ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2025 р. Справа №914/3455/23

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Латориця б/н від 17.09.2024,

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2024, суддя Матвіїв Р.І., м. Львів, повний текст рішення складено 30.08.2024,

та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024, суддя Матвіїв Р.І., м. Львів, повний текст додаткового рішення складено 05.09.2024,

за позовом ОСОБА_1 , м. Львів,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Латориця, м. Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , м. Львів,

про зобов`язання вчинити дії щодо надання документів товариства за 2016 2018 роки,

явка учасників справи:

від позивача: Лука Т.М. ордер серії ВС №1159036;

від відповідача: не з`явились;

від третьої особи: Рісна Ю.Б. ордер серії ВС №1275398;

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

23.11.2023 на розгляд Господарського суду Львівської області 23.11.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Латориця про зобов`язання вчинити дії щодо надання документів діяльності товариства за 2016 2018 роки.

Позов обґрунтований тим, що відповідач не виконує законних вимог позивача та не надає йому жодних доказів діяльності товариства, учасником якого є позивач. Тому позивач просить зобов`язати відповідача надати копії документів товариства: статуту ТОВ Латориця та всіх його редакцій; протоколів загальних зборів ТОВ Латориця, що приймалися та які наявні; річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів; документів звітності, що подаються відповідним державним органам; документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики (в т.ч. довідки, акти, приписи, декларації, розпорядження, рішення, тощо); документів бухгалтерського обліку; договори, що укладалися та є укладеними (в т.ч. додатки, акти, докази оплати, виконання та розірвання таких тощо) за 2016-2018 роки.

Свої вимоги обгрунтовує ст. 167 ГК України, ст. 116 ЦК України, ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.08.2024 відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі в редакції від 25.06.2024. Позовні вимоги задоволено повністю.

Зобов`язано ТОВ Латориця упродовж 10 днів з дати набрання рішенням законної сили надати учаснику товариства ОСОБА_1 шляхом надіслання на адресу АДРЕСА_1 копії документів за 2016 рік, а саме: статуту ТОВ Латориця та всіх його редакцій; протоколів загальних зборів ТОВ Латориця, що приймалися та які наявні; річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів; документів звітності, що подаються відповідним державним органам; документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики (в тому числі довідки, акти, приписи, декларації, розродження, рішення); документів бухгалтерського обліку; договори, що укладалися та є укладеними (в тому числі додатки, акти, докази оплати, виконання та розірвання таких). Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю Латориця упродовж 10 днів з дати набрання рішенням законної сили надати учаснику товариства ОСОБА_1 шляхом надіслання на адресу АДРЕСА_1 копії документів за 2017рік, а саме: статуту ТОВ Латориця та всіх його редакцій; протоколів загальних зборів ТОВ Латориця, що приймалися та які наявні; - річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів; документів звітності, що подаються відповідним державним органам; документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики (в тому числі довідки, акти, приписи, декларації, розродження, рішення); документів бухгалтерського обліку; договори, що укладалися та є укладеними (в тому числі додатки, акти, докази оплати, виконання та розірвання таких). Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю Латориця упродовж 10 днів з дати набрання рішенням законної сили надати учаснику товариства ОСОБА_1 шляхом надіслання на адресу АДРЕСА_1 копії документів за 2018 року, а саме: статуту ТОВ Латориця та всіх його редакцій; протоколів загальних зборів ТОВ Латориця, що приймалися та які наявні; річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів; документів звітності, що подаються відповідним державним органам; документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики (в тому числі довідки, акти, приписи, декларації, розродження, рішення); документів бухгалтерського обліку; договори, що укладалися та є укладеними (в тому числі додатки, акти, докази оплати, виконання та розірвання таких).

Стягнуто з ТОВ Латориця в дохід Державного бюджету України 8 052,00 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/3455/23 задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Латориця на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовлено в задоволенні вимоги про стягнення 35 000,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звертався до товариства з вимогою про надання копій таких документів: статуту ТОВ Латориця та всіх його редакцій; протоколів загальних зборів ТОВ Латориця, що приймалися та які наявні; річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів; документів звітності, що подаються відповідним державним органам; документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики (в т. ч. довідки, акти, приписи, декларації, розродження, рішення, тощо); документів бухгалтерського обліку; договори, що укладалися та є укладеними (в т. ч. додатки, акти, докази оплати виконання та розірвання таких тощо).

Вказаний перелік, крім договорів, що укладалися та є укладеними (в т. ч. додатки, акти, докази оплати виконання та розірвання таких тощо), відповідає п. п. 2, 3, 8, 9, 12, 13 ч. 1 ст. 43 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю.

Враховуючи відсутність доказів виконання відповідачем вимоги від 22.10.2021, суд дійшов висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту у обраний позивачем спосіб.

Щодо додаткового рішення, суд першої інстанції, дослідивши докази подані представником позивача, дійшов висновку, що розумною і співмірною із розглядом справи є сума витрат, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, у розмірі 5000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

17.09.2024 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю Латориця б/н від 17.09.2024 на рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2024 та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 в справі №914/3455/23.

Апелянт зазначає:

- у заяві від 22.10.2022 позивачка не уточнила, в який саме спосіб вказані копії документів повинні бути наданні;

- відповідач не відмовляв у наданні документів;

- позивач не зазначає, які дії були ним вчинені та спрямовані на отримання запитуваних документів;

- позивачем не надано доказів отримання відповідачем вимоги учасника про надання документів;

- вважає що суд безпідставно відмовив у закритті провадження у справі;

- витрати на правову допомгу у сумі 5000 грн. є безпідставними, з огляду на штучне створення декількох судових справ.

26.02.2025 року в судове засідання сторони не з`явились.

Від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. ч. 3, 11 ст. 270 ГПК України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ч. 10 цієї статті та ч. 2 ст. 271 цього Кодексу і суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідача про час та дату судового засідання було сповіщено належним чином.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін-учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 202 ГПК України).

У цій справі участь представників сторін в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась..

Виходячи зі ст. 129 Конституції України, ст. 2 ГПК України, своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що відповідає положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалась, матеріали справи є достатніми для перевірки правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу № 914/3455/23 за відсутності представників сторін.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Латориця в новій редакції, затвердженій 26.02.2004, учасниками товариства є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Статус учасника Товариства з обмеженою відповідальністю Латориця позивач також підтверджує витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.09.2021. Крім цього, судом сформовано витяг станом на 25.03.2024, а до письмових пояснень відповідача від 17.04.2024 долучено витяг станом на 15.04.2024, відповідно до яких засновниками є ті ж суб`єкти. Вказана обставина учасниками справи не заперечується.

Згідно з протоколом зборів учасників товариства від 15.03.2004 директором товариства з 15.03.2004 обрано ОСОБА_2 . Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.08.2011 у справі № 13/188 вказане рішення зборів визнано недійсним, рішення суду набрало законної сили 30.03.2012.

ОСОБА_1 23.10.2021 звернулася до відповідача із заявою про надання копій документів за період 2016 2018 роки, а саме: Статуту ТОВ Латориця та всіх його редакцій; протоколів загальних зборів ТОВ Латориця, що приймалися та які наявні; річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів; документів звітності, що подаються відповідним державним органам; документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики (в т.ч. довідки, акти, приписи, декларації, розродження, рішення, тощо); документів бухгалтерського обліку; договори, що укладалися та с укладеними (в т.ч. додатки, акти, докази оплати виконання та розірвання таких тощо), оскільки упродовж 2004-2021 зі сторони товариства не проведено жодних загальних зборів щодо визначення основних напрямків діяльності, розподілу дивідендів, обрання повноважного керівника та інших посадових осіб товариства, що у свою чергу зумовлює перебування товариства у багаторічних судових процесах.

Копія заяви з доказами її надіслання та отримання її 25.10.2021 (трекінг поштового відправлення № 051, опис вкладення у цінний лист, поштова накладна, фіскальний чек) долучені до позовної заяви.

Доказів своєчасної відповіді відповідача на вказану вимогу відсутні.

Натомість після звернення позивача з позовом до суду в цій справі товариство з обмеженою відповідальністю Латориця надало супровідний лист від 11.12.2023, адресований позивачці, відповідно до якого зазначає, що на виконання заяви про надання документів за 2016-2018 роки надсилається копія Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Латориця, затвердженого 2004 року, а також повідомляє, що будь-які інші документи, вчинені упродовж 2016 2018 років, у розпорядженні засновника ОСОБА_2 відсутні. Доказами надіслання цього листа є поштова накладна від 11.12.2023, опис вкладення в цінний лист та фіскальний чек з трек-кодом 254.

Крім цього, відповідач надсилав позивачці супровідні листи від 16.04.2024 про надіслання документів за 2016, 2017 і 2018 роки: копію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Латориця, затвердженого 2004 року; копію дубліката договору № 27/08 про спільну діяльність від 03.09.2011 зі змінами і доповненнями; копії документів, що підтверджують права товариства на майно: реєстраційного посвідчення від 10.11.1998, виданого ТзОВ Латориця на об`єкт нерухомого майна - будинок № 2 на вул. Тюльпановій у м. Львові, договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу № 45-ц від 29.12.1995, технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна - будинок № 2 на вул. Тюльпановій у м. Львові від 22.11.1995, наказу про затвердження звіту експертної оцінки майна, будівель, споруд (приміщень) від 13.12.1995, витягу зі звіту про експертну оцінку цілісного майнового комплексу від 04.12.1995, акта прийому-передачі № 45-ц від 04.07.1996, технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна - будинок № 2 на вул. Тюльпановій у м. Львові від 21.11.2011; копії річної фінансової звітності та документів звітності, що подані відповідним державним органам: фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва на 31.12.2016 рік, податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік, податкової декларації з плати за землю за 2016 рік, податкової декларації з рентної плати за 2016 рік, податкової декларації платника єдиного податку третьої групи за 2016 рік (аналогічні податкові декларації за 2017 і 2018 роки). Щодо надання протоколів загальних зборів ТОВ Латориця за 2016, 2017 і 2018 роки, то в листі зазначено, що відсутні будь-які протоколи загальних зборів ТОВ Латориця за такий період.

Три супровідні листи надіслані позивачці 16.04.2024 згідно з поштовими накладними, описами вкладення в цінний лист і фіскальними чеками.

Позивач не отримав таку кореспонденцію, відповідно до трекінгу 642 відправлення повернуто за зворотною адресою за відмовою адресата. Водночас відправлення за трек-кодом 650 від 16.04.2024 відповідно до трекінгу вручено особисто.

Відповідач також стверджує про надіслання позивачу 17.05.2024 (книги обліку доходів і витрат, оборотно-сальдові відомості, договори, накази, ордери, акти) і 10.06.2024 (виписки по особових рахунках) документів, копії яких подав 09.07.2024 суду:

Статуту ТОВ Латориця в редакції від 26.02.2004, яка продовжувала діяти в 2016 2018 роках,

річної фінансової звітності ТОВ Латориця за 2016 2018 роки (фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва),

документів звітності, що подані відповідним державним органам: податкова декларація з податку на нерухоме йно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017, 2018 роки, податкової декларації з плати за землю за 2016, 2017, 2018 роки, податкової декларації з рентної плати за 2016, 2017, 2018 роки, податкової декларації платника єдиного податку третьої групи за 2016, 2017, 2018 роки,

документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики: реєстраційного посвідчення від 10.11.1998, виданого ТзОВ Латориця на об?єкт нерухомого майна - будинок № 2 на вул. Тюльпановій у м. Львові, договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу № 45-ц від 29.12.1995, технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна - будинок № 2 на вул. Тюльпановій у м. Львові від 22.11.1995, наказу про затвердження звіту експертної оцінки майна, будівель, споруд (приміщень) від 13.12.1995, витягу зі звіту про експертну оцінку цілісного майнового комплексу від 04.12.1995, акта прийому-передачі № 45-ц від 04.07.1996, технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна - будинок № 2 на вул. Тюльпановій у м. Львові від 21.11.2011,

документів бухгалтерського обліку: виписки по особових рахунках за період 01.01.2013 31.12.2018 років, книги обліку доходів і витрат за 2004 2010, 2014 2018 роки, оборотно - сальдові відомості, договори, накази, ордери акти прийому - передачі товару, робіт, послуг за 2004 2010 роки, 2014 2018 роки.

Відповідно до трекінгів за номерами 374 і 847 відправлення повернулися за закінченням терміну зберігання.

Водночас відповідач підписав із Приватним підприємством Вольта 14.06.2024 акт виконаних робіт стосовно вилучення для знищення документів 2004 2010 та 2014 2018 років про повне виконання робіт на підставі договору № 24/163-01 від 11.06.2024.

Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

Щодо закриття провадження у справі.

В суді першої інстанції відповідач просив закрити провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, оскільки супровідними листами від 11.12.2023 і від 16.04.2024, а також у спосіб вручення в судовому засіданні копій документів, надано відповіді на запит позивача. Судом було відмовлено в даному клопотанні, однак відповідач не погодився з такою позицією суду в апеляційній скарзі.

Клопотання подане 05.03.2024 і підписане Пилипцівим І.В. як підписанотом (засновником) Товариства з обмеженою відповідальністю Латориця; наступне клопотання про закриття провадження підписане також Пилипцівим І.В. як керівником Товариства з обмеженою відповідальністю Латориця (особа, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності).

Так, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як станом на 15.09.2021, так і на 25.03.2024, так і на 15.04.2024, керівником юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю Латориця вказано Пилипціва Ігоря Володимировича керівник, представник.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань єдиний державний реєстр створено з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в реєстрі містяться, серед іншого, відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Колегія суддів зазначає, що Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не встановлено строків внесення відомостей до реєстру про зміну керівника юридичної особи.

Жоден із учасників справи не надав доказів зміни керівника товариства в ЄДР. Водночас позивач подав докази скасування рішення зборів учасників товариства, оформлені протоколом від 15.03.2004, яким було обрано ОСОБА_2 директором. Відповідно до обставин справи рішенням Господарського суду Львівської області від 02.08.2011 у справі № 13/188, яке набрало законної сили 30.03.2012, вказане рішення зборів визнано недійсним. Тобто незважаючи на визнання недійсним рішення про обрання директором ОСОБА_2 , відомості в реєстрі на виконання рішення суду не змінені з невідомих і не доведених судам причин.

Положенням ч. 1, 3 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань визначено: якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Крім запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, первинна підстава обрання ОСОБА_2 директором товариства у 2004 році (рішення зборів від 15.03.2024) скасована, відомості про це в реєстр після 30.03.2012 не внесені, наявність інших рішень загальних зборів щодо обрання іншого керівника товариства після 03.03.2012 суду не повідомлено.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 скасування рішення зборів від 15.03.2004 не впливає на скасування його повноважень керівника, оскільки він був керівником ще до вказаної дати. Однак на підтвердження висловленого ОСОБА_2 не подав належних і допустимих доказів: заяви, адресовані на його ім`я, колективна заява стосовно дій ОСОБА_3 , адресована райвідділу міліції, від 27.08.2011, довідка Залізничного районного відділу від 05.12.2013, лист Залізничного управління ГУ ДПС від 25.02.2020, реєстраційні картки, податкові декларації не є первинними документами, тому не є належними та допустимими доказами призначення ОСОБА_2 на посаду керівника товариства.

Стосовно твердження ОСОБА_2 про викрадення документів, то згідно з довідкою Залізничного районного відділу від 05.12.2013 заява ОСОБА_2 стосувалась викрадення документів, зазначених в переліку, серед яких первинних документів про призначення його на посаду директора як не вказано, при тому що виокремлено оригінал протоколу зборів ТзОВ Латориця про тимчасове призначення Ходак М.В. директора в 1 примірнику.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. А відповідно до ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Тобто від імені юридичної особи може діяти або керівник, або член виконавчого органу, або інша особа в порядку самопредставницва, або адвокат.

Як встановлено вище, ОСОБА_2 є учасником відповідача, однак, не підтвердив, що призначався (обирався) керівником товариства до чи після скасування рішення зборів учасників товариства, оформлених протоколом від 15.03.2004. Водночас ОСОБА_2 упродовж тривалого часу представляє інтереси товариства у взаємовідносинах з третіми особами та позиціонує себе як керівник товариства. Позивач при цьому не оспорює в судовому порядку повноваження ОСОБА_2 як директора товариства та не подає доказів в цій справі наявності в товариства на цей час іншого керівника. Натомість в судовому засіданні 31.07.2024 представник позивача зазначив, що шляхом подання цього позову він вважає за можливе отримати інформацію стосовно керівника товариства.

Судами встановлено, що між учасниками товариства немає згоди щодо наявності у Пилипціва І.В. повноважень керівника, стосовно часу виникнення та припинення таких повноважень та стосовно документів, якими такі факти підтверджуються. Суд зауважує, що встановлення і дослідження таких спірних обставин не є підставою та предметом позову у справі № 914/3455/23. Тому стосовно висловленої представником позивача такої мети як отримання відповіді на питання про керівника товариства суд зазначає, що в цьому провадженні суд захищає право позивача на отримання інформації про діяльність товариства за позовом учасника товариства, а не розглядає спір щодо повноважень керівника товариства.

Розглядаючи клопотання про закриття провадження, підписані ОСОБА_2 , виконуючи завдання господарського судочинства та вирішуючи спір по суті, враховуючи принцип процесуальної економії господарського судочинства та необхідність повного і вичерпного вирішення спору, уникаючи надмірного формалізму, а також враховуючи процесуальну поведінку сторін, зокрема третьої особи стосовно знищення оригіналів документів, а позивача стосовно не визнання відсутності предмету спору після отримання копій документів у судовому засіданні 10.07.2024, не має підстав стверджувати, що між сторонами не залишилось не врегульованих питань. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відмову у клопотанні про закриття провадження.

Щодо надання документів товариства за 2016 2018 роки.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір із корпоративних правовідносин, тобто пов`язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, тому підлягає розгляду господарським судом.

Так, корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Стаття 5 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю, чинний на жовтень 2021 року, коли за твердженням позивачки вчинено звернення із заявою від 22.10.2021, учасники товариства мають такі права брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства; отримувати інформацію про господарську діяльність товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю в редакції, чинній на жовтень 2021, товариство зобов`язано зберігати такі документи:

1) протокол зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника);

2) статут товариства та зміни до статуту;

3) протоколи загальних зборів учасників;

4) документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них;

5) положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття);

6) протоколи засідань наглядової ради товариства та колегіального виконавчого органу товариства, накази і розпорядження виконавчого органу товариства;

7) аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг;

8) річну фінансову звітність;

9) документи звітності, що подаються відповідним державним органам;

10) документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів;

11) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства;

12) документи, що підтверджують права товариства на майно;

13) документи бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. ч. 3 5 вказаної статті документи, передбачені частиною першою цієї статті, підлягають зберіганню протягом усього строку діяльності товариства, крім документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства. Товариство забезпечує кожному учаснику (його представнику) доступ до документів, визначених частиною першою цієї статті. Протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії відповідних документів, визначених частиною першою цієї статті. За підготовку копій документів товариство може встановлювати плату, розмір якої не може перевищувати розмір витрат на виготовлення копій документів та витрат, пов`язаних з пересиланням документів поштою.

Колегія суддів зазначає, що позивач звертався до товариства з вимогою про надання копій таких документів: Статуту ТОВ Латориця та всіх його редакцій; протоколів загальних зборів ТОВ Латориця, що приймалися та які наявні; річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів; документів звітності, що подаються відповідним державним органам; документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики (в т. ч. довідки, акти, приписи, декларації, розродження, рішення, тощо); документів бухгалтерського обліку; договори, що укладалися та є укладеними (в т. ч. додатки, акти, докази оплати виконання та розірвання таких тощо).

Вказаний перелік, крім договорів, що укладалися та є укладеними (в т. ч. додатки, акти, докази оплати виконання та розірвання таких тощо), відповідає п. п. 2, 3, 8, 9, 12, 13 ч. 1 ст. 43 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю.

У постанові від 03.12.2020 у справі № 910/13808/19 Верховний Суд вказує, що з аналізу положень частини п`ятої статті 43 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю вбачається обов`язок товариства (виконавчого органу) протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства надати такому учаснику копії відповідних документів. Вказаний обов`язок не ставиться в залежність від згоди чи незгоди учасника отримати такі документи у запропонований товариством спосіб.

Як встановлено судами, заява позивачки про надання копій документів за період 2016 2018 роки отримана відповідачем 25.10.2021, однак, у встановлений законом строк відповідь чи документи позивачка не отримала. Відповідач вказаної обставини жодними доказами не спростовував.

Суд звертає увагу, що відсутність визначеного способу надання інформації не може бути достатньою підставою для відмови товариства надати його учаснику інформацію про свою діяльність у спосіб, в який просить учасник. Крім того, суд зауважує, що частина п`ята статті 43 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю передбачає один із способів надання учаснику документів - пересиланням їх поштою.

Верховний Суд у постанові від 21.01.2020 у справі № 906/157/19 вказав, що одержання учасником господарського товариства інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, є необхідним для реалізації таким учасником своїх корпоративних прав, зокрема, правомочностей на участь в управлінні господарською організацію. Тому внаслідок невиконання господарським товариством свого обов`язку з надання учаснику господарського товариства на його вимогу інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, можуть бути визнані порушеними як право учасника товариства на інформацію, так і його корпоративні права.

Враховуючи відсутність доказів виконання відповідачем вимоги від 22.10.2021, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що право позивача вважається порушеним і підлягає захисту у обраний позивачем спосіб.

Щодо додаткового рішення.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/3455/23 задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Латориця на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовлено в задоволенні вимоги про стягнення 35 000,00 грн.

Судом першої інстанції було зменшено витрати на правову допомогу з 40 000 грн. до 5000 грн. В тому числі, судом було враховано штучне створення декількох судових справ.

Апелянт не погоджується з розміром стягнутої правової допомоги в розмірі 5000 грн., з огляду на штучне створення декількох судових справ, вважає, що в задоволенні заяви про стягнення правничої допомоги слід відмовити.

Відповідно до обставин справи представництво інтересів позивача здійснював адвокат Лука Тарас Миколайович на підставі ордера серії ВС № 1159036 від 06.09.2022, виданого Адвокатським об`єднанням АК Фавор на підставі договору № 01/16.08.2022 від 16.08.2022.

Договір про надання правової допомоги 16.08.2022, укладений між ОСОБА_1 як клієнтом і Адвокатським об`єднанням АК Фавор як виконавцем, не передбачає конкретної справи, в якій надається правова допомога позивачу. Однак передбачено, що замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі за окремою домовленістю сторін (п. 4.1) і що здавання приймання виконаних робіт здійснюється за настання обставин, передбачених п. 2.2 договору (п. 6.3).

Відповідно до п. 2.2 договору закінченням робіт є за домовленістю сторін в залежності від характеру виконання робіт, наприклад, момент прийняття (оголошення) рішення суду певної інстанції у справі.

16.08.2024 складено додаток до договору від 16.08.2022 Узгодження оплати правової допомоги, відповідно до якого сторони узгодили розмір правової допомоги у справі № 914/2455/23 - 40 000,00 грн. та вид правової допомоги:

- підготовка та подання позовної заяви до господарського суду (включно з поштовими витратами і витратами на копіювання), 6 годин роботи 15 000,00 грн.,

- підготовка та подання клопотань, заяв у справі 914/3455/23 (включно з поштовими витратами і витратами на копіювання), 2 години роботи 5 000,00 грн.,

- участь адвоката в судових засіданнях, 6 годин роботи 15 000,00 грн.,

-в разі досягнення зі сторони виконавця позитивного результату в межах справи 914/3455/23, що знаходиться в провадженні Господарського суду Львівської області, сторони погодили сплату гонорару успіху в розмірі 5 000,00 грн.

16.08.2024 сторони також підписали акт приймання виконаних робіт по договору від 16.08.2022 на суму 40 000,00 грн. з тими видами, тривалістю і вартістю робіт, які перелічені в додатку до договору, описаному вище.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до частини 3 статті 27 вказаного Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Закон України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, Правила адвокатської етики не закріплюють положення про ціну послуг і гонорар як істотні умови договору про надання правової допомоги. Тому допускається визначення вартості робіт в додатку до договору.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Усталеною є позиція, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта (постанови Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16).

Суд не має підстав втручатися в договірні відносини між адвокатом і клієнтом, регулювати чи змінювати їхні домовленості. Натомість завдання суду - визначити обгрунтованість розміру витрат на правову допомогу і обсяг наданих адвокатом послуг, відшкодування яких покладається на іншу сторону спору.

Розглядаючи клопотання позивача, суд враховує положення ч. ч. 1-3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України. Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як передбачено ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Перевіривши мотивацію суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що судом було правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на правову допомогу. Посилання апелянта, на те що позивачем штучно створено декілька судових справ, не є підставою для відмови в стягненні стягнені коштів за правничу допомогу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення від 14.08.2024 та додаткове рішення від 04.09.2024 господарського суду Львівської області прийняті з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягають залишенню без змін.

Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи, викладені в апеляційній скарзі, та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Латориця б/н від 17.09.2024 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2024 у справі №914/3455/23 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 у справі №914/3455/23 залишити без змін.

4. Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.03.2025

Головуючий суддя Бойко С. М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.