ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 м. Дніпро Справа № 904/1927/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2024 (суддя Крижний О.М.; повне рішення складено 01.10.2024) у справі № 904/1927/24

за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Садовнікової Аліни Сергіївни, м. Дніпро

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізична особа-підприємець Шелест Євгенія Вікторівна, м. Дніпро

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Садовнікової Аліни Сергіївни 165929,92 грн заборгованості за надані послуги з теплопостачання, а також трьох процентів річних у сумі 8876,80 грн, 35426,65 грн інфляційних втрат і 30614,92 грн пені, нарахованих за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням договірних зобов`язань з оплати вартості отриманих послуг теплопостачання.

Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 25.09.2024 частково задовольнив позов у справі № 904/1927/24, стягнувши з Фізичної особи-підприємця Садовнікової Аліни Сергіївни на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 165929,92 грн, а також три проценти річних у сумі 8876,80 грн, втрати від інфляції у розмірі 35303,85 грн і 237,62 грн пені, нарахованих за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Місцевий господарський суд дійшов висновку що матеріалами справи підтверджується надання послуг у заявленому позивачем обсязі, а також настання строку виконання грошових зобов`язань, тому задовольнив позов в частині стягнення основної суму боргу.

Часткове задоволення позовних вимог про стягнення пені мотивоване забороною її нарахування у період з 16.03.2020 по 30.07.2023, зумовленою введенням на території країни карантинних обмежень, у зв`язку з чим місцевий господарський суд здійснив розрахунок пені за заявлений позивачем період за виключенням законодавчо встановлених обмежень, а також із застосуванням встановленого положеннями статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» максимального розміру пені, який становить 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення, а не 1 процент, як то зазначено в умовах договору.

Часткове відхилення вимог про стягнення інфляційних втрат місцевий господарський суд мотивував арифметичною помилкою, якої позивач припустився під час їх розрахунку.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2024 у справі № 904/1927/24 скасувати відхилення вимог про стягнення пені і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути пеню у заявленому до стягнення розмірі.

Скаржник вважає, що відхиляючи частину вимог про стягнення пені, місцевий господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, оскільки відмову мотивував положеннями законодавства про житлово-комунальні послуги, які встановлюють обмеження нарахування пені за оплату послуг теплопостачання, водночас правовідносини сторін склалися із договору про теплопостачання до нежитлового приміщення відповідача, тому за порушення зобов`язань щодо оплати цих послуг має застосовуватися саме та відповідальність, яку сторони погодили договором, відповідно до якого відповідач використовує опалювальне приміщення для цілей, пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим схожим використанням. Тобто, споживач у даному випадку не є споживачем житлово-комунальної послуги, тому положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVІD-19)», відповідно до яких заборонено нарахування та стягнення неустойки за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, не розповсюджується на договірні правовідносини сторін у даній справі.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Інші учасники провадження у справі відзив на апеляційну скаргу не надали.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2024 відкрито провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2024 у справі № 904/2639/24.

Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснити у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (теплопостачальна організація) уклало 01.03.2018 з Фізичною особою-підприємцем Садовніковою Аліною Сергіївною (споживач) договір № 080989 про постачання теплової енергії, відповідно до пункту 1.1 якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію, а споживач зобов`язується одержати та сплатити теплопостачальній організації її вартість за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з пунктом 3.2.2 договору споживач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором. На кінець опалювального сезону, календарного року проводити звіряння розрахунків з теплопостачальною організацією.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що облік споживання теплової енергії проводиться по приладу обліку, встановленого на вводі житлового будинку на опалення по вул. Старокозацькій, 4, прим. 20 чи розрахунковим способом.

Вказаний об`єкт нерухомості перебував у користуванні споживача на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 001217 від 26.12.2017 укладеного між Фізичною особою-підприємцем Храпливою Євгенією Вікторівною та Фізичною особою підприємцем Садовніковою Аліною Сергіївною.

Відповідно до пункту 7.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць за результатами якого підписується акт на відпуск-отримання теплової енергії по формі додатку 4.

Згідно з п. 7.3 договору споживач зобов`язаний не пізніше ніж за 5 діб до початку розрахункового періоду сплачувати теплопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку 1 до цього договору, за власним платіжним дорученням, з зазначенням періоду, за який він сплачує.

Підпунктом 8.4.3 пункту 8.4 договору у разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до пункту 11.1 цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 26.02.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання фінансових зобов`язань.

На підтвердження надання послуг теплопостачання позивач надав суду акти приймання-передачі теплової енергії, як-от: № 080989 від 31.12.2019 на суму 3234,41 грн; № 080989 від 31.01.2020 на суму 3612,90 грн; № 080989 від 29.02.2020 на суму 3085,99 грн; № 080989 від 31.03.2020 на суму 1977,61 грн; № 080989 від 30.11.2020 на суму 2200,01 грн; № 080989 від 31.12.2020 на суму 3791,15 грн; № 080989 від 31.01.2021 на суму 4188,35 грн; № 080989 від 28.02.2021 на суму 4180,01 грн; № 080989 від 31.03.2021 на суму 3488,28 грн; № 080989 від 16.04.2021 на суму (-2166,72 грн (коригування); № 080989 від 30.11.2021 на суму 12665,20 грн; № 080989 від 31.12.2021 на суму 14018,54 грн; № 080989 від 31.01.2022 на суму 18728,92 грн; № 080989 від 28.02.2022 на суму 13661,00 грн; № 080989 від 31.03.2022 на суму 15426,74 грн; № 080989 від 31.11.2022 на суму 9622,40 грн; № 080989 від 31.12.2022 на суму 15248,29 грн; № 080989 від 31.01.2023 на суму 16969,49 грн; № 080989 від 28.02.2023 на суму 15459,62 грн; № 080989 від 31.03.2023 на суму 10300,04 грн.

6. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Об`єктом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині відхилених вимог про стягнення з відповідача пені, нарахованої за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 275 Господарського кодексу України відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено статтями 24, 25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов`язковим для сторін на підставі закону.

Сторони у справі уклали 01.03.2018 договір про постачання теплової енергії, відповідно до умов якого позивач зобов`язався постачати відповідачу теплову енергію. Об`єктом нерухомості, до якого відбувається постачання теплової енергії, є нежитлове приміщення, що перебуває у користуванні відповідача на підставі договору оренди.

Положеннями статті 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач теплової енергії фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Теплова енергія це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

У зв`язку з викладеним, апеляційний господарський суд доходить висновку, що правовідносини сторін у даній справі склалися із договору на постачання теплової енергії до нежитлового приміщення суб`єкта підприємницької діяльності, отримання яких у заявленому обсязі останнім не оскаржується, а спір у справі виник через порушення відповідачем зобов`язань з оплати вартості отриманої теплової енергії.

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на межі вимог апеляційної скарги, предметом апеляційного оскарження є розгляд місцевим господарським судом позовних вимог про стягнення пені і надання апеляційним господарським судом оцінки правомірності відмови задоволення їх частини.

Пунктом 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з частинами першою, третьою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Підпунктом 8.4.3 пункту 8.4 договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивач нарахував 30614,01 грн пені за несплату вартості поставленої відповідно до наведених у розділі п`ятому цієї постанови актів прийому-передачі теплової енергії, тобто за порушення зобов`язань, строк виконання яких настав у період з грудня 2019 року по жовтень 2023 року. Строк нарахування пені за кожне із визначених актом приймання-передачі зобов`язання становить шість місяців.

З огляду на законодавчу заборону щодо нарахування та стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у період дії карантину, місцевий господарський суд відмовив у стягненні пені, нарахованої за період з лютого 2020 року по грудень 2023 року, та застосувавши обмеження максимального розміру пені, встановлені Законом України «Про житлово-комунальні послуги», розрахував і присудив до стягнення 237,62 грн пені за неналежне виконання зобов`язань, строк виконання яких настав поза межами періоду дії карантину.

Апеляційний господарський суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу II Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-IX, що набрав чинності 17.03.2020, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19 карантин, спричинений коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Таким чином, оскільки карантин відмінено з 30.06.2023, заборона нараховувати та стягувати пеню за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, яку встановлено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», скасовано з 30.07.2023, апеляційний господарський суд визнає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відмову у стягненні нарахованої за період з 16.03.2020 по 30.07.2023 пені.

Своєю чергою, обґрунтований положеннями частини першої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» висновок місцевого господарського суду щодо застосування пені у розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожен день прострочення, яку необхідно брати для обчислення неустойки, апеляційний господарський суд вважає помилковим з огляду на такі обставини даної справи.

Частина перша статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (зазначену норму права зупинено до 1 липня 2020 року згідно із Законом № 533-ІХ від 17.03.2020).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження побутовими відходами.

Апеляційний господарський суд відхиляє заперечення скаржника щодо правомірності застосування до спірних правовідносин Закону України «Про житлово-комунальні послуги» через постачання теплової енергії до нежитлового приміщення суб`єкта підприємницької діяльності, оскільки предметом договору є постачання теплової енергії, тобто одного з виду комунальних послуг, тому до спірні правовідносини регулюються цим Законом.

Своєю чергою, згідно зі статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Статтею 1 Закону України «Про відповідальністю суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» установлено, що суб`єкти підприємницької діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Закон України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають при несвоєчасному внесенні плати за комунальні послуги суб`єктами підприємницької діяльності. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 10.12.2018, прийнятої за результатами розгляду справи № 910/11962/17.

Апеляційний господарський суд зауважує, що відповідач у даній справі є фізичною особою-підприємцем, тобто суб`єктом підприємницької діяльності, тому на нього розповсюджуються норми Закон України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій».

Як зазначав апеляційний господарський суд, сторони договору встановили відповідальність споживача за порушення обов`язку зі сплати вартості спожитої теплової енергії в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, тобто встановлений сторонами договору розмір пені не суперечить вимогам Законів України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» і «Про відповідальністю суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій».

Таким чином, для розрахунку пені у даному випадку необхідно застосовувати розмір 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Здійснивши розрахунок пені у визначеному умовами договору розмірі, за період не охоплений дією карантину, апеляційний господарський суд вважає правомірним розмір неустойки за неналежне виконання відповідачем обов`язку зі сплати вартості поставленої позивачем теплової енергії у загальному розмірі 2236,48 грн, а саме:

- пеня за грудень 2019 року від 2460,73 грн вартості наданої послуги, розрахована за період з 20.01.2020 по 03.02.2020, становить 25,88 грн;

- пеня за січень 2020 року від 3135,64 грн вартості наданої послуги, розрахована за період з 17.02.2020 по 16.03.2020, становить 53,97 грн;

- пеня за січень 2023 року від 16969,49 грн вартості наданої послуги, розрахована за період з 30.07.2023 по 14.08.2023, становить 327,30 грн;

- пеня за лютий 2023 року від 15459,62 грн вартості наданої послуги, розрахована за період з 30.07.2023 по 13.09.2023, становить 940,99 грн;

- пеня за березень 2023 року від 10300,04 грн вартості наданої послуги, розрахована за період з 30.07.2023 по 11.10.2023, становить 888,34 грн.

Розрахунок складено з урахуванням дії карантину в межах позовних вимог позивача.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що наявні передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України підстави для часткового скасування рішення місцевого господарського суду і ухвалення нового рішення у відповідній частині.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати скаржника щодо сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог і вимог апеляційної скарги.

Частиною чотирнадцятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги і частковим скасуванням рішення місцевого господарського суду із ухваленням нового в частині позовних вимог про стягнення пені, апеляційний господарський суд змінює розподіл судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції, тому зазначає, що судовий збір, який підлягає стягненню з Фізичної особи-підприємця Шелест Євгенії Вікторівни на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради за розгляд справи в суді першої інстанції становить 3185,20 грн, а за розгляд апеляційної скарги 267,52 грн.

Відповідно до положень частин четвертої, п`ятої статті 240 Господарського процесуального кодексу України в разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2024 у справі № 904/1927/24 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2024 у справі № 904/1927/24 скасувати частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Садовнікової Аліни Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (пр. Слобожанський, 29, оф. 504, м. Дніпро, 49081; ) 2236,48 грн (двісті тисячі двісті тридцять шість гривень 48 копійок) пені.

В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2024 у справі № 904/1927/24 залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Садовнікової Аліни Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (пр. Слобожанський, 29, оф. 504, м. Дніпро, 49081; ) 3185,20 грн (три тисячі сто вісімдесят п`ять гривень 20 копійок) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Садовнікової Аліни Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (пр. Слобожанський, буд. 29, оф. 504, м. Дніпро, 49081, ) 267,52 грн (двісті шістдесят сім гривень 52 копійки) судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.02.2025

Головуючий суддя Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя Т. ВЕРХОГЛЯД

Суддя О. ІВАНОВ