РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2025Справа № 910/15834/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Чернецької Віри Іванівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінвуд Групп» (вул. Богдана Хмельницького, буд. 110, оф. 9, м. Дніпро, 04900; ідентифікаційний код 33185528)

про стягнення 125 400 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулася Фізична особа-підприємець Чернецька Віра Іванівна (далі за текстом - ФОП Чернецька Віра Іванівна, Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінвуд Групп» (далі за тексом - ТОВ «Грінвуд Групп», Відповідач) про стягнення 125 400 грн заборгованості за договором суборенди № 1201 від 12.01.2024.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що Відповідачем не сплачено орендну плату за жовтень, листопад та 15 днів грудня 2024, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення вимог, Відповідач зазначає, що заборгованість за жовтень 2024 має погашатися гарантійним платежем, а інша частина боргу заявлена Позивачем безпідставно оскільки станом на 15.10.2024 приміщення було звільнено та передано Позивачу за актом, який останній відмовився підписати.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

13.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

17.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

22.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

22.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення Позивача.

14.02.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Позивача про долучення документів до матеріалів справи.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2023 між Позивачем, як Орендарем, та ТОВ «В.Д.Парк», як Орендодавцем, укладено договір оренди нежитлового приміщення № 26, загальною площею 136, 3 кв.м. + місця загального користування площею 10 кв.м (сходи та електрощитова), що знаходиться в будинку за адресою вул. Воздвиженська, 9-19 у м. Києві.

Строк дії вказаного договору згідно пункту 2.1: до 10.11.2027.

Згідно Акту приймання-передачі об`єкту оренди від 10.12.2023 ТОВ «В.Д.Парк» передано, а Позивачем прийнято приміщення у платне користування.

В подальшому, 12.01.2024 між Позивачем (Орендар) та Відповідачем (Суборендар) укладено договір суборенди № 1201 від 12.01.2024 (далі за текстом - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Орендар передає у платне строкове користування (суборенду), а Суборендар приймає - нежитлове приміщення № 26, загальною площею 136,3 кв.м. + місця загального користування площею 10,0 кв. м. (сходи та електрощитова) (далі - Приміщення), що знаходиться в будинку за адресою вул. Воздвиженська, 9-19, у м. Києві.

Згідно пункту 2.1 Договору приміщення на умовах цього Договору надається Суборендарю на строк з 01.02.2024 року по 31.01.2026.

Згідно пункту 1 Додатку № 1 до Договору місячна суборендна плата за користування Приміщенням по Договору складає гривневий еквівалент 1 200 (одна тисяча двісті) доларів США. Сторони домовились, що Суборендар перераховує на користь Орендаря наступні платежі: гарантійний платіж («Гарантійний платіж»), який дорівнює сумі 1 (одного) розміру місячної суборендної плати, вказаної у пункті 1 Додатку № 1, а саме гривневий еквівалент 1 200 (одна тисяча двісті) доларів США. Оплачується по комерційному курсу згідно сайту https://kurs.com.ua/ru/valyuta/usd (пункт 2.1 Додатку №1).

Згідно пункту 2.2 Додатку №1 до Договору суборенди плату за перший місяць суборенди: гривневий еквівалент 1 200 (одна тисяча двісті) доларів США по комерційному курсу згідно сайту https://kurs.com.ua/ru/valyuta/usd Суборендар сплачує Орендарю в день підписання Договору, але не пізніше 2 робочих днів з дня підписання Договору.

Згідно пункту 2.3 Додатку № 1 до Договору починаючи з другого місяця суборенди, що відраховується з дати підписання Акту приймання-передачі Приміщення, Суборендар сплачує суборендну плату щомісячно шляхом попередньої оплати не пізніше 5-го числа кожного поточного місяця, за який здійснюється оплата. Якщо 5 число припадає на вихідний день, оплата здійснюється в попередній день. Рахунки на оплату Орендар не виставлятиме.

Відповідно до пункту 5.2 Договору передання Орендарем Суборендарю Приміщення оформлюється Актом приймання-передачі Приміщення, який підписується Сторонами Договору.

Згідно пункту 5.4 Договору в день припинення дії цього Договору Суборендар зобов`язаний повернути Орендарю Приміщення в такому ж стані, з урахуванням зносу, який відповідає строку користування Приміщенням, та з усім обладнанням, що було йому передано. Повернення Приміщення оформляється Актом повернення Приміщення, який підписується Сторонами Договору (їх уповноваженими представниками).

Згідно пункту 5.6 Договору суборендна плата та інші платежі, передбачені даним Договором, сплачуються Суборендарем до дати повернення Приміщення Орендарю по Акту приймання передачі, підписаного Сторонами.

Відповідно до пункту 7.3 Договору Сторони мають право відмовитися від даного Договору, наслідком чого є його розірвання в односторонньому порядку, без повідомлення причин, про що повинен повідомити іншу сторону не пізніше ніж за 2 (два) місяці до дати розірвання Договору.

Сторона, яка ініціює розірвання Договору, направляє письмове повідомлення іншій стороні про розірвання Договору в односторонньому порядку. Договір є розірваний на 61 календарний день після направлення повідомлення.

Відповідно до пункту 5.5 Договору суборендна плата та інші платежі, передбачені даним Договором, нараховуються Орендарем та сплачуються Суборендарем до дати повернення Приміщення Орендарю по Акту приймання-передачі, підписаного Сторонами.

Згідно пункту 7.6. Договору у випадку розірвання Договору в перший рік суборенди за ініціативою Суборендаря, або у випадку не оплати Суборендарем необхідних платежів (в результаті чого договір розривається Орендарем), або невиконання інших умов Договору, Гарантійний платіж не повертається Суборендарю.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до його припинення відповідно до умов Договору (пункт 7.1 Договору).

Згідно Акту приймання - передачі об`єкту суборенди від 01.02.2024 Позивачем передано Відповідачу у користування нежитлове приміщення № 26, загальною площею 136, 3 кв.м. + місця загального користування площею 10 кв.м (сходи та електрощитова), що знаходиться в будинку за адресою вул. Воздвиженська, 9-19 у м. Києві.

Згідно доводів Позивача, про намір достроково розірвати Договір Відповідач написав представнику Орендаря в месенджері Телеграм 15.10.2024, а тому на переконання Позивача договір може бути розірваний за ініціативою Відповідача не раніше 15.12.2024.

Орендар в листі від 17.10.2024 просив Суборендаря оплатити лише суборендну плату за жовтень 2024 та листопад 2024, а за половину грудня 2024 Орендар не вимагав оплатити.

Суд зазначає, що докази направлення такого листа матеріали справи не містять, а Відповідачем заперечується факт його отримання.

Відповідач надав Позивачу лист від 16.10.2024 № 1610/2024/1 про підписання актів приймання-передачі приміщення, в якому просив підписати акти та погодитися щодо відсутності у сторін претензій одна до одної.

Позивач звертає увагу суду на те, що сам лист датований 16.10.2024, але відправлений він 28.10.2024 про що свідчить вказана на конверті дата.

Судом встановлено, що Відповідач у листі від 16.10.2024 № 1610/2024/1 зазначає, що 15.10.2024 Договір припинено, а орендоване приміщення разом з ключами повернуто.

Позивач 08.11.2024 відповів на вказаний лист Відповідача та просив здійснити остаточну оплату орендної плати, та зменшив ще на 15 днів суборендну плату.

Докази направлення вказаного листа наявні в матеріалах справи, а Відповідачем заперечується факт його отримання.

Вказана вимога проігнорована Відповідачем.

Так, станом на дату звернення до суду з позовом, згідно доводів Позивача у Відповідача існує заборгованість з орендної плати за жовтень, листопад та 15 днів грудня 2024 року, що становить 125 400 грн. по курсу 41, 80 грн за 1 дол. США станом на 12.12.2024.

Заперечуючи щодо задоволення вимог, Відповідач зазначає, що представник останнього не звертався 15.10.2024 із повідомленням про дострокове припинення Договору, а згідно пункту 10.4 Договору закріплено порядок направлення повідомлень сторонами.

Відповідач стверджує, що станом на 15.10.2024 Договір був розірваним у відповідності до пункту 7.4 Договору оскільки Суборендарем допущено прострочення оплати орендного платежу за вересень 2024, який сплачено 09.10.2024.

За домовленістю з Позивачем, 15.10.2024 приміщення було повернуто з користування, однак представники ФОП Чернецької В.І. відмовилися під підписання Акту приймання-передачі приміщення.

Згідно доводів Відповідача, орендоване ним приміщення не використовувалося з середини серпня 2024, а сплачений гарантійний платіж має зараховуватися Позивачем в рахунок оплати суборендної плати за останній місяць - жовтень 2024, а відтак вимоги про стягнення коштів за вказаний місяць є необґрунтованими.

Крім того, приміщення Відповідачем у період листопад - грудень 2024 не використовувалося оскільки було звільнено стороною 15.10.2024.

Відповідачем заперечується направлення Позивачем на його адресу листів, доданих до позову та взагалі заперечується листування в месенджері Телеграм.

Заперечуючи щодо викладеного у відзиві, Позивачем надано відповідь на відзив, в якій сторона стверджує, що згідно пункту 10.4 Договору між сторонами дозволяється обмін інформацією за допомогою електронної пошти та факсимільного зв`язку, що і здійснювалося між сторонами.

На підтвердження зазначеного Позивачем надано суду скріншоти листування у месенджері Телеграм.

Позивачем не заперечується, що Відповідачем здійснено орендний платіж за вересень місяць з простроченням, тобто 09.10.2024, однак після цього сторони продовжили працювати, а Позивач не розривав Договір за власною ініціативою на підставі пункту 7.4 Договору.

Враховуючи повідомлення Відповідача від 15.10.2024 про закриття офісу у місті Києві, Позивач направив Відповідачу лист від 17.10.2024 (Геннадію та Ірині) з вимогою оплатити орендну плату.

Згідно доводів Позивача, на 12.11.2024 представник Відповідача для складання Акту приймання - передачі приміщення Позивачу не з`явився, а ключ направлено поштою.

Відтак, Позивач наполягає, що Договір є таким, що розірвано з 16.12.2024, тобто на 61 день з дня направлення повідомлення 15.10.2024.

Станом на час розгляду даної справи Акт приймання передачі не підписаний Позивачем оскільки Відповідачем не сплачено заборгованість, яка є предметом даного спору, що згідно пункту 5.6 Договору є підставою для нарахування та сплати оренди.

Крім того, оскільки Договір розірвано в перший рік суборенди та за ініціативою суборендаря гарантійний платіж згідно пункту 7.6 Договору не підлягає поверненню.

У наданих до суду запереченнях вбачається, що Відповідачем заперечується визнані Позивачем особи як контактні, а директором ТОВ «Грінвуд Груп» з 04.10.2024 є Самоволик О.Ю., яка не уповноважувала вказаних Позивачем осіб та сама не зверталась до Позивача з проханням розірвання Договору.

Відтак, Відповідач стверджує, що будь-яке листування з невідомими особами у месенджері Телеграм не створює юридичних наслідків для сторін Договору, а надані Позивачем докази в цій частині є неналежними.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором оренди.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами частини 1 статті 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 та 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1 та 4 статті 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Як встановлено судом вище, орендоване приміщення передано Позивачем у платне користування Відповідачу за Договором 01.02.2024 згідно Акту приймання-передачі об`єкту оренди.

Станом на дату розгляду даної справи Акт про повернення з оренди Позивачу такого приміщення залишається не підписаним зі сторони Позивача з огляду на існування у Відповідача боргу за жовтень, листопад та 15 днів грудня 2024 року.

З наданих сторонами доказів не вбачається можливості встановити, що дійсно представник Відповідача звертався до Позивача із повідомленням про розірвання Договору в силу відсутності таких доказів, а відтак позиція Позивача про те, що Договір є розірваним не раніше 15.12.2024 є необґрунтованою та суб`єктивною.

Те саме стосується і доводів Відповідача про те, що приміщення станом на 15.10.2024 було повернуто Позивачу оскільки відповідні докази до справи не надано.

Так само не надано доказів відмови представників Позивача від підписання Акту повернення майна від 15.10.2024, про що стверджує Відповідач.

Крім того, направлення Позивачу листа від 16.10.2024 № 1610/2024/1, в якому зазначено, що Договір є розірваний за згодою сторін 15.10.2024 також не відповідає визначеному порядку розірвання, зокрема пункту 7.3 Договору, а відтак не є правомірним.

Частиною 1 та 3 статті 651 ЦК України закріплено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Пунктом 7.4 Договору закріплено, що у разі порушення Суборендарем з власної вини строків сплати суборендної плати або інших платежів більше ніж на 30 календарних днів. Орендар в односторонньому порядку розриває Договір з Суборендарем, в даному випадку письмове повідомлення може не направлятися, а Договір вважається розірваним на 31 календарний день прострочення платежу.

У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 - 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків.

Даний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 в справі № 727/898/19.

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема, вчинення між сторонами односторонніх правочинів, підстави для односторонньої відмови і коли ці правочини породжують відповідні правові наслідки щодо розірвання договору.

Даний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22.02.2023 в справі № 465/5980/17.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частини перша, друга статті 202 ЦК України).

Правочин є найбільш поширеним юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки учасників цивільних правовідносин.

До односторонніх правочинів, зокрема, належить: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співвласника на розпорядження спільним майном, одностороння відмова від договору.

При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) однією стороною. Результат аналізу розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).

Вчинення стороною договору такого одностороннього правочину як відмова від договору, за відсутності рішення суду про визнання його недійсним або підстав нікчемності, зумовлює необхідність з`ясовувати чи зумовив такий правочин припинення цивільних прав та обов`язків (тобто чи є підстави для односторонньої відмови від договору передбачені договором та/або законом). Це обумовлено тим, що одностороння відмова від договору як вид одностороннього правочину розрахована на сприйняття іншими особами.

У разі, якщо встановлена відсутність підстав для односторонньої відмови від договору, то такий односторонній правочин не зумовлює розірвання договору.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 756/420/17.

В силу зазначеного, суд не погоджується з доводами Відповідача, що Договір є розірваним на підставі пункту 7.4 Договору оскільки матеріали справи не містять доказів вираження стороною Орендодавця (Позивача) волевиявлення на припинення договірних правовідносин з визначених таким пунктом підстав.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що з наданих до справи доказів взагалі не вбачається можливості встановити дійсну дату розірвання Договору, а відтак і припинення правовідносин сторін, оскільки знову ж таки Акт про повернення майна з оренди сторонами не підписано.

При цьому Позивачем не заперечується факт повернення Відповідачем приміщення станом на дату звернення до суду з позовом, однак чіткої дати із належними доказами її підтвердження матеріали справи не містять.

Надані Позивачем докази листування в додатку Телеграм не можуть бути прийняті судом у якості належних та допустимих доказів оскільки з останніх не вбачається можливості встановити повноваження осіб в частині представництва інтересів сторін, офіційність таких контактів та взагалі відношення такого листування до даного спору.

При цьому матеріали справи не містять доказів уповноваження осіб, які ведуть переписку в додатку Телеграм, про що обґрунтовано зауважив Відповідач.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В силу встановлених судом обставин суд дійшов висновку, що вимоги Позивача в частині наявності у Відповідача заборгованості за період жовтень, листопад та 15 днів грудня ним не спростовані, а суду не надано належних доказів щодо відсутності підстав для такої оплати та доказів повернення приміщення Позивачу.

З урахування здійснених судом висновків, а також визнання сторонами обставин прострочення Відповідачем строку здійснення орендної плати за вересень 2024, суд не вбачає підстав для повернення Суборендарю гарантійного платежу.

Крім того, питання повернення гарантійного платежу не входить до предмету досліджування у даній справи, а наразі Відповідач зазначає про необхідність зарахування такої суми.

Питання зарахування суми гарантійного платежу передбачено підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Додатку № 1 до Договору, яким закріплено наступне: Гарантійний платіж є забезпеченням виконання грошових зобов`язань Суборендаря за Договором, та використовується Орендарем шляхом зарахування відповідних сум:

а) щодо несплати, неповної або несвоєчасної сплати Суборендарем належних за цим Договором з нього платежів (включаючи оплату суборендної плати, та інших платежів передбачених Договором), або

б) щодо компенсації збитків (пошкодження приміщення, меблів, обладнання, стін, підлоги, вікон, дверей, тощо), нанесених Суборендарем Орендарю, або

в) щодо погашення узгоджених Сторонами грошових зобов`язань Суборендаря за Договором, або

г) щодо оплати Суборендної плати за останній місяць суборенди Приміщення, або

д) щодо оплати комунальних платежів, тощо.

Враховуючи відсутність доказів наявності збитків від дій Відповідача під час користування орендованим приміщенням, а також не спростування Позивачем у відповіді на відзив таких доводів Відповідача, суд погоджується щодо необхідності врахування гарантованого платежу у якості часткової оплати існуючої заборгованості Відповідача.

Із наданої Позивачем банківської виписки вбачається, що гарантійний платіж за Договором Відповідачем сплачено 03.04.2024 в розмірі 46 260 грн. (курс 1 дол. США - 38, 55 грн).

З огляду на неможливість встановити курс 1 долара США станом на 04.10.2024 (кінцевий термін для суборендної плати за жовтень 2024) на сайті https://kurs.com.ua/ru/valyuta/usd (за погодженням сторін) оскільки на даному ресурсі відсутня історія таких даних, судом в даному випадку використано інформацію з офіційного сайту НБУ https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates, згідно якого 1 дол. США станом на 04.10.2024 становив 41, 22 грн.

Відтак, в силу зазначеного, здійснений Відповідачем гарантійний платіж (46 260 грн) у січні місяці 2024 не в повному обсязі перекриває заборгованість Відповідача за жовтень 2024 (49 464 грн) у зв`язку з чим заборгованість у Відповідача за жовтень місяць 2024 станом на дату ухвалення рішення становить 3 204 грн.

Докази оплати оренди за листопад та 15 днів грудня матеріали справи не містять, що свідчить про обґрунтованість вимог Позивача в цій частині.

Однак, суд не погоджується із застосуванням Позивачем курсу долара США станом на 12.12.2024, оскільки згідно пункту 2.3 Додатку №1 до Договору оплата здійснюється до 5-го числа поточного місяця, а тому суд дійшов висновку щодо необхідності застосування курсу долара США станом на 05.11.2024 (41,39 грн) та 05.12.2024 (41, 66 грн), а не здійснення Відповідачем оплати до визначених дат вважається простроченням виконання грошового зобов`язання, що має наслідком застосування інших заходів відповідальності.

В силу зазначеного, суд дійшов висновку, що суборендна плата за листопад 2024 становить 49 668 грн, а за 15 днів грудня 2024 - 24 189, 67 грн (із врахуванням 31-ого календарного дня у грудні місяці).

Відтак, вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 77 061, 67 грн.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що матеріали справи не місять належних доказів повідомлення сторін про розірвання Договору із врахуванням того, що акт про повернення майна з оренди між сторонами не підписано у суду відсутня можливість встановити дійсну дату звільнення орендованого приміщення у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо правомірності нарахування Позивачем орендних платежів за спірний період та підстав для часткового задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Чернецької Віри Іванівни - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінвуд Групп» (вул. Богдана Хмельницького, буд. 110, оф. 9, м. Дніпро, 04900; ідентифікаційний код 33185528) на користь Фізичної особи-підприємця Чернецької Віри Іванівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заборгованість з орендних платежів в розмірі 77 061 (сімдесят сім тисяч шістдесят одна) грн 67 коп та судовий збір в розмірі 1 860 (одна тисяча вісімсот шістдесят) грн 79 коп.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 03.03.2025

Суддя Антон ПУКАС