ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2696/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури-Шафарчук О.В., за посвідченням;

від Одеської міської ради, м.Одеса- не з`явився;

від Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А», м. Одеса-Ткач Т.А., на підставі ордеру.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської окружної прокуратури, м. Одеса

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.12.2024 року про вжиття заходів зустрічного забезпечення, м. Одеса, суддя першої інстанції Сулімовська М.Б.

у справі №916/2696/24

за позовом: Керівника Київської окружної прокуратури м.Одеси

до відповідача-1: Одеської міської ради, м.Одеса;

відповідача-2: Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди припинення речового права оренди землі та повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, вимог заяви та ухвали суду першої інстанції.

У червні 2024 року Керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідачів: Одеської міської ради та Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А», м. Одеса про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди, припинення речового права оренди землі та повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Одеської міської ради №6636-VII від 16.09.2020 та договору оренди землі № 3215 від 28.12.2020, в порушення ст. 124, 134, 135 Земельного кодексу України, поза процедурою земельних торгів, відведено в орендне користування Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А», м. Одеса земельну ділянку комунальної власності площею 0,2923 га з кадастровим номером :40:026:0166 за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43 для нового будівництва багатоквартирного житлового будинку, в той час як Приватне підприємство «КОМПОЗИТ Д.А», м.Одеса мало право на отримання в оренду земельної ділянки без проведення земельних торгів виключно для обслуговування та експлуатації існуючих складських приміщень та площею, на якій такі приміщення безпосередньо розташовані.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, вирішено інші процесуальні питання.

Одночасно з поданням позову прокурор звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 заяву керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову у вигляді:

- заборони Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А» (65038, м. Одеса, вул. Академіка Вільямса (Євгена Чикаленка), буд. 43, ), за його замовленням іншим фізичним та/або юридичним особам (генеральним підрядникам) проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером :40:026:0166, площею 0,2923 га за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

- заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :40:026:0166, площею 0,2923 га за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 апеляційну скаргу Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А», м.Одеса залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 у справі №916/2696/24 залишено без змін.

10.12.2024 до суду першої інстанції від Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А», м.Одеса надійшло клопотання про зустрічне забезпечення.

11.12.2024 до суду від відповідача-2 надійшло уточнене клопотання про зустрічне забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.12.2024 року у справі №916/2696/24 задоволено клопотання Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А», м. Одеса про вжиття заходів зустрічного забезпечення; визначено розмір зустрічного забезпечення в сумі 832 811 грн., яку зобов`язано внести Київській окружній прокуратурі м. Одеси на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області у строк до 23.12.2024 року включно, про що подати до суду відповідні докази; роз`яснено учасникам провадження, що, якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного позову у визначений строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення відповідно до ч.8 ст.141 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду першої інстанції, зокрема, мотивована тим, що захід забезпечення у вигляді заборони проведення будь-яких будівельних робіт на спірній земельній ділянці може мати наслідком як втручання в процес будівництва, так само і втручання в зміст укладених орендних правовідносин, що може мати наслідком завдання певних збитків, які в даному випадку заявлені відповідачем-2. Крім того, судом першої інстанції зауважено, що спірна земельна ділянка передавалась відповідачу-2, та бралась останнім для будівництва багатоквартирного будинку, що передбачає використання землі саме на виконання мети договору, таким чином, з урахуванням того, що відповідач-2 при наявності заборон фактично позбавлений можливості користування орендованою земельною ділянкою за призначенням (будівництво багатоквартирного будинку), вартість сплачених під час дії заборон суду платежів при неможливості використовувати об`єкт оренди за призначенням складає можливі збитки відповідача-2 у випадку можливої відмови судом при розгляді справи по суті у задоволенні поданого позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Київська окружна прокуратура м. Одеси із вказаною ухвалою не погодилась, тому звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.12.2024 у справі № 916/2696/24 скасувати, ухвалити нове рішення, яким клопотання відповідача - Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса про вжиття заходів зустрічного забезпечення залишити без задоволення. Крім того, прокурор просив зупинити дію ухвали Господарського суду Одеської області від 13.12.2024 у справі № 916/2696/24 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку, проте колегією суддів зазначене клопотання залишається без розгляду, оскільки, якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення, в даному випадку скаржником подано апеляційну скаргу в межах процесуального строку, визначеного ст.256 Господарського процесуального кодексу України, і тому підстав розглядати таке клопотання по суті немає.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом порушено норми процесуального права та неповністю з`ясовано обставини.

Зокрема, скаржник зазначає, що у зв`язку з запровадженням воєнного стану суттєво скорочено видатки на фінансування Офісу Генерального прокурора. Оскільки органи прокуратури фінансуються виключно за рахунок коштів Державного бюджету, надходження яких на рахунок Одеської обласної прокуратури є нестабільним, питання розумної економії та ефективності використання грошових коштів саме в період воєнного стану набуло особливої актуальності. Враховуючи вищевикладене, в також те, що Київська окружна прокуратура м.Одеси не є розпорядником бюджетних коштів, позивач за таких обставин не має можливості внести на депозитний рахунок доволі значну суму як запропонований відповідачем захід зустрічного забезпечення позову.

Також, скаржник зазначає, що станом на теперішній час, дозвільні документи на виконання будівельних робіт не зареєстровано уповноваженим органом, тобто Приватне підприємство «Композит Д.А.», м. Одеса не має права виконувати будівельні роботи з нового будівництва житлового будинку з технічним поверхом та підземним паркінгом, незалежно від наявності заходу забезпечення позову шляхом встановлення заборони на проведення будь-яких будівельних робіт. Після реєстрації повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, тобто, з січня 2021 року й до теперішнього часу, незалежно від застосування 20.06.2024 року судом заходу забезпечення позову шляхом встановлення заборони на проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці, Приватне підприємство «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса не було позбавлено можливості проводити підготовчі роботи на земельній ділянці, в тому числі із залученням підрядника Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ УКРГРАНДБУД» на виконання договору підряду № 1 від 19.04.2024 року.

Скаржник стверджує, що відповідач безпідставно у заяві про зустрічне забезпечення позову визначив причиною завдання збитків у вигляді штрафних санкцій у розмірі 760 000 грн. вжиття судом за клопотанням прокурора заходів забезпечення позову, оскільки відповідач, на власний розсуд, до вжиття заходів забезпечення, не передав Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ УКРГРАНДБУД» будівельний майданчик для проведення окреслених проектною документацією робіт та не вжив заходів щодо зміни строків виконання робіт, розірвання договору в односторонньому порядку з обґрунтуванням причин такого рішення підряднику, зупинення дії договору тощо.

Також, скаржник вказує, що в результаті недобросовісної поведінки сторін договору підряду № 1 від 19.04.2024 утворилася сума штрафних санкцій у розмірі 1 316 650 грн., яку відповідач намагається покласти на прокуратуру, як суму завданих Приватиому підприємству «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса збитків, спричинених забезпеченням позову, що є вкрай неприпустимим.

Відповідач безпідставно у заяві про зустрічне забезпечення позову визначив, як збитки, сплачений Приватним підприємством «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса земельний податок. Проведення Приватним підприємством «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса підготовчих робіт, у тому числі, щодо знесення існуючих об`єктів нерухомості виключало б необхідність сплати податку на нерухоме майно.

Скаржник вказує, що відповідач протягом 6 місяців не повідомляв суд про наявність договору підряду № 1 від 19.04.2024, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ УКРГРАНДБУД», тобто, про наявність договірних зобов`язань, можливі штрафні санкції, що можуть бути застосовані підрядником у зв`язку з забороною проведення будівельних робіт.

Отже, скаржник вважає, що запропонований захід зустрічного забезпечення позову у вигляді внесення на депозитний рахунок суд грошових коштів не є співмірним з огляду на те, що застосований захід забезпечення позову не міг спричинити та не спричинив шкоду на таку значну суму.

Тому, на думку Київської окружної прокуратури м. Одеси суд у своїй ухвалі від 13.12.2024 року дійшов неправильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса про застосування заходів зустрічного забезпечення, оскільки необхідність у застосуванні судом визначеного заявником заходу необґрунтована, клопотання не містить вагомих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на понесення ним витрат саме у зв`язку з вжитими у даній справі заходами забезпечення позову.

З огляду на викладене, скаржник вважає, що станом на теперішній час відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення позову, а судом винесено незаконне та необґрунтоване рішення

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 року у справі №916/2696/24 за апеляційною скаргою Київської окружної прокуратури, м. Одеси на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.12.2024 року про вжиття заходів зустрічного забезпечення у справі №916/2696/24 відкрито апеляційне провадження, справу призначено до судового розгляду.

06.02.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А.» надійшов відзив (вх. 4867/24/Д3), у якому відповідач-2 просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.12.2024 року про зустрічне забезпечення позову у справі №916/2696/24 - без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів справи.

Відповідач-2 зазначає, що цільовим призначенням земельної ділянки наданої Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса в довгострокову оренду є В02.03 (Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку), вид використання Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, так як відповідно до Зонінгу Генерального плану м. Одеси дана земельна ділянка віднесена до Зони Ж-4 багатоквартирна житлова забудова (зона багатоквартирної житлової забудови).

Однак, з 20.06.2024 року Приватне підприємство «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса, будучи законним землекористувачем земельної ділянки, не мало змогу у повній мірі використовувати дану земельну ділянку згідно її цільового призначення. При цьому, протягом всього періоду Приватним підприємством «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса на виконання вимог законодавства з моменту застосування заходів забезпечення позову сплачено податки на суму 72 811 грн.

Крім того, відповідач-2 наголошує, що з метою досудового врегулювання спору з Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ УКРГРАНДБУД» та недопущення подальшого розірвання договору генерального підряду №1 та втрати договірних взаємовідносин з контрагентом, Приватне підприємство «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса частково сплатило штрафні санкції згідно договору підряду № 1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ УКРГРАНДБУД», що підтверджується платіжними інструкціями: № 234 від 09.12.2024 на суму 260 000 грн.; № 236 від 10.12.2024 на суму 500 000 грн.

Отже, відповідач-2 вказує, шо Приватне підприємство «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса сплатило штрафні санкції на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ УКРГРАНДБУД» у загальному розмірі 760 000 грн.

Тому, з наведених вище обставин відповідач-2 вважає, що застосування Господарським судом Одеської області заходів забезпечення позову, що призвело до неможливості використовувати земельну ділянку у відповідності до її цільового призначення, призвело до спричинення Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса збитків у вигляді сплати штрафних санкцій та податку у розмірі 832 811 грн.

Також, відповідач вказує, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання про зустрічне забезпечення, з метою дотримання гарантії захисту особистих майнових прав відповідача на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися, дійшов обґрунтованого висновку про вжиття зустрічних заходів забезпечення позову.

Крім того, у відзиві відповідач-2 вважає, що доводи Київської окружної прокуратури м.Одеси про неможливість внесення на депозитний рахунок суду зустрічного забезпечення в вигляді грошових коштів у розмірі 832 811 грн., в передбачений ухвалою строк через відсутність бюджетних асигнувань не заслуговують на увагу та не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням положень законодавства, актуальної судової практики та практики ЄСПЛ.

Відповідач-2 наголошує, що за результатом повного та всебічного розгляду справи з 20.06.2024 року судом було встановлено, що позовні вимоги Київської окружної прокуратури м.Одеси є абсолютно необґрунтованими, що відобразилось в судовому рішенні Господарського суду Одеської області від 05.02.2025 року, яким у задоволенні позовних вимог Київської окружної прокуратури м. Одеси до Одеської міської ради, Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди, припинення речового права оренди землі та повернення земельної ділянки було відмовлено у повному обсязі.

Таким чином, на думку відповідача-2, є цілком справедливим використання принципу балансу рівності сторін та принципу пропорційності, так як в даному випадку Київська окружна прокуратура м. Одеси з 20.06.2024 року обмежує права законного користувача земельної ділянки Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса, а відтак, беручи до уваги повну безпідставність позовних вимог, не може не нести хоча б будь-якої відповідальності за реальне завдання збитків Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса. В іншому випадку, таке свідчитиме про цілковиту невідповідність положенням законодавства, актуальній судовій практиці та практиці ЄСПЛ.

З огляду на вищевикладене, відповідач-2 вказує, що апеляційна скарга Київської окружної прокуратури м. Одеси є абсолютно невмотивованою та, очевидно, не спростовує висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм процесуального права.

Інші учасники справи своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзив на апеляційну скаргу в строк, визначений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття провадження у справі не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Також, 21.02.2025 року через підсистему «Електроний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Київської окружної прокуратури м. Одеси надійшли додаткові пояснення (вх№4861/24), які судовою колегією не приймаються та не розглядаються відповідно до норм ст.207 Господарського процесуального кодексу України, як такі, що, подані з пропуском строку, встановленого законом та судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, фактично вони доповнюють апеляційну скаргу новими доводами, яке повинно було бути подано скаржником в межах строку на апеляційне оскарження ухвали. Крім того, в тексті наведені доводи, які стосуються прийнятого судом першої інстанції рішення по суті спору по даній справі і не можуть бути предметом апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду.

В судовому засіданні представник прокуратури підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати з мотивів, викладених письмово.

Представник відповідача підтримала доводи відзиву на апеляційну скаргу, просила її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів зустрічного забезпечення залишити без змін.

Представник Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про направлення ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття та призначення справи до розгляду до Електронного кабінету, про причини неявки в судове засідання не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду є скороченим, а затягування строку розгляду скарги в даному випадку може призвести до порушення прав осіб, які з`явилися до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Одеської міської ради.

21.02.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства «КОМПОЗІТ Д.А.», м. Одеса надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи (вх. №48/25), у якому останній просив суд апеляційної інстанції долучити до матеріалів даної справи копію рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2025 року, повний текст якого складено 17.02.2025, тобто вже після направлення до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, яким у задоволенні позову прокурора було відмовлено.

Розглянувши клопотання відповідача-2, судова колегія зазначає про відмову у його задоволенні, оскільки рішення суду не є доказом у справі в даному випадку, є доступним до загального відома в ЄДРСР, до того ж, як зазначалося вище, не переглядаються наразі в апеляційному порядку питання, що стосуються перегляду даної справи по суті.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із п. 14 ч.1 ст.255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Київської окружної прокуратури, м. Одеси не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 13.12.2024 року про зустрічне забезпечення позову у справі №916/2696/24 не потребує скасування, виходячи з такого.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Як вбачається із матеріалів оскарження ухвали та вже було зазначено вище за текстом постанови, у червні 2024 року Керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідачів: Одеської міської ради та Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А.», м.Одеса про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди, припинення речового права оренди землі та повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Одеської міської ради №6636-VII від 16.09.2020 та договору оренди землі № 3215 від 28.12.2020, в порушення ст. 124, 134, 135 Земельного кодексу України, поза процедурою земельних торгів, відведено в орендне користування Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса земельну ділянку комунальної власності площею 0,2923 га з кадастровим номером :40:026:0166 за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43 для нового будівництва багатоквартирного житлового будинку, в той час як Приватне підприємство «КОМПОЗИТ Д.А.», м.Одеса мало право на отримання в оренду земельної ділянки без проведення земельних торгів виключно для обслуговування та експлуатації існуючих складських приміщень та площею, на якій такі приміщення безпосередньо розташовані.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, вирішено інші процесуальні питання.

Одночасно з поданням позову прокурор звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 заяву керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову у вигляді:

- заборони Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А.» (65038, м. Одеса, вул. Академіка Вільямса (Євгена Чикаленка), буд. 43, ), за його замовленням іншим фізичним та/або юридичним особам (генеральним підрядникам) проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером :40:026:0166, площею 0,2923 га за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

- заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :40:026:0166, площею 0,2923 га за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 апеляційну скаргу Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А..», м. Одеса залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 у справі №916/2696/24 залишено без змін.

10.12.2024 до суду першої інстанції від Приватного підприємства «Композит Д.А.», м.Одеса надійшло клопотання про зустрічне забезпечення.

Обґрунтовуючи клопотання, представник відповідача-2 зазначив, що у власності Приватного підприємство «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса перебувають складські приміщення загальною площею 460,4 кв. м. за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43. Рішенням Одеської міської ради №6636-VІІ від 16.09.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :40:026:0166), площею 0,2923 га, за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43 та надано Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А..», м. Одеса вказану земельну ділянку в оренду на 10 років.

28.12.2020 між Одеською міською радою та Приватним підприємством «КОМПОЗИТ Д.А.», м.Одеса укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,2923 га, за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43, для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку строком на 10 років з умовою про його поновлення на такий самий строк і на таких самих умовах.

За зверненням Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради видані містобудівні умови та обмеження №01-06/92 від 28.10.2021 (реєстраційний номер ЄДЕССБ МU01:4404-2899- 9599-8336) для проектування об`єкту будівництва - нове будівництво 26-квартирного 4-5-поверхового (включно з технічним поверхом) житлового будинку з даховою котельнею та підземним паркінгом на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, Київський район, вул. Вільямса Академіка, 43, зі знесенням існуючих на ділянці будівель і споруд.

Приватне підприємство «КОМПОЗИТ Д.А..», м. Одеса, не погоджуючись з наданими Департаментом містобудівними умовами та обмеженнями від 28.10.2021 № 01-06/92, звернулось у грудні 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва в частині зобов`язання вчинити певні дії, з проханням зобов`язати Департамент видати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва - з урахуванням вимог Плану зонування території (зонінгу) м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19 жовтня 2016 року №1316-VIІ, відповідно до якого зона Ж-4, в якій розташована земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43, для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, призначена для розташування багатоквартирних житлових будинків поверховістю від 9-ти до 16-ти поверхів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 та постановою П`ятого апеляційного суду від 25.10.2022 у справі №420/6621/22 частково скасовані містобудівні умови та обмеження від 28.10.2021 №01-06/92; зобов`язано Департамент розглянути заяву Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса від 09.08.2021 №01/09 з урахуванням містобудівного розрахунку №2021-169-МР на багатоквартирний житловий будинок з технічним поверхом та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43, а також вимог плану зонування території 4 (зонінгу) м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1316-VII від 19.10.2016.

На виконання вказаних рішень суду, Департаментом були зареєстровані зміни до містобудівних умов та обмежень від 14.07.2023, реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:4404-2899-9599-8336, для проектування об`єкта будівництва - нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з технічним поверхом та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43, зі знесенням існуючих на ділянці будівель і споруд.

17.06.2024 керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської міської ради, Приватного підприємство «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди, припинення речового права оренди землі та повернення земельної ділянки.

Крім того, разом з позовною заявою Керівником Київської окружної прокуратури м. Одеси подано до Господарського суду Одеської області заяву про забезпечення позову, яка була задоволена ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.06.2024, залишеною без змін судом апеляційної інстанції.

Заявник зазначає, що з 20.06.2024 Приватне підприємство «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса, будучи законним землекористувачем земельної ділянки, не мало змогу у повній мірі використовувати дану земельну ділянку згідно її цільового призначення. В той же час, протягом всього періоду Приватне підприємство «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса на виконання вимог законодавства сплачує земельний податок у визначеному розмірі. За даний період сплачено грошові кошти у загальному розмірі 52 506 грн.

Також, у зв`язку із забороною проведення будівельних робіт підприємство позбавлено можливості знести існуючі на ділянці будівлі та споруди, а тому вимушено сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. За спірний період сума сплаченого податку склала 20 305 грн.

Таким чином, Приватним підприємством «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса, на виконання вимог законодавства, з моменту застосування заходів забезпечення позову сплачено податки на суму 72 811 грн.

Крім того, контрагентом відповідача-2 за договором підряду №1 від 19.04.2024, Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УКРГРАНДБУД» було ініційовано судовий спір про стягнення з підприємства штрафних санкцій у розмірі 1 316 650 грн.

За позовною заявою про стягнення з відповідача-2 штрафних санкцій Господарським судом Одеської області було відкрито провадження у справі №916/5034/24.

Підставою позову стало те, що Приватне підприємство «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса не надало будівельного майданчику для проведення окреслених проектною документацією робіт, що призвело до неможливості виконання зобов`язань за договором підряду №1, та є підставою для стягнення штрафних санкцій в розмірі 1 316 650 грн., які складаються з суми пені 1 116 350 грн., суми штрафу, передбаченої п. 10.10. договору, - 50 000 грн. та суми штрафу, передбаченої п. 10.11. договору, - 150 000 грн.

З метою досудового врегулювання спору з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УКРГРАНДБУД» та недопущення подальшого розірвання договору підряду №1, втрати договірних взаємовідносин з контрагентом, Приватне підприємство «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса частково сплатило штрафні санкції згідно договору підряду №1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УКРГРАНДБУД» в загальній сумі 760 000 грн.

Отже, відповідач-2 наголошує, що з наведених вище обставин вбачається, що застосування Господарським судом Одеської області заходів забезпечення позову призвело до неможливості використовувати земельну ділянку у відповідності до її цільового призначення та, як наслідок, спричинення Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса збитків у вигляді штрафних санкцій у розмірі 832 811 грн.

На думку заявника, вказані обставини є достатніми на підтвердження існування обставин, які свідчать про завдання підприємству збитків, спричинених забезпеченням позову, що, згідно з вимогами ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для застосування зустрічного забезпечення.

Інших належних та допустимих письмових доказів щодо наявності або відсутності підстав для забезпечення позову у даній справі матеріали оскарження ухвали не містять.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.12.2024 року у справі №916/2696/24 задоволено клопотання Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса про вжиття заходів зустрічного забезпечення; визначено розмір зустрічного забезпечення в сумі 832 811 грн., яку зобов`язано внести Київській окружній прокуратурі м. Одеси на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області у строк до 23.12.2024 року включно, про що подати до суду відповідні докази; роз`яснено учасникам провадження, що якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного позову у визначений строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення відповідно до ч.8 ст.141 Господарського процесуального кодексу України.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Забезпечення позову врегульовано главою 10 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Судова колегія зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 року у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 року у справі № 910/1200/20, від 27.12.2022 року у справі №916/1324/22).

Водночас, системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 року у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч. 2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарським процесуальним кодексом України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до положень частин 1-4 статті 141 Господарського процесуального кодексу України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Зазначена норма Господарського процесуального кодексу України узгоджується зі змістом принципу 8 Принципів попередніх і забезпечувальних заходів в міжнародному цивільному процесі, прийнятих Асоціацією міжнародного права у 1996 році, за змістом якої суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті відмови у позові. При вирішенні питання про гарантії суд повинен враховувати можливості позивача відповісти на вимогу про відшкодування збитків.

Отже, метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача (-ів), які можуть бути спричинені забезпеченням позову. На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача (-ів). Крім того, фактично цей інститут права зберігає існуючий "status quo" між сторонами до ухвалення рішення суду по суті спору (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №646/6171/18, від 17.02.2021 у справі №760/19023/18, від 27.07.2021 у справі № 22-з/824/477/2021, 22-з/824/535/2021, від 06.12.2021 у справі №910/4564/21, від 16.12.2021 у справі №911/1658/21, від 12.09.2022 у справі №911/231/22, від 12.09.2022 у справі №911/172/22, від 19.09.2022 у справі №757/36870/20-ц).

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що при вирішенні питання про зустрічне забезпечення господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо зустрічного забезпечення; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

При цьому, при розгляді питання про застосування зустрічного забезпечення суд також дії на власний судовий розсуд з дотриманням принципів, про які було зазначено вище за текстом постанови.

З аналізу положень статті 141 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, під зустрічним забезпеченням слід розуміти спосіб гарантування відшкодування можливих збитків, які можуть бути заподіяні одній зі сторін господарського процесу забезпеченням позову. З огляду на те, що зустрічне забезпечення не може бути вжито господарським судом без застосування заходів забезпечення позову, зустрічне забезпечення позову є залежним від інституту забезпечення позову, тобто, зустрічне забезпечення є складовою частиною інституту забезпечення позову.

Судова колегія ще раз наголошує, що зустрічне забезпечення позову, як процесуальний засіб захисту відповідача, має приблизно ті ж самі ознаки, що і забезпечення позову, і також передбачає дотримання принципів господарського судочинства, зокрема, принципів змагальності, рівності і пропорційності, які теж мають місце у разі застосування зустрічного забезпечення. Більш того, саме запровадження цього захисного засобу спрямовано на забезпечення рівності правового статусу сторін; принцип пропорційності фактично виражений в ч. 3 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.

Під зустрічним забезпеченням позову слід розуміти механізм, що складається із тимчасових процесуальних дій господарського суду, що наділені обмежувальним характером для позивача і спрямовані на забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, завданих забезпеченням позову.

Поданням заяви про зустрічне забезпечення відповідач повинен довести господарському суду необхідність його вжиття. Це означає, що в такій заяві про вжиття зустрічного забезпечення відповідачу слід вказувати на обставини, з якими він пов`язує можливість настання збитків, або прямий причинно-наслідковий зв`язок між такими збитками та забезпеченням позову. Заходи зустрічного забезпечення мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до зустрічного забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів. На відміну від забезпечення позову, яке застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача та виконання судового рішення та вживається судом виключно за заявою учасника справи, зустрічне забезпечення має на меті зберегти певний баланс сторін та мінімізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів, і може застосовуватися судом за власною ініціативою. Окрім того, зустрічне забезпечення позову застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Такі висновки навів Верховний Суд у постанові від 28.07.2023 у справі №911/2797/22.

Так, предметом позову у цій справі є визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,2923 га за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43, переданої для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, та зобов`язання повернути земельну ділянку. При зверненні до господарського суду із такими позовними вимогами прокурор посилався, зокрема, на те, що спірну земельну ділянку було відведено Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А.» , м. Одеса в оренду поза процедурою земельних торгів.

В свою чергу, відповідач-2 позовні вимоги не визнавав у повному обсязі, наполягав, що відведення земельної ділянки в оренду було здійснено на законних підставах.

Як вже зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Одеської області суду від 20.06.2024 у цій справі було задоволено заяву керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси про вжиття заходів забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову у вигляді: заборони Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса за його замовленням іншим фізичним та/або юридичним особам (генеральним підрядникам) проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером :40:026:0166, площею 0,2923 га за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101); заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :40:026:0166, площею 0,2923 га за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 43 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

При цьому, із поданої заяви про зустрічне забезпечення вбачається, що відповідач-2 обґрунтовує зустрічне забезпечення у розмірі 832 811 грн., виходячи з понесених витрат на оплату орендної плати за земельну ділянку за період з серпня 2024 по листопад 2024 у розмірі 52 506 грн., витрат на оплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 20 305 грн. та частково сплаченими штрафними санкціями у розмірі 760 000 грн. за договором підряду №1 від 19.04.2024, виходячи з того, що метою оренди землі є саме будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, здійснювати яке відповідач-2 позбавлений можливості у зв`язку з накладеними судом заборонами..

На підтвердження сплати наведених платежів відповідачем-2 подано до матеріалів справи: платіжні інструкції про сплату земельного податку - від 05.08.2024 на суму 7 500 грн. № 221, від 06.08.2024 на суму 7 500 грн. № 223, від 26.08.2024 на суму 7 512 грн. № 226, від 25.09.2024 на суму 7 498 грн. № 228, від 22.10.2024 на суму 7500 грн. №230, від 28.10.2024 на суму 7500 грн. № 231, від 25.11.2024 на суму 7496 грн. №233; платіжні інструкції про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - від 05.08.2024 на суму 15000 грн. № 222, від 22.10.2024 на суму 5305 грн. №229; платіжні інструкції про сплату штрафних санкцій - від 09.12.2024 на суму 260 000 грн. № 234, від 10.12.2024 на суму 500 000 грн. №236.

Надавши оцінку наданим заявником доказам та клопотанню, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що у даній справі застосування Господарським судом Одеської області заходів забезпечення позову, частиною якого є, в тому числі, і вимоги немайнового характеру, призвело до неможливості використовувати земельну ділянку у відповідності до її цільового призначення, наслідком його є можливе спричинення Приватному підприємству «КОМПОЗИТ Д.А.», м.Одеса збитків у сплачених ним грошових коштів на загальну суму 832 811 грн. Тобто, в даному випадку, підприємство, з метою дотримання балансу рівності сторін та принципу пропорційності, цілком законно звернулось до суду першої інстанції з клопотанням про зустрічне забезпечення позову, а суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив його.

Крім того, слід зазначити, що у практиці ЄСПЛ також передбачено критерій пропорційності (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року), який передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Тобто, законодавцем, саме задля дотримання принципів рівності сторін та пропорційності встановлено можливість застосування заходів зустрічного забезпечення у випадку наявності не лише спричинених збитків, але й тих, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у справі. Судова колегія зазначає, що звертаючись до суду з клопотанням про забезпечення позову, сторона повинна усвідомлювати про можливість застосування зустрічного забезпечення, задля того, аби не мав місце формальній підхід до такого звернення з негативними наслідками для заявника в подальшому, враховуючи існуючу сталу практику ЄСПЛ щодо необхідності обов`язкового дотримання принципів, що були перелічені вище..

Враховуючи наведене, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновками Господарського суду Одеської області про те, що клопотання Приватного підприємства «КОМПОЗИТ Д.А.», м. Одеса відповідає вимогам процесуального законодавства, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також наявності зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і його зустрічного забезпечення для збереження певного балансу сторін та мінімізації можливих негативних наслідків, які вже виникли в результаті застосування судом обраних прокурором забезпечувальних заходів саме у вигляді заборони вчинення певних дій.

Отже, з метою дотримання гарантії захисту особистих майнових прав відповідача на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вжиття зустрічних заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі апелянтом зазначено про те, що Київська окружна прокуратура м.Одеси не є розпорядником бюджетних коштів та позивач за таких обставин не має можливості внести на депозитний рахунок доволі значну суму, як запропонований відповідачем захід зустрічного забезпечення позову.

Однак, такі доводи не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Положеннями ч. 6 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

В той же час, нормативно-правовими актами, в тому числі й після введення на території України воєнного стану, не було встановлено жодних обмежень щодо можливості застосування судом до фізичних/юридичних осіб, в тому числі й державних органів, заходів зустрічного забезпечення; визначення розміру зустрічного забезпечення (тобто не встановлено максимально дозволеного розміру); не передбачено іншого строку, ніж передбачено ч. 6 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, на виконання вимог ухвали щодо внесення грошових коштів на депозитний рахунок судів. Судом першої інстанції встановлено максимально допустимий строк на виконання вимог ухвали при можливості встановити й інший значно менший строк.

Тому, доводи Київської окружної прокуратури м. Одеси про неможливість внесення на депозитний рахунок суду зустрічного забезпечення в вигляді грошових коштів у розмірі 832 811грн. в передбачений ухвалою строк через відсутність бюджетних асигнувань не заслуговують на увагу та не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням положень законодавства.

Також, колегія суддів не приймає до уваги твердження прокурора відносно того, що відповідачу-2 не заборонено проводити підготовчі роботи, оскільки останні є складовою робіт, які проводяться саме перед будівництвом об`єкта, здійснювати які останньому було заборонено ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 року про застосування заходів забезпечення позову.

Також, відхиляються і інші доводи скаржника, зазначені ним в апеляційній скарзі, зокрема, щодо недоведеності заявником понесення ним збитків тощо, оскільки такі твердження не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції і відносяться до розгляду справи по суті, бо містять незгоду прокурора з заперечення на заявлені ним позовні вимоги.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що вжиття заходів зустрічного забезпечення позову у даній справі шляхом визначення розміру зустрічного забезпечення у сумі 832 811 грн. відповідає принципу адекватності та співмірності з застосованими заходами забезпечення позову. При цьому, відповідачем-2 доведено у справі належними та допустимими доказами необхідність вжиття таких заходів, оскільки відсутність таких заходів призведе до неможливості ефективного захисту прав відповідача щодо відшкодування завданих збитків у порядку ст.146 Господарського процесуального кодексу України.

За вищенаведених обставин, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає висновок суду першої інстанції про наявність підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення позову, визначених відповідачем-2 у прохальній частині клопотання (вх. № 44311/24 від 11.12.2024 року) правомірним, та таким, що не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив його з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Київської окружної прокуратури, м. Одеса такою, що не потребує задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.12.2024 року про вжиття заходів зустрічного забезпечення у справі №916/2696/24 такою, що відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 136-141, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської окружної прокуратури м. Одеси на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.12.2024 року про вжиття заходів зустрічного забезпечення у справі №916/2696/24 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.12.2024 року про вжиття заходів зустрічного забезпечення у справі №916/2696/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 24.02.2025 року.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2025 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Я.Ф. Савицький
С.І. Колоколов