ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025 року м.Дніпро Справа № 904/6600/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівська"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2024 р. ( суддя Панна С.П., м. Дніпро, повний тест рішення складено 10.06.2024р. ) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСЕР БРОК", м.Кропивницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівська", с.Новоолександрівка, Дніпровський район, Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за договором

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКСЕР БРОК" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівська" 42 099,27грн., з яких: 29 400,00грн.- основна заборгованість, 1 494,64грн. - інфляційні втрати, 882,00грн. - 3% річних та 13322,63грн. - пеня. Також Позивач просив суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 659,50грн..

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору № 140 на декларування товарів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України від 22.08.2022р. у частині оплати за надані послуги.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2024 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСЕР БРОК", заборгованість в розмірі 29 400,00грн., інфляційні втрати в розмірі 1 494,64грн., 3 % річних в розмірі 882,00грн., пені в розмірі 13 322,63грн., судовий збір в розмірі 2 684,00грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 659,50грн.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівська" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2024 у справі № 904/6600/23, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що до Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/6600/23 Позивачем подані копії Договору №140 на декларування товарів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України від 22.08.2022 р. та Додатку до цього договору із підробленим підписом директора ТОВ "Агрофірма "Новолександрівська" та проставленням підробленої печатки Товариства, що є кримінальним злочином, передбаченим ч. 4 ст. 358 КК України.

За твердженням Скаржника, Позивач не надає жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що Договір №140 від 22.08.2022 року із додатком було підписано та будь-яким чином погоджено стороною Відповідача .

За доводами Апелянта представник Позивача змінив обґрунтування позову та стверджував, що підписання договору №140 від 22.08.2022 року та додатку до нього відбулось за допомогою обміну сторонами примірниками по електронній пошті, реквізити якої суду не надав та доказів такого обміну також.

На переконання Скаржника, оскільки Позивач не зазначив про наявність у нього або в іншої особи оригіналів усіх поданих ним до господарського суду копій письмових доказів, не подав до господарського суду оригіналів таких письмових доказів, а представник Відповідача ставив під сумнів відповідність поданих Позивачем копій письмових доказів їх оригіналам, то у силу ч. 6 ст. 91 ГПК України суд першої інстанції неправомірно взяв до уваги копії договору №140 від 22.08.2022 року та додатку до нього, на підтвердження надання послуг Позивачем саме на підставі, в порядку та на умовах визначених цим договором. Судом першої інстанції не були прийняті до уваги висновки, викладені у постанові КГС ВС від 19.03.2019 у справі № 925/1027/15 .

На думку Скаржника, клопотання про призначення експертизи у даній справі для встановлення дійсності проставлення підпису та печатки ТОВ "Агрофірма "Новоолександрівська" було безпідставно, неправомірно та необґрунтовано відхилене судом.

Скаржник наголошує, що суд першої інстанції, приходячи до висновку, що на договорі та додатку до нього проставлена саме печатка Відповідача, зазначивши, що судом цей факт було встановлено «візуально», перевищив свої повноваження та фактично перебрав на себе функцію експерта. У той же час, судом першої інстанції залишено без оцінки факт того, що підпис директора ТОВ "Агрофірма "Новоолександрівська", який міститься на довідках від імені товариства відрізняється від підпису, проставленого на примірниках договору №140 від 22.08.2022 року та додатку до нього.

Крім того, Відповідачем зазначалось, що ним не заперечується факт того, що послуги з оформлення митних декларацій на які посилається Позивач, були надані Відповідачу. Однак, саме лише ці послуги, і які, до того ж, були надані Позивачем та отримані Відповідачем у позадоговірному порядку. При цьому в усній домовленості між керівниками товариств було погоджено, що розрахунок за оформлення митних декларацій між сторонами буде здійснено після повного розрахунку естонського контрагента Відповідача компанії OU ESTREFTRANSSERVICE, однак станом на сьогодні повного розрахунку між Відповідачем та його естонським контрагентом не відбулось та відповідно, не має домовленості про суму отриманих послуг з оформлення декларацій з позивачем. Разом з тим, Позивачем не надано доказів того, що ним були надані Відповідачу послуги з приводу оформлення сертифікатів проходження форми EUR1, з заповнення товарно-супровідних документі та оформлення фітосанітарних сертифікатів, крім копій цих документів оформлених від імені ТОВ "Агрофірма "Новоолександрівська".

Скаржник не погоджується з висновками суду про факт погодження умов договору №140 від 22.08.2022 року Відповідачем на підставі того, що останній оплачував послуги Позивача по іншим операціям з оформлення митних декларацій, які відбувались начебто в межах спірного договору, зокрема по операціям Відповідача до Румунії, та які були сплачені Відповідачем, оскільки послуги Позивача з оформлення митних декларацій по таким експортним операціям також були надані ним в позадоговірному порядку та оплачені Відповідачем на підставі лише виставлених рахунків. Отже, на думку Відповідача, прийняті судом докази не відповідають критеріям належності, достовірності, допустимості та вірогідності.

Також у скарзі йдеться про те, що істотними умовами договору про надання послуг в тому числі є: предмет, ціна, термін дії. Таким чином, є наявний факт того, що Договір №140 на декларування товарів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України від 22.08.2022 р. та додаток до нього від 22.08.2022 р. є неукладеним, оскільки Відповідач та жодна уповноважена ним особа його не підписували, печатку товариства не проставляли, та відповідно, істотних умов цього договору та додатку до нього не погоджували.

З огляду на викладене, на переконання Скаржника, судом першої інстанції було допущено грубе порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неповного з`ясування дійсних обставин справи, не були в повній мірі та обсязі досліджені докази по справі, та фактичні наявні обставини, які мають значення для вірного вирішення справи.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач у відзиві вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2024 у справі №904/6600/23 законним і обґрунтованим, а доводи Апелянта безпідставними і такими, що викладені з хибним тлумаченням норм матеріального права і не відповідають висновкам про застосування норм права, приведеним у численних постановах Верховного Суду.

Позивач зазначає, що Відповідач посилаючись на те, що директор ТОВ "Агрофірма "Новоолександрівська" не підписував примірник договору №140 від 22.08.2022, не пояснює, яким правочином чи договором було уповноважено Позивача здійснювати митне оформлення експорту його товарів та не заперечуючи, що Позивач дійсно надавав йому послуги із митного декларування, не долучив до матеріалів судової справи будь-якого іншого договору між сторонами на вчинення означених дій.

За доводами Позивача, Скаржник стверджуючи про підроблення документа (Договору №140 та додатку до нього) не звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення злочину і на переконання Позивача, такими заявами Відповідач намагався ввести суд в оману.

Позивач акцентує, що послуги митного декларування відповідно до приписів МК України і ЦК України надаються виключно на підставі письмового договору, про який сторона Відповідача знала і за яким здійснювались навіть проплати. Крім того, посилання на договір №140 від 22.08.2022 міститься у неоплачених Відповідачем деклараціях в Графі 44 під кодом 4207 і це ще раз доводить, що Відповідач був обізнаний про існування брокерського договору, адже без нього неможливе оформлення брокером митних декларацій.

Окремо Позивач звертає увагу, що Відповідач оплачував послуги Позивача по іншим операціям із оформлення митних декларацій, які відбувались у межах договору №140 від 22.08.2022 , зокрема , по його експортним операціям до Румунії.

При цьому, на думку Позивача, суд першої інстанції оперуючи принципом вірогідності дійшов до висновку про те, що копія договору №140 від 22.08.2022 і додатку до нього, у поєднанні із іншими доказами, є належним доказом, який підтверджує факт виникнення між сторонами господарських відносин.

Разом з тим, Позивач вказує на те, що Відповідач на спростування цього надав лише заяву директора підприємства, якою спростовується факт підписання ним договору, яка не була нотаріально посвідченою, що безперечно дало б змогу ідентифікувати особу, яка її склала. Відповідачем не надані ані інші договори між сторонами, не надано доказів звернення до правоохоронних органів по факту підроблення підпису і печатки підприємства, а також заяв свідків, які могли б підтвердити нібито укладання між сторонами усного договору.

Крім того у відзиві йдеться про те, що навіть якщо Відповідач вважає, що між сторонами був укладений усний договір, останній мав оплатити послуги за таким договором отримавши претензію від Позивача. При цьому ціни на послуги визначені у претензії, і які є тотожними визначеним цінам у договорі №140 від 22.08.2022, є звичайними ринковими цінами, які склалися за аналогічні послуги. Такі самі ціни послуг містяться і в первинних документах за якими здійснювались розрахунки по митному оформленню Відповідачеві експортних операцій до Румунії.

Одночасно, з урахуванням положень Глави 8 Розділу 1 ГПК України, Позивач у відзиві просить стягнути з Відповідача 2 065,00 гривень витрат на послуги професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2024р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Коваль Л.А., суддів Чередка А.Є., Мороза В.Ф.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному головуючого судді Коваль Л.А., 06.08.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за результатами якого, для вирішення питання відкриття провадження у справі, визначено новий склад суду у складі: головуючого судді Кощеєва І.М., суддів Чередка А.Є., Мороза В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.08.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівська" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2024 у справі № 904/6600/23. Розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 07.10.2024р., у зв`язку з вирішенням питання про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в режимі відеоконференції, на виконання пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Коваль Л.А., судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф..

На підставі розпорядження керівника апарату суду № 963/24 від 08.10.2024р. та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач), суддів Чус О.В., Дарміна М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2024 р. колегією суддів у вказаному складі прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівська" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2024 у справі № 904/6600/23 до свого провадження, для розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією, 22.08.2022р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівська" (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКСЕР БРОК" (брокером) укладений договір № 140 на декларування товарів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до п. 1.1. якого предметом договору є здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України та належать Замовнику, чи якими Замовник користується на платній (чи безоплатній) основі, Брокером від імені й за рахунок Замовника, на підставі дозволу на право здійснення митної брокерської діяльності №002882, наданого Державною фіскальною службою України 10.05.2019 року.

Замовник доручає, а брокер приймає на себе зобов`язання по декларуванню товарів, транспортних засобів комерційного призначення замовника, які підлягають митному контролю та митному оформленню, в місцях здійснення митного контролю та митного оформлення. (п.1.2. договору)

Згідно п.п.2.1.3. п.2.1. договору брокер зобов`язаний надати замовнику акт виконаних робіт, після митного оформлення митної декларації та необхідних документів; брокер зобов`язаний здійснювати декларування товарів та їх митне оформлення у встановленому чинними нормативними актами порядку на підставі наданих замовником документів.

Відповідно до п.3.1. договору замовник проводить оплату Брокерові згідно з виданими рахунками у національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Брокера не пізніше двох банківських днів з дня надання Брокером Акта виконаних робіт.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2022 року, але в усякому разі до повного виконання умов договору сторонами. (п.9.1. договору)

В додатку до спірного договору затверджена ціна за надані послуги.

Позивач у позовній заяві зазначає, що на виконання вказаного спірного договору, Брокером, за дорученням Замовника надано послуги з митного оформлення товарів за правочином, укладеним між Замовником та його контрагентом - OU ESTREFTRANSSERVICE по продажу товару і поставки його до Естонської Республіки.

З 05.12.2023 по 08.12.2023 Позивачем на виконання замовлення за договором №140 від 22.08.2022 було оформлено митні декларації, сертифікати проходження форми ЕUR1, заповнено товаро-супровідні документи та оформлено фітосанітарні сертифікати. (т.1 а.с.32-66)

Також Позивач, на виконання цих господарських операцій з надання послуг на електронну пошту Відповідача, на яку Позивач направляв і інші документи на виконання договору №140 від 22.08.2022 та з якої отримував відповіді ТОВ "АФ "Новоолександрівка", направив Відповідачу рахунок №689 та акт надання послуг №689 від 08.12.2022 на суму 12 600,00грн.; рахунок №684 та акт надання послуг №684 від 06.12.2022 на суму 16 800,00грн.

27.10.2023р. Позивач на поштову адресу Відповідача направив претензію з вимогою сплатити заборгованість у сумі 29400,00грн., а також рахунки №№ 689 від 08.12.2022р., 684 від 06.12.2022р. та відповідні акти надання послуг, які були отримані Відповідачем (поштове повідомлення про вручення т.1 а.с.71). Між тим, претензія залишена Відповідачем без відповіді та без виконання.

У зв`язку з неоплатою основного боргу у сумі 29 400,00грн, Позивачем нараховані 3% річних у розмірі 882,00грн. за період з 13.12.2022р. по 12.12.2023р., інфляційні втрати у розмірі 1494,64грн. за період з грудня 2022р. по листопад 2023р. та пеня у розмірі 13 322,63грн. за період з 16.12.2022р. по 12.12.2023р

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що договір №140 від 22.08.2022 є належним та допустимим доказом того, що між сторонами відбулась господарська операція і відповідно виникло зобов`язання Відповідача перед Позивачем з оплати за надані послуги, між тим таке зобов`язання у розмірі 29 400,00грн. не було оплачено Відповідачем.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Оскільки Скаржником в апеляційній скарзі не наведені доводи щодо непогодження з присудженими до стягнення з нього витратами Позивача на правничу допомогу у сумі 3659,50грн, тому, враховуючи приписи ст.269 ГПК України, у відповідній частині рішення суду не переглядається апеляційним судом.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з п.23 та 24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

П. 1 ч. 1 ст. 265 МК України передбачено, що декларантами мають право виступати: при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір.

Ст. 266 МК України передбачені обов`язки, права та відповідальність декларанта та уповноваженої ним особи, відповідно до якої декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

З наведених норм законодавства вбачається, що митне оформлення товару базується на додержанні учасниками зовнішньоекономічної діяльності вимог законодавства про обов`язкове декларування, тобто подання відомостей митним органам про всі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон, а також тих, митний режим яких змінюється. Декларування виражається в поданні митної декларації в усній, електронній або письмовій формі, інших документів та інформації, необхідних для митного оформлення і митного контролю.

При цьому, декларантом може бути: 1) власник або за його дорученням відправник чи одержувач; 2) митний брокер; 3) експедитор; 4) перевізник.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 МК України особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Згідно з ч. 1 ст. 416 МК України митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

П.8 ч.2 ст.257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору.

Пунктом 1 ч.3 ст.335 МК України передбчено, що разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішень суду.

За змістом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 417 Митного кодексу України взаємовідносини митного брокера з особою, яку він представляє, визначаються відповідним договором.

Згідно із ст.627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Щодо досліджуваної справи, то правочин по оформленню митних декларацій був оформлений договором на декларування товарів та інших документів, що переміщуються через митний кордон України № 140 від 22.08.2022, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівська" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКСЕР БРОК", за яким Відповідач мав сплатити за послуги надані Позивачем згідно з розцінками визначеними у додатку до нього. Копія цього договору та додатку до нього міститься у матеріалах справи.

Надання Позивачем Відповідачу послуг за цим договором, крім усього, підтверджується рахунками №№684, 689 та актами до них, митними деклараціями, товарно-супровідними документами, в яких міститься посилання на вказаний вище договір, а також сертифікатами проходження форми ЕURI та фітосанітарними сертифікатами.

Також, як зазначено місцевим господарським судом, Відповідач не заперечував, що ТОВ "МАКСЕР БРОК" за дорученням і від імені ТОВ "АФ "Новоолександрівська" здійснено декларування митних декларацій №22UA34U0, №22UA27U3, №22UA18U8, №22UA13U2, №22UA07U4, №22UA06U5, № 22UA04U7.

Заборгованість за надані Позивачем послуги складає 29 400,00грн. Доказів погашення цієї заборгованості у матеріалах справи відсутні.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи невиконання Відповідачем зобов`язань за договором №140 від 22.08.2022 у частині повної та своєчасної оплати наданих за цим договором послуг та ненадання ним доказів, які б спростовували таке порушення, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача основного боргу у визначеному Позивачем розмірі 29400,00грн.

При цьому Скаржник, стверджуючи про відсутність доказів надання саме Позивачем послуг з оформлення сертифікатів проходження форми EUR1, заповнення товарно-супровідних документів та оформлення фітосанітарних сертифікатів (які містяться у матеріалах справи) не пояснює, на підставі якого правочину, у такому випадку, вказані послуги були надані та не зазначає осіб, яких було уповноважено на оформлення цих документів, якщо Позивач таких послуг йому не надавав.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стосовно пені, то згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У даному випадку, відповідно до п.3.4. договору за прострочення платежів у продовж 3-х днів брокер нараховує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати наданих послуг. Пеня розраховується виходячи з вартості заборгованості.

Таким чином, з огляду на встановлений судом факт прострочення ТОВ"Агрофірма "Новоолександрівська" виконання основного грошового зобов`язання, апеляційний суд вважає обґрунтованими вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних , інфляційних втрат та пені у визначеному Позивачем розмірі, враховуючи, що розрахунок цих сум не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам договору у частині їх нарахування.

При цьому Відповідачем здійснений Позивачем розрахунок боргу, пені, річних та інфляційних втрат не спростовано, власних контррозрахунків не надано. Доводи щодо такого непогодження в апеляційні скарзі не наведені.

Доводи Скаржника про те, що Договір на декларування товарів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України №140 від 22.08.2022 р. та Додаток до нього містять підроблені підпис директора ТОВ "Агрофірма "Новоолександрівська" та відтиск печатки Товариства, що є кримінальним злочином, передбаченим ч. 4 ст. 358 КК України мають декларативний характер, оскільки не підтверджені належними доказами.

Місцевий господарський суд обґрунтовано вказав на те, що печатка відноситься до даних, які дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин. Тому, наявність відбитку печатки Відповідача на спірному договорі свідчить про те, що він має нести відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні її відбитків на актах, розрахункових документах. Між тим, Відповідач не довів фактів протиправності використання своєї печатки та не надав доказів її втрати, так само і не надав доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки. У такому випадку відсутні підстави вважати, що печатка Відповідача використовувалась проти його волі.

Твердження Скаржника про те, що договір №140 не є належним доказом у розумінні чинного законодавства України є безпідставними.

Як встановлено місцевим господарським судом, згідно з Класифікатором документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011, коду документа 4207 відповідає значення - Договір про надання послуг митного брокера.

Посилання на договір №140 від 22.08.2022 міститься у всіх неоплачених Відповідачем деклараціях у Графі 44 під кодом 4207, отже останній знав про існування брокерського договору, оскільки без нього неможливе оформлення брокером митних декларацій.

Доказів зворотного Скаржником не надано.

За наведених обставин спірний договір є належним та допустимим доказом того, що між сторонами відбулась господарська операція і відповідно виникло зобов`язання Відповідача перед Позивачем з оплати за надані послуги. І ненадання сторонами оригіналу цього договору, у даному випадку, викладеного не спростовує.

Слід зазначити, що згідно з ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів).

Судом першої інстанції при розгляді даної справи були оцінені усі обставини справи та докази у сукупності.

При цьому суд враховує відсутність належних доказів з боку Відповідача на підтвердження своєї позиції, зокрема щодо неукладення (непідписання) ним договору.

Подана Відповідачем Довідка товариства, в якій спростовується факт підписання директором Агрофірми договору не є належним доказом у розумінні ст.76 ГПК України, оскільки вона складена та підписана одноособово самим директором агрофірми, тобто зацікавленою особою. Наказ від 25.03.2022 №032522-2 (який підписаний директором та бухгалтером товариства) також ніяким чином не підтверджує наведені Відповідачем доводи.

Твердження скарги про те, що послуги надавалися Позивачем у позадоговірному порядку за усною домовленістю між керівниками товариств відхиляються колегією суддів.

Так, ч. 1 ст.205 ЦК України унормовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Однак, у цьому зв`язку Позивач слушно зазначив, що навіть якщо Відповідач вважає, що між сторонами був укладений усний договір, останній мав оплатити послуги за таким договором після отримання претензії від Позивача разом з рахунками та актами. Ціни на послуги визначені у претензії, є тотожними визначеним цінам у договорі №140 від 22.08.2022 і є звичайними ринковими цінами, які склалися за аналогічні послуги.

У разі непогодження з претензією Відповідач не був позбавлений права звернутися до Позивача з врегулювання відповідних питань, однак, останній залишив претензію без розгляду, докази звернення до Позивача відсутні.

Разом з тим, Відповідачем не надані ані інші укладені ним договори з надання відповідних послуг, ані докази, заяви свідків тощо, які могли б підтвердити укладання між сторонами усного договору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Відповідач, як учасник провадження у справі, не був позбавлений права, у разі такої необхідності, самостійно замовити та надати суду висновок експерта з ініційованих ним питань у порядку ст.ст.74, 101 ГПК України. Відповідач цим правом не скористався.

Інші аргументи скарги також не знайшли підтвердження під час апеляційної перегляду справи.

Таким чином, з урахування положень ст.79 ГПК України, докази, надані Відповідачем в обґрунтування своїх доводів не дають можливості встановити та підтвердити обставини, які входять в предмет доказування у даній справі. Одночасно докази, надані Позивачем на підтвердження наявності вини Відповідача визнані колегією суддів більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не підтверджуються належними доказами, не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом та не спростовують вказаних вище висновків суду, які напряму випливають із матеріалів даної справи та норм чинного законодавства України, що у сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги товариства.

Щодо заявлених Позивачем витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ"МАКСЕР БРОК", у тому числі заявлено про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2065,00 грн.

Одночасно, на підтвердження понесення таких витрат Позивачем додані до відзиву копії: акту наданих послуг №32 від 12.08.2024, детального опису наданих послуг АО"Астра Ліберті" від 12.08.2024, платіжної інструкції №778 від 09.08.2024, ордеру, рахунку №32 від 09.08.2024 , а також договору про надання правничої допомоги №32 від 09.08.2024.

Ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Ч.1, 2 ст.124 Кодексу встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно з ст.126 Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.2 ч.4, ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів даної справи вбачається, що АО "АСТРА ЛІБЕРТА", в особі старшого партнера Щедрова Олександра Ростиславовича, та ТОВ "МАКСЕР БРОК" укладено Договір про надання правничої допомоги відповідно до п.1.1 якого клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу щодо представлення інтересів клієнта в Центральному апеляційному господарському суді у справі № 904/6600/23.

Згідно з п.2.5 договору представництво інтересів клієнта в судах здійснює Адвокатське об`єднання в особі адвоката або помічника адвоката, на підставі ордера, або довіреності, яку видає клієнт за власні кошти.

За умовами п.4.1 договору клієнт сплачує за послуги, що надаються Адвокатським об`єднанням грошові кошти у розмірі 50 доларів США, в еквіваленті національної валюти України - гривні, згідно показника курсу продажу долара США на міжбанківському валютному ринку висвітленого на веб- сайті ИПр8://тіпГт.согп.иа/, станом на момент початку торгів дня в який складається рахунок для оплати

За результатами наданих послуг складається акт, який підписується сторонами. Акт наданих послуг надсилається Адвокатським об`єднанням клієнту поштою, електронним шляхом з накладанням електронного цифрового підпису або надається йому особисто (п.4.6 Договору).

У п.7.1 сторони узгодили, що Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань. Під повним виконанням зобов`язань Адвокатського об`єднання розуміється винесення судом апеляційної інстанції постанови за результатами розгляду апеляційної скарги, або іншого судового рішення яке завершує апеляційне провадження.

09.08.2024 адвокатом Щедровим О. виписано товариству рахунок №32 .

Платіжною інструкцією від 09.08.2024 №778 товариство перерахувало АО"Астра Ліберті" 2065,00грн згідно з вказаним вище рахунком.

Представництво інтересів ТОВ"МАКСЕР БРОК" у даній справі у суді апеляційної інстанції здійснювалось адвокатом Щедровим О.Р. на підставі ордеру серії ВЕ №1127150 від 09.08.2024.

Відповідно до підписаного сторонами акту наданих послуг №32 від 12.08.2024 вартість правової (професійної правничої) допомоги становить 2065, 00грн. Клієнт не має претензій до адвоката щодо наданої правової (професійної правничої) допомоги.

Згідно з цим актом адвокатом надано послуги з професійної правничої допомоги із дослідження апеляційної скарги у справі №904/6600/23, складання і подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційний господарського суд, проаналізувавши надані Позивачем документи, дійшов висновку, що відображена в них інформація про характер виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам і інформації, які містяться у матеріалах даної справи.

З огляду на викладене, з урахуванням наданих ТОВ"МАКСЕР БРОК" документів в їх сукупності, а також враховуючи загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та реальності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви товариства та відшкодування на його користь витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2065,00грн.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

У цій справі, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівська" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2024 р. у справі №904/6600/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСЕР БРОК" витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 2065,00грн. Видати наказ.

Видачу наказу, з урахуванням відповідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В.Чус

Суддя М.О. Дармін