УХВАЛА

м. Київ

05.03.2025Справа № 910/2564/25

За позовомЗаступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі: 1. Міністерства оборони України 2. Військової частини НОМЕР_1
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Гефест Технікс»
простягнення 687 944,90 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

не викликалися.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 з позовом до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду «Спецжитлофонд» про стягнення 687 944,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем послуг на підставі договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів №90 від 23.11.2023, у зв`язку з чим прокурором заявлено про стягнення з відповідача пені у розмірі 419 631,79 грн., штрафу у розмірі 208 327,84 грн. та інфляційних у розмірі 59 985,27 грн.

04.03.2025 до Господарського суду міста Києва від Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських та інших фінансово-кредитних установах, та на майно, які належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Гефест Технікс» в межах суми позову у розмірі 687 944,90 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану Заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону заяву про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник стверджує, що відповідач має можливість швидко та безперешкодно припинити свою діяльність, оскільки контролюється засновником одноособово та не має будь-яких систем стримувань і противаг у діяльності, а також в державних реєстрах відсутні відомості про нерухоме майно та транспортні засоби, які б належали на праві власності відповідачу, у зав`язку з чим існують реальні загрози утруднення та/або неможливості виконання рішення, а ймовірне його невиконання насамперед впливає на рівень матеріально-технічного забезпечення, бойової готовності та боєздатності позивача 2, внаслідок чого порушуються інтереси держави щодо забезпечення національної безпеки України.

Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. (п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Судом вбачається, що накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача у межах суми стягнення співвідноситься з предметом заявленого позову про стягнення грошових коштів, та існує зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжиття судом такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Суд звертає увагу на те, що можливість відповідача в будь-який момент розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, є беззаперечною, що дає підстави вважати, що в майбутньому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) може свідчити про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Відповідний правовий висновок сформульованій, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 09.06.2023 у справі №37з-23, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 07.11.2024 у справі №915/538/24.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

У заяві, що розглядається заявник просить накласти арешт на грошові кошти на всіх рахунках банківських або інших фінансово-кредитних установ, та на майно, належні відповідачу в межах суми позову, відтак в разі вжиття заходів забезпечення буде дотримано принцип співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Суд відзначає, що вжиття відповідних заходів забезпечення позову не матиме наслідком порушення прав відповідача та не призведе до порушення балансу інтересів.

Водночас, існування таких заходів надасть реальну можливість поновлення порушених прав позивача за захистом яких він звернувся до суду у випадку задоволення його позову, адже метою такого позову є стягнення грошових коштів у розмірі 687 944,90 грн.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 10.12.2019 у справі № 910/18739/16 та ін.).

Таким чином, суд вважає, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову у цій справі з великою ймовірністю ускладнить або навіть унеможливить виконання рішення у даній справі щодо стягнення коштів на користь позивача 2 у разі задоволення позову.

У зв`язку з цим вжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком збереження існуючого станом на момент подання заяви стану, тому відсутні підстави вважати, що права відповідача чи баланс інтересів будуть порушені.

Згідно із ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Підсумовуючи викладене, господарський суд доходить висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову та можливість задоволення заяви Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

На день постановлення цієї ухвали господарський суд дійшов висновку про відсутність необхідності для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Гефест Технікс» (04205, місто Київ, проспект Оболонський, будинок 16-А, квартира 38; ), які знаходяться на всіх рахунках відповідача у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Гефест Технікс» (04205, місто Київ, проспект Оболонський, будинок 16-А, квартира 38; ) в межах суми позову 687 944,90 грн.

3. Стягувач: Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону (01014, місто Київ, вулиця Петра Болбочана, будинок 8, ).

4. Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гефест Технікс» (04205, місто Київ, проспект Оболонський, будинок 16-А, квартира 38; ).

5. Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» протягом 3 років - до 05.03.2028 включно.

6. Ухвала про забезпечення позову набрала законної сили 05.03.2025, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України.

7. Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.П. Босий