Господарський суд Харківської області
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" березня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/3282/24 вх. № 3282/24
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

розглянувши справу за заявою ІНЕРКО ТРЕЙД С.А.
про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "КАІС АГРО" ,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла заява Фермерського господарства "Агроземля" з вимогами до боржника на загальну суму 5815661,38 грн, яка підписана представником Суржик Д.М.

Розглянувши подану заяву кредитора та додані до заяви документи, суд встановив, що вона не відповідає приписам ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство юридичних осіб та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, статтями 45, 46, 47 КУзПБ.

Приписами частини першої статті 46 КУзПБ передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.

У відповідності до ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заява кредитора має містити, зокрема, виклад обставин, які підтверджують вимоги до боржника, та їх обгрунтування. До заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна (ліквідатору), а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника. Заява підписується кредитором або його уповноваженим представником.

Судом встановлено, що заяву від імені Фермерського господарства "Агроземля" з вимогами до боржника подано Суржик Д.М., процесуальну дієздатність якого не підтверджено належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За приписами ч. 3 ст. 56 ГПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

У відповідності до ст. 58 ГПК України, представниками у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 60 ГПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються:

1) довіреністю;

2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Тобто, в порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Як вказано Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Отже, діяти від імені юридичної особи у господарських судах можуть: представники - адвокати або в порядку самопредставництва - керівник чи інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), повноваження якої на самопредставництво мають підтверджуватись документами, з яких вбачається належність такої особи до керівника або суб`єкта, якому надано право на самопредставництво положеннями закону, або статутом, положенням, трудовим договором (контрактом).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності). Зокрема такий висновок наведений у постановах Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 911/933/19, від 28.04.2020 у справі № 910/10553/18, від 09.06.2020 у справі № 904/92/20, від 17.09.2020 у справі № 910/3850/19, від 08.12.2020 у справі № 905/2488/15.

Судом встановлено, що подану заяву з грошовими вимогами до боржника від заявника Фермерського господарства "Агроземля" - підписано представником Суржик Д.М.

Втім, заявником не надано до заяви з грошовими вимогами до боржника доказів на підтвердження наявності у Суржик Д.М. повноважень на вчинення дій від імені заявника - Фермерського господарства "Агроземля", зокрема на підписання та подання до суду заяви з грошовими вимогами до боржника в якості адвоката відповідно до ст. 60 ГПК України (довіреності, ордеру), або документів, визначених ч. 3 ст. 56 ГПК України (статуту, положення, трудового договору (контракту) тощо), які б підтверджували наявність у Суржик Д.М. повноважень, на вчинення дій від імені заявника - Фермерського господарства "Агроземля" в порядку самопредставництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 ГПК України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає заяву і додані до неї документи також в разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Однак, у разі наявності сумнівів щодо достовірності, достатності та належності долучених до заяви документів на підтвердження повноважень у особи, яка підписала заяву як представник або в порядку самопредставництва, суд може залишити без руху таку заяву на підставі ст.174 ГПК України для усунення недоліків (надання відповідних документів (зокрема, статут, положення), передбачених вимогами процесуального законодавства (ч.3 ст.56 цього Кодексу). Аналогічний правовий висновок міститься в постанові КГС ВС від 17.08.2020 у справі №908/290/20.

Згідно ч. 1 ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства у разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог цього Кодексу, господарський суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху суд повідомляє заявнику про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов`язаний їх усунути, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Частиною 2 ст. 46 зазначеного Кодексу передбачено, що якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви.

Отже, враховуючи вищевикладене, з метою усунення кредитором недоліків та керуючись ч. 3 ст. 45, ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Фермерського господарства "Агроземля" з вимогами до боржника (вх. № 5804 від 05.03.2025) залишити без руху.

2. Повідомити про виявлені судом недоліки та зобов`язати заявника надати суду:

- докази на підтвердження повноважень представника діяти від імені Фермерського господарства "Агроземля" (як адвокат або в порядку самопредставництва).

3. Роз`яснити заявнику необхідність усунення вказаних недоліків в строк не пізніше п`яти днів з дня вручення цієї ухвали суду.

4. Попередити заявника, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 07.03.2025.

Суддя Міньковський С.В.