ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.02.2025м. СумиСправа № 920/58/25
Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумська будівельно-постачальна компанія» (вул. Пролетарська, буд. 69, м. Суми, 40030, )

до відповідача: Малого приватного підприємства «Либідь» (вул. Роменська, буд. 79, м. Суми, 40002, )

про стягнення 184822,48 грн

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 184822,48 грн заборгованості по договору підряду №171121/1 від 17.11.2021, з них: 152785,42 грн інфляційні втрати та 32037,06 грн 3% річних. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати: 3028 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 7000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним було виконано роботи на замовлення відповідача по Договору, відповідач роботи прийняв, акт виконаних робіт підписав, однак за виконані роботи ним сплачено з порушенням строків, що є порушенням умов Договору. Тому зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків та 3% річних.

Ухвалою суду від 22.01.2025 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем 11.02.2025 подано відзив на позовну заяву (вх. № 587).

Відповідач позов не визнає з огляду на те, що у діях відповідача відсутня вина за несвоєчасні розрахунки за договором. На думку відповідача, нараховані інфляційні втрати та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності).

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини.

При цьому, підставою неможливості своєчасного виконання зобов`язань за договором відповідач зазначає наявність форс-мажорних обставин, що виникли у зв`язку з військовою агресією росії проти України, про що відповідач неодноразово повідомляв позивача та вживав усіх можливих заходів для погашення боргу.

Факти військової агресії, перебування міста Суми в оточенні в 2022 році, віднесення міста Суми з 06.03.2024 р. до території можливих бойових дій (Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. № 309), аварійні та планові відключення електроенергії протягом 2022-2024 р., постійні повітряні тривоги у місті Суми та влучання бойових зарядів у будівлі і споруди міста протягом 2022-2024 років , що продовжується і у 2025 році, мобілізація працівників підприємств та унеможливлення внаслідок цього роботи виробництва є загальновідомими фактами, які не потребують доказування.

Статтею 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україна" передбачено право Торгово-промислової палати України засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.22 р. Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Контррозрахунку ціни позову відповідач суду не подавав.

Від позивача 18.02.2025 надійшла відповідь на відзив (вх №665).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

17.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумська будівельно-постачальна компанія» (Підрядник) та Малим приватним підприємством «Либідь» (Замовник) укладено договір підряду №171121/1 (надалі за текстом Договір).

У відповідності до п. 1.1. договору позивач зобов`язався власними силами і засобами, в обумовлений п. 2.2. Договору термін, виконати роботи по об`єкту «Реконструкція гаражу під виробничий цех по вул. Березовий Гай, 11/1 в м. Суми», а відповідач зобов`язався прийняти ці роботи та оплатити їх.

Перелік робіт та їх вартість погоджені сторонами у Додатку №1 «Договірна ціна на окремі види робіт» до Договору.

У відповідності до п. 2.3. Договору роботи вважаються виконаними після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт уповноваженими особами Замовника та Підрядника.

Відповідно до пункту 3.1. Договору загальна вартість робіт за Договором визначена у додатку №1 «Договірна ціна», що є невід`ємною частиною Договору. Так, відповідно до додатку №1 «Договірна ціна» загальна вартість робіт визначена у розмірі 810000,00 гривень.

Згідно п.п. 3.2., 3.6, 6.2. Договору відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити розрахунок за виконані роботи в безготівковій формі протягом 10 банківських днів після виконання всіх робіт, передбачених п. 1.1. Договору.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, про що свідчить підписаний 30.12.2021 року сторонами акт виконаних робіт №1 за грудень, за яким Підрядником передано, а Замовником прийнято виконані у повному обсязі передбачені у додатку №1 до Договору роботи на загальну суму 810000,00 гривень.

Враховуючи дату підписання сторонами акту виконаних робіт №1 за грудень (30.12.2021 року) та режим роботи банківських установ у грудні 2021 року-січні 2022 року (03.01.2022 року, 07.01.2022 року були вихідними та банківські платежі не проводились), то останнім днем визначеного Договором строку виконання грошового зобов`язання з оплати виконаних робіт було 17.01.2022 року.

Проте відповідач не виконав грошове зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт у визначений договором строк, та вносив оплату частинами:

- 08.02.2022 року перерахував 100000,00 грн;

- 08.02.2022 року перерахував 115000,00 грн;

- 08.02.2022 року перерахував 135000,00 грн;

- 14.06.2022 року перерахував 6439,50 грн;

- 11.08.2022 року перерахував 6300,00 грн;

- 27.12.2022 року перерахував 47861,16 грн;

- 08.08.2023 року перерахував 55000,00 грн;

- 13.10.2023 року перерахував 60000,00 грн;

- 4.02.2024 року перерахував 648,00 грн;

- 29.03.2024 року перерахував 33294,00 грн;

- 25.10.2024 року перерахував 25000,00 грн;

- 26.11.2024 року перерахував 25000,00 грн.

- 24.12.2024 року перерахував 50000,00 грн;

- 30.12.2024 року перерахував 100000,00 грн

- 09.01.2025 року перерахував 50457,34 грн.

Зазначене підтверджується копіями платіжних інструкцій, які містяться в матеріалах справи (а.с. 24-37).

Крім того, сторонами було підписано акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.05.2024 року, що свідчить про визнання відповідачем заборгованості на загальну суму 319057,34 гривень. Вказаний розмір заборгованості складався із заборгованості за договором підряду №171121/1 від 17.11.2021 року на суму 250457,34 гривень та заборгованості за поставкою матеріалів на суму 68600,00 гривень.

Відтак, грошове зобов`язання по договору з боку відповідача є порушеним саме з 18.01.2022 року.

У зв`язку з цим позивачем нараховано 152785,42 грн інфляційних втрат та 32037,06 грн 3% річних за період з 18.01.2022 по 08.01.2025, які і просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Оскільки вказані обставини визнаються сторонами, то вони є такими, що встановлені судом.

Крім того, згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Згідно зі ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача та доведено факт несвоєчасного виконання грошового зобов`язання відповідачем перед позивачем по Договору.

Суд відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, з огляду на те, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Встановлені ст. 625 ЦК України платежі є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, як, наприклад, статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, шо не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних збитків додано до позовної заяви (а.с. 44-49).

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 152785 грн 42 коп. інфляційних втрат та 32037 грн 06 коп. 3% річних, нарахованих за період з 18.01.2022 по 08.01.2025, є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволено в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн 00 коп покладаються на відповідача.

Стосовно вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

Згідно з ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Із позовної заяви вбачається, що позивачем визначено у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи суму 7000 грн 00 коп.

Суд розглядає вимоги позивача в цій частині саме за наявними у матеріалах доказами, поданими позивачем в обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що на його думку, заявлена до стягнення сума судових витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою та неспівмірною з розміром заявлених позовних вимог, реальним обсягом наданої професійної правничої допомоги та часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки та подання позову до суду, розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження, без проведення судового засідання) критерію реальності таких витрат), тож просить зменшити їх розмір.

Факт надання правової допомоги позивач доводить укладенням договору № б/н від 06.01.2025 про надання правничої допомоги між позивачем (Клієнт) та адвокатом Авраменко Олександром Вікторович (Адвокат), яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000532, виданого 03.07.2018 Радою адвокатів Сумської області, ордером серії ВМ №1060665 від 17.01.2025 та платіжною інструкцією №152 від 15.01.2025 на суму 7000 грн 00 коп. з призначенням платежу «Оплата за договором про надання правничої допомоги від 06.01.2025»

Відповідно до п. 4.2. Договору про надання правничої допомоги № б/н від 06.01.2025 сторони домовились, що розмір гонорару Адвоката за супроводження справи становить 7000 грн 00 коп. Розмір гонорару є фіксованим.

Суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та/або значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З огляду на наявність клопотання про зменшення розміру правничої допомоги, беручи до уваги характер спірних правовідносин у цій справі, а також з огляду на принципи пропорційності та розумності, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню на суму 4000 грн 00 коп., зазначені витрати покладаються на відповідача.

В іншій частині суд відмовляє в задоволенні вимог заявника про стягнення витрат в розмірі 3000 грн 00 коп. у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумська будівельно-постачальна компанія» до відповідача: Малого приватного підприємства «Либідь» про стягнення 184822 грн 48 коп. задовольнити повністю.

2. Клопотання Малого приватного підприємства «Либідь» (викладене у відзиві на позовну заяву, вх. №587 від 11.02.2025) про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу задовольнити. Зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 4000 грн 00 коп.

3. Стягнути з Малого приватного підприємства «Либідь» (вул. Роменська, буд. 79, м. Суми, 40002, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумська будівельно-постачальна компанія» (вул. Пролетарська, буд. 69, м. Суми, 40030, ) 152785 грн 42 коп. інфляційних втрат, 32037 грн 06 коп. 3% річних, 3028 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору, 4000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

4. Видати позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумська будівельно-постачальна компанія» наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 3 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 26.02.2025.

Суддя О.Ю. Резніченко