ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025м. ДніпроСправа № 904/5750/24

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д,

до фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення коштів в розмірі 59 657,88грн.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулось з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №-L3F від 28.08.2023р. в сумі 59 657,88грн., яка складається з: заборгованості за наданим кредитом - 52 175,56грн., заборгованості за процентами - 4 604,41грн., заборгованості з комісії - 2 877,91грн. Просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою суду від 03.01.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвала суду від 03.01.2025р. завчасно надіслана відповідачу за його місцезнаходженням, згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

22.01.2025р. на адресу суду повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення з датою отримання "15.01.2025р."

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, господарським судом врахована правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак не зробив цього, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 248 Господарського кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з укладанням кредитного договору, строку дії договору, погодженого кредитного ліміту, строку користування кредитом, погодженого розміру процентів за кредитом, наявність прострочень з боку відповідача.

28.08.2023р. Фізична особа-підприємець Сікорський Владислав Ігорович (далі - клієнт, відповідач) підписав заяву про надання кредиту за послугою «Кредитний ліміт «Підприємницький» № -L3F (а.с. 7-17) шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок НОМЕР_2 на наступних умовах:

- мета кредиту: поповнення обігових коштів;

- вид кредиту: овердрафтовий кредит;

- розмір поточного ліміту: 100 000.00 UAH;

- мінімальний розмір ліміту: 10 000 UAH;

- максимальний розмір ліміту: 250 000 UAH;

- розмір процентної ставки за користування кредитом: 25,5% річних;

- розмір щомісячної комісії за управління фінансовим кредитом (в т.ч. пільговий період): 1,85 % від суми максимального Дебетового сальдо, що існувало на кінець банківського дня, в будь-який з днів за попередній місяць (без ПДВ);

- комісія за зняття коштів за рахунок Кредитного ліміту Підприємницький в Україні та за кордоном.4% від суми знятої за рахунок Кредитного ліміту Підприємницький, без ПДВ;

- комісія за проведення платежу з картки за рахунок Кредитного ліміту Підприємницький за винятком розрахунків в торгівельній мережі.4% від суми платежу здійсненого за рахунок Кредитного ліміту Підприємницький, без ПДВ;

- комісія за перерахування коштів з 4% поточного рахунку за рахунок Кредитного від суми платежу здійсненого за рахунок Кредитного ліміту ліміту Підприємницький на будь-які інші Підприємницький, без ПДВ. рахунки, власником яких є Клієнт, або на будь-які рахунки фізичних осіб (за винятком зарахувань заробітної плати на зарплатні картки Банку);

- пільговий період до 55 днів від дати початку використання кредитних коштів та діє до 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникло Дебетове сальдо;

- строк кредитування: 12 місяців з можливістю автолонгації.

Підписанням цієї заявки клієнт на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України у повному обсязі приєднується до розділу « 1.1. Загальні положення» та підрозділу « 3.2.6. Кредитний ліміт «Підприємницький» Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, та які разом із заявою становлять кредитний договір між банком та клієнтом, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі, та зобов`язується належним чином їх виконувати. Клієнт та Банк надалі разом іменуються «Сторони» (п. 1 договору).

В порядку та на умовах, визначених договором, банк за наявності вільних грошових коштів здійснює овердрафтові обслуговування клієнта, яке полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточний рахунок клієнта, за рахунок кредитних коштів у межах встановленого банком кредитного ліміту на поточний рахунок клієнта, в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплатити комісію, процентів в обумовлені договором строки/терміни. Овердрафт надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, здійснення яких не заборонено чинним законодавством України (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору підписанням цієї Заявки Клієнт висловлює свою пряму і безумовну згоду на встановлення банком будь-якого розміру кредитного ліміту за послугою Кредитний ліміт «Підприємницький». Ліміт встановлюється банком в односторонньому порядку на кожний операційний день, в межах суми максимального ліміту. Розмір ліміту розраховується відповідно до затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух грошових коштів по поточному рахунку клієнта, платоспроможності, кредитної історії та інших показників внутрішньобанківських положень та нормативних актів Національного Банку України. Розмір ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому договором.

Згідно п. 1.4 договору за користування кредитом клієнт сплачує проценти, а також сплачує комісію в розмірі, порядку та на умовах визначених договором.

За користування кредитом клієнт щомісяця сплачує банку комісію за управління фінансовим кредитом, далі комісія, в розмірі, зазначеному в тарифі згідно п. 3.2.6.10 договору, без ПДВ. Комісія сплачується щомісяця з першого по останнє число місяця, що слідує другим за місяцем, в якому виникло дебетове сальдо, що виникло на поточному рахунку клієнта, а в разі розірвання цього договору або настання остаточного терміну повернення кредиту одночасно з погашенням всієї заборгованості за кредитом (п. 3.2.6.3.1 договору).

Положення п. 3.2.6.5.1 та п.3.2.6.5.2. Умов визначають, що строк користування Кредитом становить 12 місяців.

В разі якщо за 30 днів до закінчення встановленого строку користування Кредитом жодна зі Сторін не надіслала письмове повідомлення про припинення кредитування за цим Договором та за відсутності порушення Клієнтом будь-яких умов Договору, строк користування Кредитом пролонгується на той самий строк, а кредитування відбуватиметься на тих самих умовах.

Продовження обслуговування Ліміту відповідно до цього пункту можливе за умови, що по закінченню останнього дня строку на поточному рахунку зафіксовано нульове або позитивне дебетове сальдо та погашено проценти та комісія.

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання Клієнтом Заяви та діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором.

Положеннями п. 3.2.6.5.3 умов визначено, що сторони, керуючись ст. 212 Цивільного кодексу України, домовились про те, що цей договір, в частині настання права та обов`язків сторін щодо надання банком та повернення клієнтом кредиту зі сплатою процентів на користь банку, укладається під відкладальною обставиною.

Сторони встановили, що відкладальною обставиною за цим договором є порушення клієнтом зобов`язань з повернення кредиту (його частини), що триває протягом 60-ти календарних днів з дати прострочення зобов`язання.

Наслідком настання відкладальної обставини, яка настає на 60-й календарний день з дати прострочення повернення кредиту (його частини), є виникнення зобов`язання клієнта повернути банку всю суму фактично отриманого кредиту, сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами, комісійні винагороди (комісії), неустойки та інші платежі відповідно до умов цього договору.

Заявка на отримання послуг підписана відповідачем із використанням електронного цифрового підпису 28.08.2023р., що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису (а.с. 18).

З довідки АТ КБ "Приватбанк" про розміри встановлених кредитних лімітів від 25.12.2024р. (а.с. 25) вбачається, що відповідачу було встановлено та змінено кредитні ліміти в наступній сумі: 28.08.2023р. 100 000,00грн.

З наданих виписок по рахунку відповідача та розрахунку заборгованості позивача (а.с. 26-38), вбачається, що сума простроченої заборгованості за кредитом складає 59 657,88грн., яка складається з: 52 175,56грн.- заборгованості за наданим кредитом (тiлом кредиту), 4 604,41грн. - заборгованості за процентами, 2 877,91грн. - заборгованості з комісії.

Несплата відповідачем заборгованості в загальній сумі 59 657,88 грн і є причиною виникнення спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З поданих документів вбачається, що 28.08.2023р. відповідач, у статусі фізичної особи-підприємця, шляхом підписання електронним цифровим підписом заявки на отримання послуг про надання кредиту приєднався до умов та правил надання послуги Кредитний ліміт «Підприємницький», що розміщені на офіційному сайті АТ КБ "Приватбанк" (банк, позивач) у мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, та які разом із заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (далі - умови), цією заявкою становлять кредитний договір між банком та клієнтом.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 30.06.2024р. внесено запис при припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Сікорського Владислава Ігоровича, за власним рішенням.

У пунктах 4.17. - 4.23. постанови від 13.02.2019 по справі №910/8729/18 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Виходячи із зазначеного, фізична особа Сікорський Владислав Ігорович є особою, яка має відповідати за своїми зобов`язаннями взятими під час перебування ним у статусі суб`єкта підприємницької діяльності.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Банківський кредит будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до положень ст. ст. 251-253 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як свідчить наявні в матеріалах справи довідка про розміри встановлених кредитних лімітів від 25.12.2024р. та банківські виписки по рахункам відповідача, а також наданий позивачем розрахунок заборгованості, позивач виконав взяті на себе зобов`язання та надав відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем умови кредитного договору в частині повного та своєчасного повернення наданого кредиту, сплати процентів за його користування були порушені, внаслідок чого у відповідача творилась заборгованість в сумі 59 657,88грн., яка складається з: 52 175,56грн. - заборгованості за наданим кредитом (тiлом кредиту), 4 604,41грн. - заборгованості за процентами, 2 877,91грн. - заборгованості з комісії.

Так, вказана заборгованість відображена у наданому позивачем розрахунку (а.с. 38).

При цьому, під час перевірки наданого позивачем розрахунку заборгованості судом помилок не виявлено.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

З врахуванням вище викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 59 657,88грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2 422,40грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, заборгованість за кредитним договором №-L3F від 28.08.2023р., яка становить 59 657,88грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят сім гривень 88коп.), та складається: 52 175,56грн. (п`ятдесят дві тисячі сто сімдесят п`ять гривень 56коп.) - заборгованостi за наданим кредитом (тiлом кредиту), 4 604,41грн. (чотири тисячі шістсот чотири гривні 41коп.) - заборгованості за процентами, 2 877,91грн. (дві тисячі вісімсот сімдесят сім гривень 91коп.) - заборгованiсть з комiсiї та судовий збір у розмірі 2 422,40грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.03.2025

Суддя С.П. Панна