РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2025Справа № 910/16870/23 (910/9312/24)
За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"

про стягнення заборгованості

в межах справи № 910/16870/23

Суддя Івченко А.М.

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" про стягнення заборгованості в межах справи № 910/16870/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження надати суду: - відзив на позов, складений з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на чинне законодавство та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; - докази направлення відзиву позивачу; запропоновано позивачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов надати суду відповідь на відзив на позов, а також докази направлення відповіді на відзив відповідачу; визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України). При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 3, 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

З наявних у матеріалах справи документів, зокрема, повідомлень про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, вбачається, що сторони належним чином повідомлені про відкриття провадження в справі та наявність судового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2022 року між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - власник мережі) та Приватним акціонерним товариством "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України", було укладено договір про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії №02.5-14/1-680 (далі - договір) за умовами якого, власник мережі надає споживачу послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії (код згідно з ДК 016:2010 (ДКПП) - 35.13), а споживач здійснює оплату за надані на межі балансової належності електромереж послуги згідно з умовами цього договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 2.1 договору власник мережі, зобов`язується: « … надавати споживачу послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії; забезпечувати безперешкодний доступ у робочий час представників споживача до розрахункових вузлів обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах власника мереж».

Згідно з п. 2.2 договору споживач зобов`язується: «… здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електромереж згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (додаток 1 до цього договору); …» .

Пунктом 4.2.1. договору визначено, що споживач щомісяця надає власнику мереж за розрахунковий період акт про обсяг переданої споживачу електричної енергії або звіт про покази засобів обліку. За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку значення показів надаються окремо за кожною точкою обліку.

У п. 4.2.2. договору визначено, що власник мережі щомісяця виставляє споживачу за розрахунковий період: рахунок-фактуру за надану послугу за розрахунковий період; акт результатів замірів електричної потужності, при наявності у власника мереж відповідної ліцензії; обсяги перетоків реактивної електроенергії; акт приймання-здачі виконаних послуг.

Відповідно до п. 4.3. договору щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, власник мереж направляє споживачу за допомогою програмного забезпечення (ПЗ) M.E.Doc рахунок, акт. Як тільки рахунок і акт будуть прийняті у ПЗ M.E.Doc, відправнику (власнику мережі) надійде повідомлення про доставку отримувачем (споживачем). Сторони домовились, що датою отримання рахунку та акту буде вважатися дата зазначена у повідомленні про доставку рахунку та акту споживачу у ПЗ M.E.Doc. Сплата рахунку здійснюється споживачем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця.

З метою виконання умов цього пункту угоди сторони погоджуються використовувати при здійсненні своєї діяльності електронні документи та призначений для цього КЕП.

За допомогою електронного документообігу у ПЗ M.E.Doc разом із рахунками споживач отримує складені власником мереж акти. Споживач зобов`язаний затвердити або відхили з письмовою мотивованою відмовою у їх затвердженні у ПЗ M.E.Doc акти протягом 5 робочих днів з дати зазначеної у повідомлені про доставку.

У разі отримання від споживача мотивованої відмови, власник мереж у десятиденний строк розглядає її та, у разі виявлення невідповідностей, проводить відповідні коригування в акті та при виставленні рахунку.

Якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів акт затверджений або акт відхилений з письмовою мотивованою відмовою не будуть направлені до власника мережі, акт вважається підписаний сторонами, а відмови направлені споживачем з порушення п`ятиденного строку, не будуть прийматись власником мереж для розгляду.

Пунктом 9.9 договору визначено, що сторони визнають первинні документи, складені та надані будь-якою стороною іншій стороні в електронному вигляді із застосуванням КЕП засобами телекомунікаційного зв`язку, як оригінали, що мають юридичну силу та можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документами, що складаються на паперовому носії.

Згідно з п. 7.1. договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати укладення та діє до 30.09.2023. Датою укладення договору є пізніша дата, якщо договір підписувався сторонами окремо. Договір може бути розірвано і в інший строк за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, встановленому чинним законодавством.

Позивач зазначає, що на виконання зобов`язань за договором ним було надано послуги відповідачу у грудні 2023 року та січні 2024 року на загальну суму 3142,73 грн, проте відповідач в порушення умов договору зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати не виконав.

В обґрунтування позовних вимог позивачем долучено до позовної заяви копії рахунків-фактури №№898/212 від 31.12.2023 на суму 2011,25 грн та 898/14 від 31.01.2024 на суму 1131,48 грн, а також копії актів приймання-здачі виконаних послуг від 31.12.2023 на загальну суму 2011,25 грн та від 31.01.2024 на загальну суму 1131,48 грн.

Крім того, на підтвердження вартості послуг з компенсації вартості реактивної електричної енергії, наданих позивачем відповідачу у грудні 2023 року, суду було надано відомість для нарахування оплати щодо обсягів по перетіканню реактивної енергії №63-11-3 від 04.01.2023 за грудень 2023 року та №63-11-20 від 05.02.2024 за січень 2024 року.

Оскільки відповідач у визначений договором строк не виконав умови договору щодо своєчасної оплати за отримані послуги, позивач просить стягнути з відповідача 3142,73 грн основної заборгованості,47,13 грн інфляційних втрат, 41,01 грн 3% річних та 384,94 грн пені.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем правочин є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ст. 526, 530, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Надані позивачем копії рахунків-фактури та акти приймання-здачі робіт, які судом приймаються як належні докази, що узгоджується з положеннями п. 4.3. та п. 9.9. договору, підтверджують факт надання позивачем відповідачу послуг на загальну суму 3142,73 грн.

Крім того, суд зазначає, що матеріали справи не містять мотивованої відмови відповідача від прийняття актів приймання-здачі робіт, а тому слід вважати що такі акти прийняті без будь-яких зауважень.

Оскільки під час розгляду справи, відповідачем не було подано жодних доказів на підтвердження погашення заборгованості за отримані послуги, як і не було подано жодних заперечень щодо законності вимог позивача, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 41,01 грн та 47,13 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону, судом встановлено, що розрахунки трьох відсотків річних та інфляційних витрат містять арифметичні помилки.

Здійснивши власний розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, який відповідає вимогам чинного законодавства та є арифметично вірним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки заявлена позивачем сума є меншою ніж та яка підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 384,94 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.3. договору визначено, що в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, споживач сплачує власнику мереж пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок на предмет арифметичної правильності, відповідності вимогам закону та умовам договору, судом встановлено, що розрахунок пені містить арифметичні помилки.

Здійснивши власний розрахунок пені, який відповідає вимогам закону та умовам договору, і є арифметично вірним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки заявлена позивачем сума є меншою ніж та яка підлягає стягненню з відповідача.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладені обставини та наведені норми суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог, у зв`язку з чим вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Крім того, керуючись положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 73-74, 129, 234 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (ідентифікаційний код юридичної особи 14348681, адреса: 01030, м. Київ, вул. Лисенка, 4) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (ідентифікаційний код юридичної особи 20572069, адреса: вул. Бориспіль-7, с. Гора, Бориспільський р-н, Київська обл., 08300) 3142 (три тисячі сто сорок дві) грн 73 коп. основної заборгованості, 41 (сорок одна) грн 01 коп. 3% річних, 47 (сорок сім) грн 13 коп. інфляційних втрат, 384 (триста вісімдесят чотири) грн 94 коп. пені та 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити учасникам провадження у справі про банкрутство.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 07.03.2025

Суддя А.М. Івченко