ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року Справа №902/383/24(902/871/23)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Крейбух О.Г. , суддя Павлюк І.Ю.

при секретарі судового засідання Піддубній Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Глорія-ВЛ" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі №902/383/24(902/871/23) (суддя Тісецький С.С.)

за позовом Приватного підприємства "Глорія-ВЛ" (вул.Конєва, 16, м.Вінниця, 21036)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (вул.Хмельницьке шосе, буд.13, оф.502, м.Вінниця, 21036)

про стягнення 373536,00 грн

в межах справи №902/383/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логистикс" (вул.Європейська, 2, офіс 209, м. Полтава, 36014, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (Хмельницьке шосе, 13, кім.502, м.Вінниця, 21036; )

про банкрутство

за участі представників:

позивача (скаржника) - Путілін Є.В. (в режимі відеоконференції);

відповідача - Парпальос В.В. (в режимі відеоконференції);

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі №902/383/24(902/871/23) залишено без розгляду позов ПП "Глорія-ВЛ" до ТОВ "Мего ЛТД" про стягнення заборгованості у розмірі 373536,00 грн у справі №902/383/24(902/871/23), в межах справи №902/383/24 про банкрутство ТОВ "Мего ЛТД".

Не погоджуючись з винесеною ухвалою Приватне підприємство "Глорія-ВЛ" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

В скарзі, апелянт звертає увагу, що 17.12.2024 до суду від представника ПП «Глорія-ВЛ» надійшла заява та надано нотаріально засвідчену копію договору оренди №2 від 01.09.2017 та акту приймання-передачі обладнання від 01.09.2017 за договором оренди №2 від 01.09.2017. Також, додатково повідомлено, що оригінали договору та акту на даний час надати до суду немає можливості, оскільки директор ПП «Глорія-ВЛ» знаходиться за межами України, про що надано відповідний письмовий доказ (копію закородонного паспорту директора з відміткою про перетинання нею кордону). І оскільки ключі від сейфу, де зберігаються оригінали вказаних документів, знаходяться у неї, вказані докази можуть бути надані суду після 27.12.2024 (директор має бути в Україні), однак суд вказаних обставин не врахував залишивши позов без розгляду.

Апелянт зазначає, що у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2023 у справі №902/381/21, надаючи оцінку розбіжностям копії договору наданого до позову та нотаріально посвідченої копії договору наданого в судове засідання, суд зазначив наступне: «Щодо оригіналів договору оренди №2 від 01.09.2017 та акту приймання-передачі обладнання від 01.09.2017, які відрізняються від копії відповідного договору оренди та акту приймання-передачі обладнання, які долучені до позовної заяви, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності відмінності між ними, однак зазначає про відсутність в матеріалах справи доказів того, що користування обладнанням: асфальто-змішувальною установкою КДМ 2013 М 230 здійснювалось за іншими правочинами. Зазначене відповідачем спростовано також не було. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили».

Скаржник посилається на положення ст.ст.8, 129 Конституції України, ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, практику, викладену у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №761/17393/19, рішенні ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16.12.1992.

На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі №902/383/24(902/871/23) та винести постанову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №902/383/24(902/871/23) у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Павлюк І.Ю., суддя Коломис В.В.

Листом від 09.01.2025 матеріали справи витребувано з Господарського суду Вінницької області.

23.01.2025 матеріали справи №902/383/24(902/871/23) надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 поновлено Приватному підприємству "Глорія-ВЛ" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі №902/383/24(902/871/23), відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 24.02.2025 об 11:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Запропоновано учасникам провадження у строк до 10.02.2025 подати письмовий відзив на апеляційну скаргу.

03.02.2025 через систему «Електронний суд» представником ПП "Глорія-ВЛ" було подано клопотання, в якому зазначаючи, що на момент подання апеляційної скарги у скаржника не було відповіді державної прикордонної служби України, яка підтверджує перебування тривалий час директора ПП «Глорія-ВЛ» за кордоном з 20.10.2024 по 27.12.2024, просить поновити строк пропущений з поважних причин для подання доказу та долучити до матеріалів справи копію відповіді державної прикордонної служби України від 30.12.2024.

04.02.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві представник відповідача зазначає, що стороною позивача двічі без поважних причин не були подані витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Спершу ухвалою суду від 01.10.2024 витребувано від ПП «Глорія-ВЛ» оригінали договору оренди №2 від 01.09.2017 щодо оренди асфальто-змішувальної установки КДМ 2013 М230 і акта приймання-передачі обладнання від 01.09.2017 за договором оренди №2 від 01.09.2017 щодо асфальто-змішувальної установки КДМ 2013 М230. Підставами для витребування цих доказів слугувало те, що позивач долучив до позовної заяви їх копії, які є неякісними, практично нечитабельними, через що було об`єктивно неможливо встановити обставини, які входять в предмет доказування в даній справі. Оригінали відповідних документів в матеріалах справи відсутні.

Цією ж ухвалою призначено судове засідання на 07.11.2024, до дати проведення якого позивачу слід було надати витребувані оригінали документів. Проте сторона позивача витребувані докази не надала, явку представника не забезпечила, про причини невиконання ухвали суду від 01.10.2024 в жодний спосіб не повідомила.

Тобто, станом на 07.11.2024 у суду були наявні законні підстави для залишення позову без розгляду з підстав ненадання витребуваних ухвалою від 01.10.2024 оригіналів документів.

Незважаючи на це, 07.11.2024, за результатами проведення судового засідання, суд виніс ухвалу про відкладення розгляду справи та про повторне витребування у ПП «Глорія-ВЛ» зазначених вище оригіналів документів у зв`язку з необхідністю забезпечення реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов`язків, з метою повного, об`єктивного, всебічного розгляду справи.

17.12.2024 саме на виконання ухвали від 07.11.2024, тобто про повторне витребування оригіналів документів, представником позивача було подано заяву, до якої були долучені нотаріально завірені копії договору оренди №2 від 01.09.2017 та акта приймання-передачі обладнання до нього, а не оригінали.

Крім того, сторона позивача надала інші документи, ніж ті, що були додані до позовної заяви та ніж ті, що суд витребував, оскільки вони стосуються іншого об`єкта оренди.

Звертає увагу на наявні розбіжності у форматуванні, відомостях, зазначених у реквізитах, порядку проставлення печаток на документах, наданих представником позивача 17.12.2024, та долучених до позовної заяви.

Також зазначає, що із закордонного паспорту директора ПП «Глорія-ВЛ» ОСОБА_1 слідує, що виїзд за межі кордону України здійснено нею 20.10.2024, тобто задовго до винесення первинної ухвали суду про витребування оригіналів документів (від 01.10.2024). Тому посилання на перебування директора за кордоном, як на обставину неможливості надання оригіналів витребуваних документів, вважає безпідставним та необґрунтованим.

На підставі викладеного представник відповідача просить суд повністю відмовити у задоволенні апеляційної скарги Приватного підприємства «Глорія-ВЛ» на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі №902/383/24(902/871/23), а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Розпорядженням керівника апарату суду від 20.02.2025, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді - члена колегії Коломис В.В., з метою недопущення порушення процесуальних строків та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №902/383/24(902/871/23).

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 902/383/24(902/871/23) у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Крейбух О.Г., суддя Павлюк І.Ю.

Ухвалою суду від 20.02.2025 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "Глорія-ВЛ" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі №902/383/24(902/871/23) колегією суддів у складі головуючий суддя Саврій В.А., суддя Крейбух О.Г., суддя Павлюк І.Ю.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 24.02.2025 представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, надав пояснення по справі. Просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі №902/383/24(902/871/23) та винести постанову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Представниця відповідача заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги, надала пояснення по справі. Просила суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Приватного підприємства «Глорія-ВЛ» на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.12.2024 в справі №902/383/24(902/871/23), а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Колегія суддів, розглянувши клопотання позивача про долучення доказів, приймає до уваги, що скаржник просить поновити строк на пред`явлення нових доказів у справі, які з`явилися вже після ухвалення оскарженої ухвали суду першої інстанції (17.12.2024), а саме - відповіді державної прикордонної служби України від 30.12.2024.

Згідно положень ст.80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - разом з поданням відзиву або письмових пояснень. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає. В той же час, у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Така обставина, як відсутність доказів на момент розгляду спору судом першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст.269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/ 17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15 та від 11.09.2019 у справі №922/393/18.

Тому, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для поновлення строку для подачі такого доказу, а також вказаний вище доказ не приймає та не надає йому оцінки.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне:

В провадженні Господарського суду Вінницької області (суддя Тісецький С.С.) перебуває справа №902/383/24 за заявою ТОВ "Санрайс Логистикс" до ТОВ "Мего ЛТД" про банкрутство.

26.06.2023 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява №б/н та дати (вх.№869/23 від 26.06.2023) ПП "Глорія-ВЛ" з вимогами до ТОВ "Мего ЛТД" про стягнення заборгованості у розмірі 373536,00 грн за оренду асфальтно-змішувальної установки КДМ 2013М за період з квітня 2021 по березень 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27.06.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/871/23 з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.06.2024 відкрито провадження у справі №902/383/24 про банкрутство ТОВ "Мего ЛТД". Введено процедуру розпорядження майном боржника - ТОВ "Мего ЛТД". Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Демчана О.І.

Ухвалою суду від 12.07.2024 постановлено передати матеріали справи №902/871/23 за позовом ПП "Глорія-ВЛ" до ТОВ "Мего ЛТД" про стягнення заборгованості у розмірі 373536,00 грн за підсудністю для розгляду Господарським судом Вінницької області, в провадженні якого перебуває справа №902/383/24 про банкрутство ТОВ "Мего ЛТД".

Зокрема, ухвалою суду від 01.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №902/383/24(902/871/23) за позовом ПП "Глорія-ВЛ" до ТОВ "Мего ЛТД" про стягнення заборгованості у розмірі 373536,00 грн, в межах справи №902/383/24 про банкрутство ТОВ "Мего ЛТД" - до судового розгляду по суті на 07.11.2024. Задоволено клопотання відповідача б/н від 01.10.2024 про витребування оригіналів документів. Витребувано від ПП "Глорія-ВЛ" оригінали: договору оренди №2 від 01.09.2017 щодо оренди асфальто-змішувальної установки КДМ 2013 М230; акта приймання-передачі обладнання від 01.09.2017 за договором оренди №2 від 01.09.2017 щодо асфальто-змішувальної установки КДМ 2013 М230.

Разом з тим, ухвалою суду від 07.11.2024 відкладено розгляд справи №902/383/24(902/871/23) за позовом ПП "Глорія-ВЛ" до ТОВ "Мего ЛТД" про стягнення заборгованості у розмірі 373536,00 грн, в межах справи №902/383/24 про банкрутство ТОВ "Мего ЛТД" по суті на 17.12.2024. Повторно витребувано від ПП "Глорія-ВЛ" оригінали: договору оренди №2 від 01.09.2017 щодо оренди асфальто-змішувальної установки КДМ 2013 М230; акта приймання-передачі обладнання від 01.09.2017 за договором оренди №2 від 01.09.2017 щодо асфальто-змішувальної установки КДМ 2013 М230.

17.12.2024 від представника ПП "Глорія-ВЛ" до суду першої інстанції надійшла заява б/н та б/д (вх.№01-34/12478/24 від 17.12.2024) про надання нотаріально засвідчених копій договору оренди №2 від 01.09.2017 та акту приймання-передачі від 01.09.2017 за договором оренди №2 від 01.09.2017. Також, у вказаній заяві повідомлено, що оригінал договору на даний час надати немає можливості, оскільки, директор ПП "Глорія-ВЛ" знаходиться за межами України і ключі від сейфу де зберігаються оригінали вказаних документів знаходяться у неї.

Як встановлено ч.1 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з положеннями ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як встановлено ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.42 ГПК України, учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.80 ГПК України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Ухвалами суду першої інстанції від 01.10.2024 та 07.11.2024 у справі №902/383/24(902/871/23) було витребувано від ПП "Глорія-ВЛ" оригінали: договору оренди №2 від 01.09.2017 щодо оренди асфальто-змішувальної установки КДМ 2013 М230; акта приймання-передачі обладнання від 01.09.2017 за договором оренди №2 від 01.09.2017 щодо асфальто-змішувальної установки КДМ 2013 М230.

17.12.2024 від представника ПП "Глорія-ВЛ" надійшла заява б/н та б/д (вх.№01-34/12478/24 від 17.12.2024) про надання нотаріально засвідчених копій договору оренди №2 від 01.09.2017 та акту приймання-передачі від 01.09.2017 за договором оренди №2 від 01.09.2017. У цій заяві, представником позивача повідомлено, що оригінал договору на даний час надати немає можливості, оскільки, директор ПП "Глорія-ВЛ" знаходиться за межами України і ключі від сейфу де зберігаються оригінали вказаних документів знаходяться у неї.

На підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем долучено до позову завірені копії, зокрема, таких документів: договору оренди №2 від 01.09.2017, укладеного між ТОВ "Мего ЛТД" (Орендар) та ПП "Глорія-ВЛ" (Орендодавець); акту приймання-передачі обладнання від 01.09.2017 за договором оренди №2 від 01.09.2017.

Як вбачається з оскарженої ухвали, суд першої інстанції, оглянувши вказані вище копії документів, які долучені до позову та надані представником ПП "Глорія-ВЛ" нотаріально засвідчені копії договору оренди №2 від 01.09.2017 та акту приймання-передачі від 01.09.2017, встановив наявність відмінностей між цими документами.

Як зазначає суд першої інстанції, у п.1.1. копії договору оренди №2 від 01.09.2017, який долучено до позову обумовлено, що на умовах даного договору, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві в тимчасове (строкове користування наступні засоби (надалі - обладнання), а саме: асфальто-змішувальна установка КДМ 2013 М230, місцезнаходження: Закарпатська область, смт Буштино, Тячівського р-ну. В копії акту приймання-передачі обладнання від 01.09.2017 за договором оренди №2 від 01.09.2017, який долучено до позову, вказано, що Орендар прийняв, а Орендодавець передав в строкове платне користування обладнання - асфальто-змішувальна установка КДМ 2013 М230, місцезнаходження: Закарпатська область, смт Буштино, Тячівського р-ну. Разом з тим, у копії договору оренди №2 від 01.09.2017, який надано представником позивача із заявою б/н та б/д (вх.№01-34/12478/24 від 17.12.2024), пунктом 1.1. обумовлено про передання Орендодавцем Орендареві обладнання - асфальто-змішувальна установка КМД 2013 М230, місцезнаходження: Закарпатська область, смт Буштино, Тячівського р-ну. Тотожне найменування обладнання - асфальто-змішувальна установка КМД 2013 М230 також вказано і в акті приймання-передачі обладнання від 01.09.2017 за договором оренди №2 від 01.09.2017, який надано представником позивача із заявою б/н та б/д (вх.№01-34/12478/24 від 17.12.2024). Поряд цим, у п.2 акту приймання-передачі обладнання від 01.09.2017 за договором оренди №2 від 01.09.2017, який надано представником позивача із згаданою вище заявою, міститься речення такого змісту: "За результатами пробних запусків уповноважені представники Сторін складуть Акт про технічний стан Обладнання". Натомість, п.2 акту приймання-передачі обладнання від 01.09.2017 за договором оренди №2 від 01.09.2017, який долучено до позову не містить вказаного вище речення.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність істотних відмінностей у змісті копій договору оренди №2 від 01.09.2017 та акту приймання-передачі обладнання від 01.09.2017, порівняно з нотаріально завіреними копіями документів, наданих суду представником позивача із заявою б/н та б/д (вх.№01-34/12478/24 від 17.12.2024).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Згідно п.4 ч.1 ст.226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2020 у справі №761/17393/19 зазначив, що системне тлумачення пункту процесуального закону свідчить, що його слід застосовувати у взаємозв`язку з положеннями інших процесуальних норм, а залишення позову без розгляду можливе лише у випадку неподання позивачем витребуваних доказів без поважних причин, тобто коли позивач володіє певними доказами, які необхідні для повного і всебічного з`ясування обставин справи, але свідомо ухиляється від надання їх суду. В іншому випадку суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, зобов`язаний розглянути справу по суті на підставі тих доказів, які надані учасниками справи

Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 у справі №904/11194/15 зазначив, що така обставина, як неподання доказів, може бути підставою для залишення позову без розгляду, якщо ці докази: 1) були витребуванні судом в установленому порядку, тобто ухвалою суду (частина 4 статті 81, частина 2 статті 232 Господарського процесуального кодексу України); 2) не подані без поважних причин або без повідомлення суд про причини; 3) необхідні для вирішення спору. Тому, залишаючи позов без розгляду з цієї підстави, суд в ухвалі повинен зазначати не лише про неподання позивачем витребуваних доказів без поважних причин (невиконання вимог ухвали суду), але й також обґрунтувати необхідність цих доказів для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Колегія суддів приймає до уваги, що представником позивача було повідомлено суд першої інстанції, що оригінал договору надати у судове засідання 17.12.2024 немає можливості, оскільки, директор ПП "Глорія-ВЛ" знаходиться за межами України і ключі від сейфу де зберігаються оригінали вказаних документів знаходяться у неї.

В якості доказу наведеного представником позивача було подано копію закордонного паспорту директора з відміткою про перетинання нею кордону 20.10.2024.

Тобто, представник позивача надав докази поважності причин неподання витребуваних доказів.

Також, встановлені обставини вказують на зацікавленість позивача у вирішенні спору та не можуть свідчити, що позивач свідомо ухиляється від надання витребуваних доказів.

Крім цього, представник позивача звертав увагу суду першої інстанції, що обставини невідповідності копії договору наданого до позову та нотаріально посвідченої копії договору наданого в судове засідання вже досліджувалась судами між цими ж сторонами в рамках іншої справи з тієї ж саме підстави позову (постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2023 у справі №902/381/21), де суд надаючи оцінку вказаним розбіжностям зазначив наступне: «щодо оригіналів договору оренди №2 від 01.09.2017 та акту приймання-передачі обладнання від 01.09.2017, які відрізняються від копії відповідного договору оренди та акту приймання-передачі обладнання, які долучені до позовної заяви, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності відмінності між ними, однак зазначає про відсутність в матеріалах справи доказів того, що користування обладнанням: асфальто-змішувальною установкою КДМ 2013 М230 здійснювалось за іншими правочинами. Зазначене відповідачем спростовано також не було. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили».

Копію постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2023 у справі №902/381/21 було долучено позивачем до матеріалів справи (т.1, а.с.17-24).

Отже, суду першої інстанції були відомі встановлені у справі №902/381/21 обставини, що склалися між тими самими сторонами та з тих самих правовідносин, які виникли на підставі одного й того ж договору оренди №2 від 01.09.2017 та акту приймання-передачі обладнання від 01.09.2017, а спір відрізняється лише періодом користування орендованим майном.

З огляду на встановлені у справі №902/381/21 обставини, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що лишаючи без розгляду позов у справі №902/383/24(902/871/23) суд першої інстанції належним чином не обґрунтовав необхідність витребуваних доказів для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позову у цій справі без розгляду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду про наявність підстав для залишення позову у цій справі без розгляду не відповідають обставинам справи та зроблені з неправильним застосуванням приписів процесуального закону, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі №902/383/24(902/871/23) підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Глорія-ВЛ" задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі №902/383/24(902/871/23) скасувати.

3. Матеріали справи №902/383/24(902/871/23) направити для продовження розгляду до Господарського суду Вінницької області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 25.02.2025.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Павлюк І.Ю.