ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про вирішення заяви про відвід

10 березня 2025 р. м. Рівне Справа №918/1226/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., розглянувши заяву про відвід у справі

за позовом Заступника керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради

до відповідача 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

до відповідача 2) Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"

про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2024 року заступник керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та відповідача 2) Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація", у якому просить суд усунути перешкоди власнику - Рівненській обласній раді у здійсненні права користування та розпорядження комунальним майном шляхом зобов`язання Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" () повернути Рівненській обласній раді протирадіаційне укриття №67793 площею 36 кв.м., що знаходиться в підвальному приміщенні будинку №3 по вул. Богдана Хмельницького в м. Рівне.

Ухвалою суду від 06 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі 918/1226/24 за позовною заявою Заступник керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради до відповідачів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання повернути майно, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 28 січня 2025 року.

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року відкладено підготовче засідання на 11 лютого 2025 року.

Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи, закрито підготовче провадження у справі № 918/1226/24 та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 04 березня 2025 року відкладено розгляд справи по суті на 18 березня 2025 року.

07 березня 2025 року через електронну систему "Електронний суд" від представника відповідача 2 - Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" надійшла заява про відвід судді від розгляду справи.

Заява відповідача 2 мотивована тим, що Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" 04 березня 2025 року подало суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням представника на лікарняному. Проте, суддею Торчинюком В.Г. не прозвучало жодних повідомлень про надходження до суду клопотання представника ТДВ "Рівнефармація" про відкладення судового розгляду, це клопотання головуючим на засіданні не розглядалось та думка учасників справи з даного приводу не заслуховувалась.

Наведене, на думку заявника, свідчить про те, що судовий розгляд у даній справі відбувається не справедливо та однобічно, у порядку не передбаченому ГПК України, з порушенням засад рівності та змагальності сторін.

Розглянувши вищевказану заяву, суд зазначає наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Частинами 1-3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 1-3, ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід (ч. 7, 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Саме така правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 року у справі № 9901/22/17.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

В рішенні у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 року зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Підставою, покладеною відповідачем 2 в основу заяви про відвід судді фактично є те, що на думку заявника судом не враховано його клопотання про відкладення розгляду справи.

В господарському процесі суд, сторони, інші учасники можуть здійснювати ті дії, які передбачені господарськими процесуальними нормами. Однак, формалізація господарського процесу є недоречною, оскільки роль і значення процесуальній форми полягає в тому, щоби забезпечити захист дійсно існуючих прав суб`єктів господарювання та гарантувати винесення законних і обґрунтованих рішень. Господарський процес являє собою єдність процесуальних прав і обов`язків господарського суду, сторін та інших учасників процесу.

Тому господарський процес можна визначити як систему послідовно здійснюваних процесуальних дій, які здійснюють господарський суд та інші учасники судочинства у зв`язку з розглядом і вирішенням конкретної справи. Кінцева мета процесу - відновлення порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського Кодексу України учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно до ст. 1 Господарського Процесуального Кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно статті 185 ГПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Суд з`ясовує думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

Разом з тим, 11 лютого 2025 року у судовому засіданні, на виконання пункту 5 статті 185 ГПК України судом було з`ясовано у сторін думку, щодо дати призначення розгляду справи по суті, сторони погодили визначену судом дату, без будь яких заперечень.

При цьому, ухвалою суду від 11 лютого 2025 року явку сторін обов`язковою не визнавалось.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

В даному випадку ухвалою суду від 04 березня 2025 року з огляду на неможливість вирішення спору в судовому засіданні 04 березня 2025 року, та враховуючи необхідність дотримання основних засад господарського судочинства, відкладено розгляд справи по суті.

Як свідчить аудіозапис судового засідання 04 березня 2025 року (23 хв. 11 секунда), судом при відкладенні розгляду справи по суті, враховано клопотання представника відповідача 2 про відкладення розгляду справи.

Отже, з урахуванням наведеного, суд наголошує, твердження та обставини вказані заявником, відповідно до ГПК України, не можуть слугувати підставою для відводу судді.

За таких обставин мотиви, за яких відповідачем 2 заявлено відвід судді в межах справи №918/1226/24 не мають об`єктивного підґрунтя та не свідчать про неможливість подальшого розгляду справи в такому складі суду, а обставин будь-якого приватного інтересу чи упередженості судді Торичнюка В.Г., судом не встановлено, у зв`язку з чим мотиви відводу, викладені заявником, не є обґрунтованими і не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

При цьому суд зазначає, що оскільки заява про відвід судді від 07.03.2025 є необґрунтованою, справа №918/1226/24 в порядку ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України підлягає передачі для вирішення питання про відвід судді Торчинюка В.Г. іншим суддею Господарського суду Рівненської області, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу.

Керуючись статтями 35, 39, 234 та 235 ГПК України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати заяву б/н від 07.03.2025 року представника Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" про відвід судді Торчинюка В.Г. необґрунтованою.

2. Матеріали справи №918/1226/24 та заяву від 07.03.2025 року представника Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" про відвід судді Торчинюка В.Г. передати уповноваженій особі для вирішення питання щодо визначення складу суду для розгляду вказаної заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання - 10.03.2025 та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Вадим Торчинюк