УХВАЛА

м. Київ

10.03.2025Справа № 910/2792/25

Суддя Мандриченко О.В., розглянувши

позовну заяву Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок"

до Приватного підприємства "Фірма Агроторг"

про стягнення 515 951,20 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма "Роднічок" звернулось з позовом до Господарського суду міста Києва, в якому просить стягнути з Приватного підприємства "Фірма Агроторг" суму заборгованості 515 951,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором суборенди землі № 2 від 01.11.2023.

Вивчивши матеріали справи, виходячи з вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що справу необхідно передати за виключною підсудністю до Господарського суду Миколаївської області з наступних підстав.

Частиною третьою статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що спори, які виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Предметом позову згідно поданої позовної заяви є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором суборенди землі № 2 від 01.11.2023.

Разом з тим, з матеріалів позовної заяви вбачається, що за вказаним правочином позивач передав відповідачу в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 119,2737 га, які розташовані в межах території Лиманівської сільської ради Миколаївської області (пункт 1 договору).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 дійшла висновку про те, що за правилами чинного Господарського процесуального кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу України.

Також Велика Палата Верховного Суду в вищевказаній постанові дійшла висновку про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 Господарського процесуального кодексу України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за користування земельними ділянками має пред`являтися за місцезнаходження нерухомого майна, відповідно до правил виключної підсудності.

Як вже зазначалося судом, земельні ділянки, за користування якими виникла спірна заборгованість, знаходяться на території Лиманівської сільської ради Миколаївської області, тож вирішення цього спору віднесено до юрисдикції Господарського суду Миколаївської області.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною третьою статті 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що дана позовна заява подана з порушенням приписів статті 30 Господарського процесуального кодексу України та не належить до виключної підсудності Господарського суду міста Києва, а матеріали справи № 910/15031/22 підлягають передачі на розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

Керуючись статтями 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Матеріали справи № 910/2792/25 за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" до Приватного підприємства "Фірма Агроторг" про стягнення 515 951,20 грн - передати за виключною підсудністю до Господарського суду Миколаївської області ( вул. Олексія Вадатурського, 14, м. Миколаїв, 54005).

Згідно частини першої статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України протягом десяти днів з моменту її підписання.

Суддя Олександр Мандриченко