2 договору поруки про те, що заборгованість поручителя за цим договором вважається простроченою у випадку невиконання поручителем вимоги банка у вказаний у вимозі строк (термін) - з наступного робочого дня після закінчення строку (настання терміну).

Між тим, як правильно встановлено судом першої інстанції, Позивач не надав суду доказів звернення в будь-який спосіб, що передбачений п. 9.1 Договору поруки, до Відповідача-2 (Поручителя) з письмовою вимогою про виконання зобов`язань за Боржника, в якому було б зазначено розмір заборгованості Боржника (Відповідача-1), яка підлягає сплаті Поручителем, а також порядок і строк виконання Поручителем вказаної вимоги. Таким чином, Позивач не довів суду належними та допустими доказами виконання ним вимог п. 1.8, 2.1, 2.2 Договору поруки.

Отже, докази звернення Банку до відповідача-2 з вимогою про виконання зобов`язання за кредитним договором за боржника в матеріалах справи відсутні. Викладені обставини позивачем не спростовані.

Звідси, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи недоведення Банком звернення до поручителя з відповідною вимогою, відсутнє прострочення виконання зобов`язання з боку поручителя, тому місцевий господарський суд, зазначивши, що строк виконання відповідачем-2 зобов`язання зі сплати спірної заборгованості на момент пред`явлення банком позову до поручителя не настав, дійшов правильного висновку про відсутність порушення прав позивача з боку ОСОБА_1 та, у зв`язку з цим, про відсутність підстав для задоволення позову до відповідача-2.

До того ж, місцевий господарський суд обґрунтовано зауважив, що позов є процесуальною вимогою позивача до суду про захист порушеного права, передумовою якого є факт порушення прав позивача з боку відповідача. Пред`явлення позову до поручителя не замінює вимогу кредитора до поручителя як умови настання строку виконання зобов`язання поручителем за договором поруки, що належить до сфери матеріального права.

Тобто, поняття «пред`явлення вимоги» та «пред`явлення позову» мають різне змістовне наповнення та порядок реалізації.

Щодо тверджень скаржника про необов`язковість звернення Банку з вимогою до поручителя апеляційний суд враховує, що договором поруки № 221121-П/3 від 22.11.2021 не встановлений строк для виконання поручителем зобов`язань боржника у разі невиконання ним умов кредитного договору, між тим, такі строки та порядок виконання, згідно з п.2.1 договору, повинні встановлюватися саме у вимозі.

Отже, з викладеного випливає, що підставою для виникнення у поручителя прав та обов`язків за договором поруки є звернення до нього кредитора з вимогою виконати зобов`язання боржника за кредитним договором. При цьому, ненадсилання Банком поручителю вимоги з зазначенням строку для виконання ним зобов`язань боржника та доказів на підтвердження розміру заборгованості, унеможливлюють виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором поруки.

Таким чином, з аналізу положень договору поруки можливо зробити висновок, що направляти або не направляти вимогу дійсно є передбаченим договором правом Банку, але у разі неотримання такої вимоги поручителем, у останнього не виникає зобов`язань за договором поруки.

З огляду на викладене, відповідні доводи скаржника ґрунтуються на хибному тлумаченні ним норм права та положень договору поруки.

Посилання скаржника на перебування відповідача-2 на окупованій території як на підставу ненаправлення йому вимоги колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки п.9.1 договору поруки встановлює декілька можливих способів повідомлення поручителя, між тим, позивач не скористався будь-яким з цих способів для направлення вимоги відповідачу-2 та не надав доказів на підтвердження об`єктивної неможливості це зробити.

Доводи скарги про порушення судом вимог ст. 222 ГК України та неврахування рішення Конституційного Суду у справі №1-2/2002 про тлумачення ч.2 ст.124 Конституції України щодо досудового врегулювання спорів є безпідставними, оскільки у даній справі відсутнє порушення прав Банку за договором поруки з боку поручителя та не йдеться про досудове врегулювання спору, у такому випадку відсутні підстави для застосування положень статей, що визначають досудовий порядок реалізації господарсько-правової відповідальності.

Твердження банку про порушенням його права на судовий захист також не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним.

Посилання скаржника на висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у справі № 521/21255/13-ц відхиляються колегією суддів з огляду на те, що предмет позову та обставини у наведеній справі, не є подібними до обставин та предмету позову справи, що розглядається, тому відповідне судове рішення приймалося за іншої фактично-доказової та матеріально-правової бази.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню, а викладені у ній доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині відповідача-2 (солідарного стягнення заборгованості, пов`язаного з порукою) та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення в цій частині.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повістю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, не з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права; зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а зазначене рішення суду підлягає зміні в частині відсотків річних, що підлягають стягненню з відповідача-1.

В силу вимог ч. 1 ст. 129 ГПК України зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені Скаржником, підлягають відшкодуванню та покладаються на відповідача-1.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 277, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 у справі № 908/2221/23 -задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 у справі №908/2221/23 - змінити, доповнивши резолютивну частину абзацом наступного змісту:

«Стягнути з СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА "ЗЛАГОДА" (71410, Запорізька обл., Великобілозерський р-н, село Гюнівка, вул. Калинова, буд. 14, ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32, Код ) відсотки за користування кредитом в розмірі 378 185,60 (триста сімдесят вісім тисяч сто вісімдесят п`ять гривень 60 копійок) грн.».

У зв`язку з наведеним змінився розподіл судових витрат, внаслідок чого абзац третій резолютивної частини рішення Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 у справі №908/2221/23 викласти в наступній редакції:

« 3. Стягнути з СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА "ЗЛАГОДА" (71410, Запорізька обл., Великобілозерський р-н, село Гюнівка, вул. Калинова, буд. 14, ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32, Код ) витрати за сплати судового збору в сумі 47 672 (сорок сім тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 78 коп.».

В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 12.12.2023 у справі №908/2221/23 - залишити без змін.

Стягнути з СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА "ЗЛАГОДА" (71410, Запорізька обл., Великобілозерський р-н, село Гюнівка, вул. Калинова, буд. 14, ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32, Код ) 71 509,17 грн (сімдесят одна тисяча п`ятсот дев`ять гривень 17 копійок) судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 11.03.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд