ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2025 р. Справа№ 910/4288/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Козир Т.П.

Станіка С.Р.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 06.02.2025

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2024

повний текст рішення складено 30.07.2024.

у справі № 910/4288/24 (суддя Турчин С.О.)

за первісним позовом Фізичної особи-підприємця Шуляк Світлани Василівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн"

про стягнення 459 455,52 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн"

до Фізичної особи-підприємця Шуляк Світлани Василівни

про стягнення 73 424,39 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст первісних позовних вимог

Фізична особа-підприємець Шуляк Світлана Василівна (позивач за первісним позовом) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" (відповідач за первісним позовом) про стягнення 459 455,52 грн., з них: основного боргу - 300 583,45 грн., пені - 36 399,42 грн., інфляційних втрат - 102 115,33 грн. та 3% річних - 20 357,32 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом зобов`язань за договором підряду № ЛЛ-10/21 від 14.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4288/24, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" (позивач за зустрічним позовом) звернулось до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до Фізичної особи-підприємця Шуляк Світлани Василівни (відповідач за зустрічним позовом) про стягнення штрафу у розмірі 73 424,39 грн.

Зустрічні позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем за зустрічним позовом зобов`язань за договором підряду № ЛЛ-10/21 від 14.07.2021 шляхом відмови в односторонньому порядку від виконання договірних зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2024 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" до Фізичної особи-підприємця Шуляк Світлани Василівни про стягнення 73 424,39 грн., вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, ухвалено подальший розгляд справи №910/4288/24 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

20.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 по справі №910/4288/24 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" на користь Фізичної особи-підприємця Шуляк Світлани Василівни 300 583,45 грн. основного боргу, 20 350,98 грн. 3% річних, 102 115,33 грн. інфляційних втрат та 6345,74 грн. судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що відповідач за первісним позовом порушив договірні зобов`язання в частині оплати виконаних позивачем за первісним позовом робіт, що є підставою для покладення на нього обов`язку сплатити борг, 3% річних та інфляційні втрати, які є складовою частиною боргу. В частині стягнення пені суд першої інстанції відмовив у задоволенні первісного позову, оскільки умовами договору не передбачено відповідальності у вигляді пені. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю з підстав відсутності доказів односторонньої відмови підрядника від договірних зобов`язань.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 по справі № 910/4288/24, 16.08.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" (через систему "Електронний суд") до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга, в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 року в частині задоволених позовних вимог та відмови в задоволенні зустрічного позову. Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не з`ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи, не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильно застосовано норми матеріального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2024, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" по справі № 910/4288/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: ОСОБА_1., Скрипка І.М.

26.06.2024 ухвалою Північного апеляційного господарського суду витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4288/24.

12.09.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/4288/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/4288/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 та призначено справу до розгляду на 06.11.2024.

17.10.2024 до Північного апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи-підприємця Шуляк Світлани Василівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2024, в зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/4288/24.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2024, для розгляду справи № 910/4288/24, визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя - Сибіга О.М., судді - Скрипка І.М., Козир Т.П.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2024, в зв`язку з перебуванням судді Скрипки І.М., у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2024, для розгляду справи № 910/4288/24 та вирішення процесуальних питань, визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя - Сибіга О.М., судді - Станік С.Р., Козир Т.П.

09.12.2024 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження справу № 910/4288/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 та призначено розгляд справи на 06.02.2025.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 у справі № 910/4288/24 без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 14.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Шуляк Світланою Василівною (підрядник) укладено договір підряду № ЛЛ-10/21 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого за дорученням замовника, на умовах та в порядку визначених цим договором, підрядник бере на себе зобов`язання на свій ризик, власними та/або залученими силами та засобами, виконати і здати у встановлений цим договором строк комплекс підготовчих робіт та надати супутні послуги (надалі - роботи) на об`єкті замовника, розташованому по вул. Солом`янська, 11 у Солом`янському районі м. Києва (надалі - об`єкт), а також безоплатно ліквідувати недоліки і дефекти, що виникли з вини підрядника та/або вини залучених підрядником третіх осіб і виявлені в ході приймання-передачі виконаних робіт, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, та прийняти належним чином виконані роботи і оплатити їх у строки та на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.3. договору об`єм та види робіт визначаються сторонами шляхом підписання додатку №1 до даного договору (зі всіма додатками) - кошторису, який з моменту підписання сторонами є його невід`ємною частиною.

В п. 1.4. договору визначено, що в графіку виконання робіт/фінансування (додаток №2 до договору зі всіма додатками) визначаються дати початку та закінчення всіх видів (етапів, комплексів) робіт, передбачених цим договором.

Кошторис (додаток № 1 до договору) та графік виконання робіт/фінансування (додаток №2 до договору) не погоджені та не підписані сторонами.

Загальна ціна цього договору визначається як сума вартості всіх виконаних робіт, відповідно до підписаних сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт за цим договором протягом строку його дії (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.2. договору датою закінчення робіт по об`єкту вважається дата його прийняття замовником по кінцевому акту приймання-передачі виконаних робіт.

За умовами п. 5.1. договору приймання-передача виконаних робіт здійснюється протягом встановленого сторонами строку, шляхом підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Даний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе за договором зобов`язань (п. 10.1. договору).

На виконання умов договору підряду № ЛЛ-10/21 від 14.07.2021 підрядник виконав, а замовник прийняв роботи та послуги на загальну суму 1 468 487,79 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт: акт № 1 за серпень 2021 року на суму 77 994,39 грн., № 2 за серпень 2021 року на суму 93 312,85 грн., № 1 за жовтень 2021 року на суму 465 911,52 грн., № 2 за жовтень 2021 року на суму 72 909,18 грн., № 3 за жовтень 2021 року на суму 107 286,86 грн., за листопад 2021 року на суму 159 024,13 грн., № 1 за грудень 2021 року на суму 136 520,54 грн., № 2 за грудень 2021 року на суму 355 528,32 грн.

За виконані підрядником роботи та надані послуги замовник розрахувався лише частково на суму 1 167 904,34 грн., що підтверджується фільтрованими виписками АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та за період з 01.01.2022 по 31.12.2022.

За розрахунками позивача за первісним позовом заборгованість відповідача за первісним позовом становить 300 583,45 грн.

14.02.2024 ФОП Шуляк С.В. звернулася до ТОВ «Лакілайн» з претензією від 13.02.2024 № 169 про сплату заборгованості в сумі 300 583,45 грн. у семиденний строк з моменту отримання претензії.

Вказану претензію отримано ТОВ "Лакілайн" 21.02.2024, однак залишено без відповіді та задоволення.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом, на думку позивача за первісним позовом, грошового зобов`язання за договором підряду № ЛЛ-10/21 від 14.07.2021, у зв`язку з чим позивач за первісним позовом вказує на наявність у відповідача за первісним позовом заборгованості у розмірі 300 583,45 грн. Окрім того, позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом пеню в розмірі 36 399,42 грн., інфляційні втрати в розмірі 102 115,33 грн. та 3% річних в розмірі 20 357,32 грн. за неналежне виконання останнім зобов`язань за договором підряду № ЛЛ-10/21 від 14.07.2021.

В свою чергу, ТОВ "Лакілайн" заявлено зустрічний позов про стягнення з ФОП Шуляк С.В. на підставі п. 7.2. договору підряду № ЛЛ-10/21 від 14.07.2021 штрафу у розмірі 73 424,39 грн. з підстав односторонньої відмови від виконання зобов`язань за вказаним правочином.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № ЛЛ-10/21 від 14.07.2021 є договором підряду.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності до п. 1.3. договору об`єм та види робіт визначаються сторонами шляхом підписання додатку №1 до даного договору (зі всіма додатками) - кошторису, який з моменту підписання сторонами є його невід`ємною частиною. В графіку виконання робіт/фінансування (додаток №2 до договору зі всіма додатками) визначаються дати початку та закінчення всіх видів (етапів, комплексів) робіт, передбачених цим договором (п. 1.4. договору).

Як встановлено судом, кошторис та графік виконання робіт/фінансування не були погоджені та підписані сторонами.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За приписами ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору підряду № ЛЛ-10/21 від 14.07.2021 підрядник виконав, а замовник прийняв роботи та послуги на загальну суму 1 468 487,79 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт: акт № 1 за серпень 2021 року на суму 77 994,39 грн., № 2 за серпень 2021 року на суму 93 312,85 грн., № 1 за жовтень 2021 року на суму 465 911,52 грн., № 2 за жовтень 2021 року на суму 72 909,18 грн., № 3 за жовтень 2021 року на суму 107 286,86 грн., за листопад 2021 року на суму 159 024,13 грн., № 1 за грудень 2021 року на суму 136 520,54 грн., № 2 за грудень 2021 року на суму 355 528,32 грн.

Вказані акти приймання виконаних будівельних робіт підписані сторонами без будь-яких зауважень та заперечень.

Водночас, відповідач за первісним позовом стверджує, що підписані сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт не підтверджують передачу/прийняття робіт по договору, оскільки такі були лише проектами, а між сторонами велися переговори щодо їх складання в іншій редакції, тому дата складання та підписання в цих актах відсутня.

Колегія суддів доводи відповідача за первісним позовом, що акти приймання виконаних будівельних робіт були лише проектами оцінює критично, оскільки ці акти підписані обома сторонами без зауважень та заперечень, отже підтверджують передачу підрядником та прийняття замовником робіт, вказаних в них, та у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції, відтак є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за виконані роботи.

Посилання відповідача за первісним позовом на відсутність у актах приймання виконаних будівельних робіт дат їх підписання сторонами не свідчить про те, що вказані акти є проектами, оскільки складені за наслідками виконаних робіт за певний місяць (вересень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2021), підписані відповідачем за первісним позовом без жодних зауважень чи заперечень, в тому числі за відсутності дат їх підписання.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що акти приймання виконаних будівельних робіт підписані в останній день відповідного місяця, вказаного в них.

Зі змісту укладеного між сторонами договору слідує, що строк оплати виконаних підрядних робіт у ньому сторонами погоджено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Враховуючи положення частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України та відсутність погодженого у договорі строку оплати виконаних робіт, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач за первісним позовом зобов`язаний оплатити вартість виконаних робіт після їх остаточної здачі, а саме підписання останнього акта приймання виконаних будівельних робіт.

Аналогічна позиція щодо виникнення строку оплати робіт викладена у постановах Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 922/402/17, від 23.06.2020 у справі № 922/3453/19.

Таким чином, строк оплати виконаних робіт настав 31.12.2021, оскільки останнім актом приймання виконаних будівельних робіт є акт № 2 за грудень 2021.

Суд відмічає, що у договорі сторонами не було визначено поняття "кінцевий акт приймання-передачі виконаних робіт".

В пункті 4.2. договору визначено, що підрядник зобов`язаний передати замовнику належним чином виконані роботи шляхом підписання відповідного акту.

При цьому, вказаний пункт договору не містить конкретизації якого саме акту.

Поряд з цим, у розділі 5 договору "Здавання і приймання виконаних робіт" зазначається про акти приймання-передачі виконаних робіт, при цьому посилання на "кінцевий акт приймання-передачі виконаних робіт" даний розділ посилань не містить.

В даному спірному випадку слід застосувати принцип тлумачення "contra proferentem", суть якого полягає в тому, що слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party) (висновки щодо застосування цього принципу викладені у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №910/16011/17, від 20.05.2019 у справі №911/1366/18, від 30.07.2019 у справі №910/14179/18).

З огляду на відсутність будь-якого регулювання порядку підписання сторонами кінцевого акта приймання-передачі виконаних робіт, його форми, змісту, враховуючи, що договором не визначено конкретного переліку робіт, що підлягали виконанню підрядником, відсутність кошторису до договору, який визначав об`єм та види робіт, які підлягали виконанню підрядником, на переконання колегії суддів, під кінцевим актом приймання-передачі виконаних робіт слід розуміти останній акт приймання виконаних будівельний робіт, оскільки саме з моменту його підписання основний обсяг зобов`язань підрядника вважається виконаним.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.03.2018 у справі № 911/3097/16.

Матеріалами справи підтверджується, що за виконані підрядником роботи та надані послуги замовник розрахувався лише частково на суму 1 167 904,34 грн.

Відтак, заборгованість відповідача за первісним позовом становить 300 583,45 грн.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, за змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Позивачем за первісним позовом доведено суду факт порушення з боку відповідача за первісним позовом своїх зобов`язань щодо не здійснення оплати прийнятих робіт, тоді як строк виконання зобов`язання з оплати настав.

Доказів сплати заборгованості у розмірі 300 583,45 грн. матеріали справи не містять, зворотного судом не встановлено.

Враховуючи, що позивач за первісним позовом має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості у розмірі 300 583,45 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача за первісним позовом пені у розмірі 36 399,42 грн., інфляційних втрат у розмірі 102 115,33 грн. та 3% річних у розмірі 20 357,32 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Так, заявляючи позовні вимоги про стягнення пені позивач за первісним позовом посилається на пункт 11.3. договору та Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідно до ст. 1 Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За приписами ст. 3 названого Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З системного аналізу ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України слідує, що неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання, щодо якого правочин вчиняється у письмовій формі.

Тобто, законодавець поділяє неустойку на договірну і законодавчо встановлену.

Отже, необхідною умовою виникнення права на неустойку є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, вид правопорушення за який вона стягується та її розмір.

Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення за договором за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Таким чином, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Судом встановлено, що у договорі сторони не передбачили відповідальність у вигляді пені за порушення строку оплати за виконані підрядні роботи. Такої відповідальності не містить і законодавство.

За таких обставин, підстави для стягнення з відповідача за первісним позовом пені у розмірі 36 399,42 грн. відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому, суд відмічає, що пункт 11.3 на підставі якого позивач за первісним позовом здійснює нарахування пені у договорі відсутній.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.

Здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат, в межах заявленого позивачем за первісним позовом періоду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом, не виходячи за межі визначених позивачем за первісним позовом періоду, становить 102 115,33 грн.

Також здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом становить 20 350,98 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 6,34 грн. позивачу за первісним позовом належить відмовити.

Щодо зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, звернення ФОП Шуляк С.В. з позовом про стягнення заборгованості свідчить про односторонню відмову від виконання зобов`язань за договором.

В п. 7.2 договору визначено, що у випадку необґрунтованої односторонньої відмови підрядника від виконання своїх зобов`язань за договором, підрядник несе відповідальність за всі нанесені цим збитки, відповідно до чинного законодавства України та має сплатити на користь замовника штраф у розмірі 5% (п`яти відсотків) від загальної вартості робіт по цьому договору.

Як вже було встановлено судом, умови укладеного між сторонами договору не містять конкретного переліку робіт, які підлягали виконанню підрядником під час його виконання.

Слід зазначити, що посилаючись на односторонню відмову ФОП Шуляк С.В. від виконання робіт за договором позивач за зустрічним позовом чітко не конкретизує, які саме роботи за договором залишились не виконаними, та від виконання яких саме робіт відмовляється відповідач за зустрічним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 846 Цивільного кодексу України якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Судом встановлено, що з грудня 2021 року позивач за зустрічним позовом не звертався до відповідача за зустрічним позовом з вимогою про виконання ти чи інших робіт за договором.

Виходячи з того, що ні у договорі, ні у додатках до нього не визначено конкретний перелік робіт, які підлягали виконанню, враховуючи підписані між сторонами без заперечень акти, а також відсутність у сторін одна до одної письмових претензій, суд дійшов висновку, що відповідачем за зустрічним позовом виконані роботи, тому факт відмови від виконання робіт зі сторони підрядника відсутній.

Таким чином, правові підстави для притягнення відповідача за зустрічним позовом до відповідальності у вигляді стягнення штрафу на підставі п. 7.2. договору відсутні.

Отже, у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

Встановивши обставини даної справи та надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилаються в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі додаткового рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

З приводу решти доводів сторін, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакілайн" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 у справі № 910/4288/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 у справі № 910/4288/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи № 910/4288/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.03.2025, після виходу суддів Козир Т.П. та Станіка С.Р. з відпустки.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді Т.П. Козир

С.Р. Станік