ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5675/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

секретар судового засідання Борисова Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Гудима Т.П.,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОКС в особі філії ІНФОКСВОДОКАНАЛ до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЗЛАГОДА про стягнення 451269,08 грн заборгованості,

зазначає наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю ІНФОКС в особі філії ІНФОКСВОДОКАНАЛ (надалі ТОВ ІНФОКС, Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЗЛАГОДА (надалі ОСББ ЗЛАГОДА, Відповідач) 451269,08 грн заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе за укладеним 22.11.2004 договором на послуги водопостачання та водовідведення (населення) зобов`язань в частині своєчасної та остаточної оплати вартості наданих послуг за водопостачання та водовідведення, обслуговування та заміну комерційного вузла обліку за період з 01.04.2024 по 01.12.2024.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 26.12.2024 позовній заяві ТОВ ІНФОКС присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/5675/24 та визначено суддю Гута С.Ф. для її подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.12.2024 прийнято позовну заяву ТОВ ІНФОКС до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/5675/24, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28 січня 2025 року.

27 січня 2025 року ОСББ ЗЛАГОДА представлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю представника в іншому судовому процесі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.01.2025 відкладено розгляд справи на 27 лютого 2025 року.

Відповідно до сформованої автоматизованою системою діловодства Господарського суду Одеської області довідки 28.01.2025 до електронного кабінету ОСББ ЗЛАГОДА підсистемою Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в автоматичному режимі доставлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 27 лютого 2025 року.

26 лютого 2025 року ОСББ ЗЛАГОДА представлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку хворобою представника, а також заяву про поновлення строку на приєднання до матеріалів справи доказів часткової оплати заборгованості у розмірі 56600,00 грн.

27 лютого 2025 року ТОВ ІНФОКС представлено заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення 48476,16 грн. Підтверджує факт здійсненої ОСББ ЗЛАГОДА часткової оплати заборгованості, у той же час, посилаючись на наявність заборгованості за надані послуги за інший період, що встановлено у рішенні суду у справі № 916/1735/24, зазначає, що частина сплачених коштів зарахована за послуги, надані за період до 1 квітня 2024 року.

У призначене на 27.02.2025 судове засідання представник ОСББ ЗЛАГОДА не з`явився.

Протокольною ухвалою від 27.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ОСББ ЗЛАГОДА про відкладення розгляду справи, адже ГПК України встановлено присічний строк розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, юридична особа не позбавлена права як залучення для представництва адвоката, так і шляхом самопредставництва. Окрім того жодних доказів хвороби представника, як то листок непрацездатності, тощо не представлено.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В процесі розгляду справи представник ТОВ ІНФОКС підтримував заявлені позовні вимоги та полягав на задоволенні позову з урахуванням представленої заяви про закриття провадження в частині.

Письмового відзиву від ОСББ ЗЛАГОДА до Господарського суду Одеської області як і інших клопотань або заяв не надходило у зв`язку з чим у відповідності до частини 4 статті 13 та частини 9 статті 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

27 лютого 2025 року в судовому засіданні судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

22 листопада 2004 року між ТОВ ІНФОКС (Водоканал) та ОСББ ЗЛАГОДА (Абонент) укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення (населення) № 4016/1 (Договір), умовами пункту 1.1 якого передбачено, що Водоканал надає послуги з подачі питної води за ДСТУ 2874-82 «Вода питна» (далі води) та прийому стічних вод (далі стоків) на об`єкти Абонента відповідно до дислокації об`єктів (додаток № 1 до договору).

Абонент своєчасно оплачує надані йому послуги водопостачання та водовідведення, експлуатує та містить водопровідні та каналізаційні мережі, прилади та пристрої на них у належному порядку відповідно з встановленими Правилами, перерахованими у п.2.1, цього договору та чинним законодавством (пункт 1.2).

Сторони зобов`язуються керуватися чинними: Законом України «Про питну воду питного водопостачання», «Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення міст та селищ України», затвердженими наказом Держжитлохомгоспу України від 01.07.1994 № 65 (далі «Правилами водокористування»), «Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення, затвердженими наказом Держжилкомгоспу України від 05.07.1995 № 30 (далі Правилами експлуатації»); «Правилами прийому виробничих стічних вод підприємств, установ та організацій у систему каналізації м. Одеси», затверджених розпорядженням Одеської Облдержадміністрації № 87/А-98 від 09.02.1998 (далі «Правилами прийому стічних вод»); існуючими ДСТУ, іншими нормативними актами, прийнятими в установленому законом порядку (пункт 2.1).

Абонент зобов`язується щомісяця, за встановленою формою з 25-го та 30-те число в письмовому вигляді, надавати відомості про водоспоживання Абонента та фактичну оплату населенням послуг водокористування за минулий місяць. За їх непредставлення у термін Водоканал здійснює розрахунок відповідно до «Правил водокористування» (пункт 2.4.9).

Облік спожитої води здійснюється за показаннями приладів обліку води, встановлених на об`єктах Абонента відповідно до даних додатків № 1. За відсутності приладу обліку води, тимчасово до його встановлення кількість спожитої води визначається на підставі затверджених у встановленому законом порядку нормативів водоспоживання (пункт 3.1).

Оплата послуг водокористування та водовідведення здійснюється щомісяця до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Водоканалу (пункт 3.4).

Оплата провадиться за тарифами, затвердженими в установленому чинним законодавством порядку. На момент укладання договору діють такі тарифи: водопостачання 0,67 грн за 1 м3, водовідведення 0,49 грн за 1 м3. У разі зміни тарифів, що діють на момент укладання договору, оплата Абонентом наданих йому послуг здійснюється за новими тарифами без зміни інших умов договору. Відомості про зміну чинних тарифів Абонент отримує через засоби масової інформації (друк, телебачення, радіо) (пункт 3.5).

На невчасно сплачені населенням платежі за послуги водопостачання та водовідведення до скасування заборони на нарахування пені населенню не нараховується. З моменту скасування заборони на нарахування пені населенню у разі несвоєчасного перерахування платежів Абонент сплачує Водоканалу пеню у розмірі 0,1 % від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 3 % суми платежу (пункт 4.1).

З усіх питань, що не врегульовані цим договором, сторони керуються «Правилами водокористування», «Правилами прийому стічних вод» та чинним законодавством України (пункт 5.2).

Договір діє з 22.11.2004 до 31.12.2007. Договір вважається продовженим на наступні 5 років, якщо до закінчення місяця після закінчення терміну його дії жодна із сторін не заявить про зміну або припинення його дій (пункт 5.3).

Договір містить підписи представників сторін та проставлені печатки контрагентів.

Додатком № 1 до Договору «Дислокація об`єктів Абонента» погоджено відповідний об`єкт ОСББ ЗЛАГОДА за адресою: вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, буд. 3/1.

30 грудня 2021 року ТОВ ІНФОКС прийнято наказ № 179-о/д, яким затверджено та введено в дію з 01 січня 2022 року плату за обслуговування системи автоматизованою переді даних у розмірі 97,7917 без ПДВ на місяць на один вузол комерційного обліку холодної води.

02 листопада 2023 року між ТОВ ІНФОКС та ОСББ ЗЛАГОДА підписант акт опломбування № 30152, за яким здійснено відповідне опломбування лічильника WPK-UA-65, встановленого на об`єкті Відповідача.

Відповідно до представленого звіту до акту звірки за квітень-грудень 2024 року ОСББ ЗЛАГОДА спожито у квітні послуги з водопостачання та водовідведення об`ємом 1634 м3, у травні 1554 м3, у червні 1564 м3, у липні 1483 м3, у серпні 1621 м3, у вересні 1683 м3, у жовтні 1638 м3, у листопада 1584 м3.

06 грудня 2024 року ТОВ ІНФОКС складено до ОСББ ЗЛАГОДА акт звірки взаємних розрахунків за водопостачання та водовідведення разом із досудовим попередженням стосовно наявного станом на 01.12.2024 боргу у розмірі 451269,08 грн за надані послуги.

Як зазначалось, пред`являючи позовну заяву ТОВ ІНФОКС просить стягнути з ОСББ ЗЛАГОДА 451269,08 грн заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе за укладеним 22.11.2004 Договором на послуги водопостачання та водовідведення (населення) зобов`язань в частині своєчасної та остаточної оплати вартості наданих послуг за водопостачання та водовідведення, обслуговування та заміну комерційного вузла обліку за період з 01.04.2024 по 01.12.2024.

Відповідно до платіжних інструкцій від 22.01.2025 № 4 ОСББ ЗЛАГОДА перераховано ТОВ ІНФОКС 4900,00 грн, від 24.01.2025 № 5 4900,00 грн, від 30.01.2025 № 6 5000,00 грн, від 03.02.2025 № 7 6900,00 грн, від 07.02.2025 №8 8600,00 грн, від 17.02.2025 № 9 11900,00, від 20.02.2025 № 10 6800,00 грн та від 25.02.2025 № 11 7600,00 грн (вказані операції із перерахування коштів виконано із призначенням платежу «сплата за холодну воду та водовідведення зг. договору № 4016/1 від 22.11.2004, в т.ч. ПДВ».

Дослідивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

В свою чергу, частинами 1 та 2 статті 67 ГК України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно ж із статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 902 ЦК України, в свою чергу, встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто.

При цьому положеннями статті 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках визначені Законом України „Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 № 2189-VIII (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 32 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання № 2918-III від 10.01.2002 (з наступними змінами та доповненнями) за надання послуг з питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку. Порядок справляння плати за надання послуг з питного водопостачання встановлюється законодавством. Тарифи на надання послуг з питного водопостачання розраховуються на підставі галузевих нормативів витрат і повинні повністю відшкодовувати експлуатаційні витрати та забезпечувати надійну роботу об`єктів централізованого питного водопостачання і водовідведення.

Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2841 встановлено наступні тарифи: на централізоване водопостачання 17,916 грн за 1 м3 з ПДВ (14,93 грн за 1м3 без ПДВ); на централізоване водовідведення 17,244 грн за 1 м3 з ПДВ (14,37 грн за 1м3 без ПДВ).

Постановою НКРЕКП від 28.05.2024 № 1011 встановлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року, а саме: на централізоване водопостачання 14,93 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість); на централізоване водовідведення 14,37 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

Приписами частини 7 статті 22 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку передбачено, що об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень.

Відповідно до статті 23 Закону України Про питну воду та питне водопостачання від 10.01.2002 № 2918-III підприємства питного водопостачання мають право здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків та споруд, вимагати термінового усунення витоків з водопровідних мереж та обладнання, забезпечувати встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку питної води відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Згідно із частиною 1 статті 6 Закону України „Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання № 2119-VIII від 22.06.2017 обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено договорами про надання комунальних послуг, укладеними відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", з урахуванням вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність". Оператори зовнішніх інженерних мереж зобов`язані формувати і підтримувати в наявності обмінний фонд вузлів комерційного обліку. Витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до частини 4 статті 14 Закону України „Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються суб`єктами господарювання, уповноваженими на виконання таких робіт, залученими співвласниками та за рахунок співвласників. Порядок та умови здійснення обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку визначаються у рішенні співвласників про укладення колективного договору про надання комунальних послуг.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення (населення) від 22.11.2004 № 4016/1.

ОСББ ЗЛАГОДА є споживачем комунальної послуги з водопостачання та водовідведення на підставі укладеного з ТОВ ІНФОКС Договору, а, отже, витрати оператора зовнішніх інженерних мереж, тобто Позивача, на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) мають відшкодовуватись Відповідачем в силу приписів статі 6 Закону України „Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Суд зазначає, що рішення співвласників будинку, водозабезпечення якого забезпечує Позивач, про обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку іншою особою, ніж виконавець комунальних послуг, в матеріалах справи відсутнє.

При цьому ТОВ ІНФОКС виконано належним чином взяті на себе за умовами укладеного Договору обов`язки та надано ОСББ ЗЛАГОДА послуги з водопостачання та водовідведення, обслуговування та заміни комерційного вузлу обліку за період з 01 квітня по 01 грудня 2024 в сумі 451269,08 грн (тарифи на послуги водопостачання та водовідведення визначено постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.12.2021 р. № 2841/ плата за обслуговування системи автоматизованою переді даних, затверджена наказом Позивача від 30.12.2021 № 179-о/д).

В свою чергу ОСББ ЗЛАГОДА в порушення приписів статей 525,526,610,629,901,903 ЦК України, статті 193 ГК України та умов Договору вартість отриманих послуг не сплатило, не дивлячись на те, що з урахуванням приписів частини 1 статті 530 ЦК України, умов Договору строк виконання зобов`язань на суму 451269,08 грн настав, іншого ОСББ ЗЛАГОДА господарському суду не доведено.

Поряд із цим, ОСББ ЗЛАГОДА представлено до матеріалів справи докази часткової оплати вартості наданих ТОВ ІНФОКС послуг у розмірі 56600,00 грн відповідно до досліджених в описовій частині рішення платіжних інструкцій.

В свою чергу, як зазначалось, ТОВ ІНФОКС представлено заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення 48476,16 грн, в якій підтверджує факт здійсненої ОСББ ЗЛАГОДА часткової оплати заборгованості, у той же час, посилаючись на наявність заборгованості за надані послуги за інший період, що встановлено у рішенні суду у справі № 916/1735/24, зазначає, що частина сплачених коштів зарахована за послуги надані за період до 1 квітня 2024 року.

Суд звертає увагу ТОВ ІНФОКС на те, що відповідно до опублікованої в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації станом на час ухвалення рішення у цій справі, триває апеляційне провадження у справі № 916/1735/24, відтак, за відсутності набрання рішенням у справі № 916/1735/24 законної сили, відсутні правові підстави стверджувати про наявність у ОСББ ЗЛАГОДА заборгованості перед ТОВ ІНФОКС за спожиті за Договором послуги за період до квітня 2024 року, відповідно суд не приймає позицію ТОВ ІНФОКС щодо часткового зарахування сплачених коштів в рахунок погашення заборгованості за минулі періоди.

В свою чергу, пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, враховуючи наявність в матеріалах справи доказів сплати ОСББ ЗЛАГОДА 56600,00 грн заборгованості після відкриття провадження у справі, що не заперечується ТОВ ІНФОКС, господарський суд закриває провадження у справі в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, позов ТОВ ІНФОКС про стягнення з ОСББ ЗЛАГОДА 394669,08 грн заборгованості підлягає заборгованості (спожиті, проте не оплачені послуги).

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У рішенні від 03.01.2018 Віктор Назаренко проти України (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції справедливого судового розгляду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають справедливого балансу між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі Беер проти Австрії (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,231,232,233,237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 916/5675/24 в частині стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЗЛАГОДА 56600,00 грн заборгованості закрити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОКС в особі філії ІНФОКСВОДОКАНАЛ до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЗЛАГОДА про стягнення 394669,08 грн заборгованості задовольнити.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЗЛАГОДА (65101, м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, буд. 3/1, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОКС (04073, м. Київ, вул. Рилєєва, буд. 10а, Код ) в особі філії ІНФОКСВОДОКАНАЛ (65039, м. Одеса, вул. Басейна, буд. 5, Код ) 394669/триста дев`яносто чотири тисячі шістсот шістдесят дев`ять/грн 08 коп. заборгованості та 5920/п`ять тисяч дев`ятсот двадцять/грн 04 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку статті 327 ГПК України.

Повне рішення складено 04 березня 2025 р.

Суддя С.Ф. Гут