СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Харків Справа № 922/3840/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О. , суддя Радіонова О.О.

за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.

та представників учасників справи: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні в режимі відеоконференції Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "ЄВРОІНВЕСТ" на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.12.2024 у справі №922/3840/21

за позовом Приватне акціонерне товариство "Юнікон"

(правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроінвест")

до: Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш"

(правонаступник - Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини")

про стягнення коштів

В С Т А Н ОВ И В:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.11.2021 у справі № 922/3840/21 відмовлено у задоволенні позову АТ «Юнікон`до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про стягнення коштів.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 рішення Господарського суду Харківської області від 04.11.2021 у справі №922/3840/21 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 15 190,96 грн інфляційних втрат та 3% річних, а також в частині розподілу судових витрат, в скасованій частині прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» на користь Приватного акціонерного товариства «Юнікон» 15 190,96 грн інфляційних втрат та 3% річних та 1 902,17 грн судового збору, в іншій частині рішення господарського суду залишено без змін, стягнуто з АТ «Завод «Електроважмаш» на користь ПАТ «Юнікон» 2 853,25 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарським судом Харківської області 30.11.2022 видано накази на примусове виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 у справі №922/3840/21, які не були пред`явлені для примусового виконання.

За результатами розгляду заяви про заміну сторони її правонаступником, ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.08.2024 було замінено у зазначених наказах стягувача з Приватного акціонерного товариства «Юнікон» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроінвест» (Місцезнаходження: 49044, Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченко, д. 17, ідентифікаційний код в ) та боржника з Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш`на Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» (АТ «Укренергомашини») (, адреса: 61037, м. Харків, просп. Героїв Харкова, 199).

Стягувач 11.11.2024 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про примусове виконання вищенаведених наказів.

Постановами Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанською Яною Володимирівною від 14.11.2024:

- відкрите виконавче провадження № 76563908 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 30.11.2022 про стягнення з Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінвест» 15 190,96 грн інфляційних втрат та 3% річних та 1 902,17 грн судового збору;

- відкрите виконавче провадження № 76563727 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 30.11.2022 про стягнення з Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінвест» 2853,25 грн судового збору з подання апеляційної скарги.

- зупинене вчинення виконавчих дій у зазначених виконавчих провадженнях на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 , ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» через внесення АТ «Українські енергетичні машини» до переліку об`єктів великої приватизації розпорядженням КМУ від 16.01.2019 за № 36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» .

До Господарського суду Харківської області 26.11.2024 надійшла скарга Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроінвест» (далі-Стягувач) на дії державного виконавця, в якій він просив суд:

1. Визнати неправомірними та скасувати постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанської Яни Володимирівни від 14.11.2024 про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями № 76563908, 76563727.

2. Зобов`язати Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанську Яну Володимирівну поновити порушені права ТОВ «ЄВРОІНВЕСТ» шляхом поновлення виконавчих проваджень № 76563908, 76563727 з примусового виконання виконавчих документів № 922/3840/21 від 30.11.2022, виданих господарським судом Харківської області.

Скарга на дії державного виконавця мотивована необґрунтованим зупиненням виконавчого провадження, оскільки стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.12.2024р. відмовлено у задоволенні скарги стягувача на дії (бездіяльність) державного виконавця за мотивами обґрунтованості зупинення вчинення виконавчих дій, оскільки на момент винесення оскаржуваних постанов боржник перебував у переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що з урахуванням вимог ч.1 ст.34 ,ч.7 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має зупинити вчинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації.

Крім того, суд взяв до уваги , що у відповідності до Наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 02.12.2024 №167, Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» включено до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Стягувач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, за змістом якої просив означену ухвалу суду скасувати та задовольнити його скаргу на дії органу ДВС під час виконання судового рішення у справі №922/3840/21, оскільки вважав, що оскаржуваними діями державний виконавець порушив право власності стягувача у виконавчому провадженні, проте суд першої інстанції такі обставини не дослідив.

Доводи апеляційної скарги зводяться до неправильного застосування судом першої інстанції положень п.12 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та неврахування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, що викладені в постанові від 26.06.2024 у справі №335/1961/23.

Крім того Стягувач вважав, що судом першої інстанції не застосовано до спірних правовідносин ст.ст.8,19, 22, 129-1 Конституції України ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та практику Європейського суду з прав людини», ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача, розгляд справи призначено на 17.02.2025. о 13:00.

На адресу Східного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (далі-Боржник) надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого він вважав ухвалу господарського суду Харківської області прийняту з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки зупинення виконавчих дій прямо передбачене ЗУ «Про виконавче провадження» і на момент винесення державним виконавцем постанов від 14.11.2024 Боржник перебував у переліку об`єктів великої приватизації державної власності.

В судове засідання 17.02.2025 представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, отже судова колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, оскільки вони не скористались своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги. Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стягувач зазначає, що висновки суду першої інстанції про необхідність вчинення державним виконавцем зупинення виконавчих дій не відповідають вимогам чинного законодавства та засновані на невірному застосуванні пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 ГПК України).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 вищезгаданого Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» до заходів примусового виконання рішень належить вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

У питанні застосування положень пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» судова колегія враховує практику Верховного Суду, згідно з якою:

- на законодавчому рівні чітко обумовлено неможливість проведення виконавцем виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації (постанови ВС від 06.12.2023 у справі № 911/862/22, від 22.04.2024 у справі № 906/547/23);

- положеннями Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок державного виконавця зупиняти вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації (постанови від 22.03.2024 у cправі № 910/17385/19, від 06.12.2023 у справі № 911/862/22);

- зупинення вчинення виконавчих дій на час приватизації боржника є обмеженням, передбаченим законом, з метою забезпечення суспільного інтересу у контролі за реалізацією певного державного майна задля прискорення його господарської діяльності під управлінням ефективного приватного власника (постанови від 24.05.2023 у справі № 904/11045/15, від 17.01.2023 у справі № 904/1182/20, від 22.03.2024 у cправі № 910/17385/19, від 15.05.2024 у справ № 906/136/23);

- на законодавчому рівні чітко обумовлено неможливість проведення виконавцем виконавчих дій у разі включення особи боржника - державного підприємства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, та необхідність зупинення виконання таких дій на період відповідного включення, а пункт 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає загальне правило щодо зупинення усіх виконавчих дій без розмежування окремих видів стягнення (постанови від 11.09.2020 у справі № 905/183/18, від 23.02.2023 у справі № 924/705/20).

Відтак, пункт 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» покладає на виконавця обов`язок зупинити вчинення виконавчих дій і при цьому названа норма не містить жодного розмежування виконавчих проваджень, які мають бути зупинені, як і не визначає суті виконавчих дій.

На підставі викладеного, судова колегія не вбачає в діях державного виконавця порушень норм чинного законодавства, а висновки господарського суду щодо наявності правових підстав для застосування пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» апелянтом не спростовано.

Велика Палата Верховного Суду в п.п.38,40 постанови від 07.12.2022 у справі № 908/1525/16 виснувала, що приписи пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» є доступними, чіткими, однозначними, а дії держави з виконання цих приписів - передбачуваними і для позивача, і для відповідача. Основною метою приватизації є прискорення економічного зростання, залучення іноземних і внутрішніх інвестицій, зменшення частки державної або комунальної власності у структурі економіки України шляхом продажу об`єктів приватизації ефективному приватному власнику (частина перша статті 2 Закону № 2269-VIII ).

Також в п.83 зазначеної постанови ВП ВС зауважила, що зупинення вчинення виконавчих дій на час приватизації боржника є обмеженням, передбаченим законом, з метою забезпечення суспільного інтересу у контролі за реалізацією певного державного майна у складі єдиного майнового комплексу суб`єкта господарювання задля прискорення його господарської діяльності під управлінням ефективного приватного власника.

Із зупиненням виконавчого провадження виконавець не має права вчиняти будь-які виконавчі дії у такому виконавчому провадженні поки існують обставини, якими обумовлено зупинення виконавчого провадження, до того моменту, поки останнє не буде відновлено на підставі постанови виконавця (подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 796/165/18, від 11.01.2023 у справі № 346/434/20).

Судова колегія зауважує, що Боржник включений до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (попередня назва АТ Турбоатом) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83, отже, враховуючи його стратегічне значення для економіки та безпеки України, встановлені законодавцем обмеження на вчинення дій у виконавчому провадженні щодо цього боржника є такими, що спрямовані на здійснення державою контролю за користуванням відповідним майном відповідно до загальних інтересів через неприватизаційні процедури (виконавче провадження) й отриманні найбільшої ціни під час його приватизації зі збереженням виробництва у стратегічній галузі економіки.

Отже доводи апелянта щодо не легітимності зазначених обмежень всупереч статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про необґрунтовану затримку з виконання чинного судового рішення про стягнення коштів з державного підприємства, яке тривалий час перебуває у процедурі приватизації, внаслідок чого зупинено виконавче провадження, то з урахуванням одночасності подій з відкриття провадження та його зупинення такі доводи також є необґрунтованими.

Крім того, судом приймається й до уваги той факт, що у відповідності до Наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 02.12.2024 №167, Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» включено до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Відносно посилання в апеляційній скарзі на те, що оскаржуваними діями державний виконавець порушив право власності Стягувача у виконавчому провадженні, колегія суддів зазначає, що зупинення виконання судового рішення у спірних правовідносинах не вказує на те, що стягувач не матиме можливості отримати виконання судового рішення після завершення приватизації або у випадку виключення державного підприємства з переліку об`єктів, що підлягають приватизації.

Враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, судову практику щодо застосування пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», а також встановлені у цій справі обставини про те, що АТ «Українські енергетичні машини» внесено, як об`єкт великої приватизації розпорядженням КМУ від 16.01.2019 за № 36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дії державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 76563908 та № 76563727 є правомірними та були здійсненні відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», що виключає можливість задоволення скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця.

На час розгляду цієї справи спеціальні норми, які регулюють спірні правовідносини, а саме положення пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» не скасовані та не визнанні неконституційними, а відтак підлягають застосуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначеного висновку не спростовують.

Щодо доводів про неврахування судом правових висновків Верховного Суду, що викладені в постанові від 26.06.2024 у справі №335/1961/23, судова колегія зазначає, що у справі №335/1961/23 предметом спору було стягнення заробітної плати, належних сум у зв`язку зі звільненням фізичної особи у світлі ст.43 Конституції України, а не стягнення заборгованості з господарського правочину, як в даній справі. Наведені предмети спору є різними за своєю правовою природою, відмінна також і процедура їх стягнення та порядок виконання рішення, таким чином, обставини цивільної справи №335/1961/23 не є релевантними з даною господарською справою .

Інших доводів для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, скаржником не наведено.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 13.12.2024 у справі № 922/3840/21 ґрунтується на дотриманні норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ТОВ "ЄВРОІНВЕСТ" на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.12.2024 у справі №922/3840/21 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 13.12.2024р. у справі № 922/3840/21 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції за подання апеляційної скарги, покласти на ТОВ "ЄВРОІНВЕСТ".

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 28.02.2025

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.О. Радіонова