СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Харків Справа № 917/930/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О. , суддя Радіонова О.О.

за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.,

та представників учасників справи:

від позивача: не з`явились

від відповідача Бакланов Д.В. генеральний директор, Черевань Л.С- представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі", м. Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 31.10.2024 у справі №917/930/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут", м. Полтава

про визнання недійсним одностороннього правочину

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» (далі -Позивач) звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» (далі- Відповідач) про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого Відповідачем у формі Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.05.2024 вих. № 02-9-1/6480.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 31.10.2024 у справі №917/930/24 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Полтавської області від 31.10.2024 у справі №917/930/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив наступне:

- врегулювання сторонами взаємних зобов`язань шляхом неттінгу можливе у випадку виникнення зобов`язань щодо купівлі або продажу балансуючої електричної енергії в одній декаді за договором про врегулювання небалансів електричної енергії та договором про участь у балансуючому ринку та за наявності взаємної згоди сторін, яка виражається у підписанні сторонами акта зарахування зустрічних однорідних вимог;

- заборгованість Позивача перед Відповідачем виникла в інші періоди, аніж зустрічна заборгованість, між сторонами відсутня взаємна згода щодо зарахування зустрічних однорідних вимог;

- у спірних правовідносинах зарахування зустрічних однорідних вимог є недопустимим в силу закону.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.12.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на означене судове рішення, а ухвалою від 25.12.2024 розгляд справи призначено на 17.02.2025 року о 11:15.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, за доводами якого вважав рішення суду законним та обґрунтованим, зробленим на підставі вірної оцінки наявних у справі доказів та у відповідності до норм чинного законодавства з урахуванням правових позицій Верховного Суду, оскільки оспорюваний у даній справі односторонній правочин був пов`язаний не із зобов`язаннями, що виникли на підставі договору приєднання про врегулювання небалансів електричної енергії, а стосувався зобов`язань сторін, що виникли на підставі договору про участь у балансуючій групі.

У судове засідання 17.02.2025р. Позивача не з`явився, був повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, не повідомив суд про причини неявки, клопотань або заяв з цього приводу не надав, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності, оскільки він не скористався своїм правом участі в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Представникb Відповідача заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити оскаржуване рішення без змін, а скаргу Позивача без задоволення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- укладення 27.10.2020 між сторонами Договору про участь у балансуючій групі № БГ20/10/27-01, за умовами пунктів 2.1. 2.2. якого в редакції Додаткової угоди, сторони об`єдналися в балансуючу групу та визначили стороною відповідальною за баланс Позивача, який зобов`язався нести фінансову відповідальність перед оператором систем передач за небаланси електричної енергії балансуючої групи, а Відповідач нести фінансову відповідальність за свої небаланси електричної енергії перед Позивачем;

-здійснення сторонами у період з 27.10.2020 по 14.03.2022 діяльності з купівлі- продажу електричної енергії з метою врегулювання небалансів згідно з умовами договору, шляхом оформлення актів, які підписані без заперечень;

-наявності у Відповідача перед Позивачем заборгованості за Договором у розмірі 42 408 362,27 грн. та наявності у Позивача заборгованості за Договором перед Відповідачем у розмірі 59 534 173,85 грн;

- отримання Позивачем від Відповідача заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.05.2024 вих. № 02-09-1/6480, з якої вбачається, що Відповідач на підставі статті 601 Цивільного кодексу України та статті 203 Господарського кодексу України вчинив односторонній правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог за договором на суму 42 408 362,27 грн.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Факт зарахування зустрічних однорідних вимог Позивач вважав недопустимим в силу статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанови НКРЕКП № 458 від 06.05.2022, оскільки заборгованість Позивача перед Відповідачем виникла в інші періоди, ніж заборгованість Відповідача перед Позивачем та між сторонами відсутня взаємна згода на таке зарахування, у зв`язку з чим односторонній правочин є недійсним.

Відповідач в суді першої інстанції заперечував проти позовних вимог, вважаючи, що вчинений правочин відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки зобов`язання є зустрічними, однорідними, безспірними, строк їх виконання настав, а посилання Позивача на необхідність здійснення та застосування виключно неттінгу не можуть братися до уваги, оскільки така форма розрахунку здійснюється виключно згідно з Правилами ринку та на умовах договорів про врегулювання небалансів електричної енергії та про участь у балансуючому ринку. Зазначав, що наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення, а спірний Договір не містить жодних заборон щодо припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого Відповідачем у формі заяви, є необґрунтованими, оскільки діюче спеціальне законодавство допускає врегулювання сторонами взаємних зобов`язань шляхом неттінгу - зарахування зустрічних однорідних вимог.

Суд першої інстанції критично розцінив посилання Позивача на неможливість здійснення та застосування неттінгу, оскільки така форма розрахунку здійснюється згідно з Правилами ринку та на умовах договорів про врегулювання небалансів електричної енергії та про участь у балансуючому ринку, а у Правилах ринку та в умовах Договору відсутні положення щодо заборони проведення зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення зобов`язання шляхом зарахування за договорами про участь у балансуючій групі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Предметом спору в даній справі є питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного правочину.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно із частиною 3 статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом частини 5 статті 202 Цивільного кодексу України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Оспорювана заява Відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення вищенаведених взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

При цьому необхідно зазначити, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 Цивільного кодексу України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 року у справі № 910/11116/19 сформовані, зокрема, такі висновки щодо застосування статті 601 Цивільного кодексу України та статей 202, 203 Господарського кодексу України та які вірно були враховані судом попередньої інстанції під час вирішення цього спору:

- зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами;

- вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 Цивільного кодексу України): бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому, правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги;

- безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором;

- за дотримання умов, передбачених статтею 601 Цивільного кодексу України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним;

- заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог;

- наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Відповідно до статті 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог, зокрема, у випадках, встановлених договором або законом.

Обґрунтовуючи звернення з цим позовом, Позивач посилався на недопустимість зарахування зустрічних однорідних вимог через встановлені в статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанові НКРЕКП від 06.05.2022 року № 458 обмеження, а саме те, що в спірних правовідносинах не допускається припинення взаємних зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог: 1) у випадку виникнення зобов`язань щодо купівлі або продажу небалансів електричної енергії в різних декадах; 2) за відсутності взаємної згоди сторін, яка виражається у підписанні сторонами акта зарахування зустрічних однорідних вимог.

Оскільки заборгованість Позивача перед Відповідачем виникла в інші періоди, ніж заборгованість Відповідача перед Позивачем, а також між сторонами відсутня взаємна згода щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, то Позивач вважав, що оспорюваний правочин підлягає визнанню недійсним. Аналогічні доводи містить і апеляційна скарга на обґрунтування помилковості застосування судом норм матеріального права.

В контексті цих доводів, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 37 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» розрахунки на ринку електричної енергії - процес виконання взаємних фінансових вимог та зобов`язань учасників ринку за договорами купівлі-продажу електричної енергії і послуг, що надаються на ринку електричної енергії, у тому числі шляхом неттінгу та за рахунок відповідних фінансових гарантій.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі, у тому числі шляхом клірингу (неттінгу), відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку.

Порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України визначають Правила ринку (далі - Правила ринку), затверджених постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018.

Правилами ринку визначено, зокрема, що:

- неттінг - припинення учасниками ринку електричної енергії зобов`язань шляхом зарахування взаємних зобов`язань та однорідних грошових вимог таких учасників, яке здійснюється згідно з цими Правилами та на умовах договорів про врегулювання небалансів електричної енергії та про участь у балансуючому ринку;

- договір про врегулювання небалансів електричної енергії - договір, відповідно до якого суб`єкт господарювання набуває статусу учасника ринку та здійснюється врегулювання небалансів електричної енергії;

- договір про участь у балансуючому ринку - є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого Договору в цілому.

Пунктом 5.14.10 Правил ринку передбачено врегулювання сторонами взаємних зобов`язань за договором про участь у балансуючому ринку здійснюється шляхом неттінгу на умовах, викладених у договорі про участь у балансуючому ринку.

Відповідно до п. 5.17.5. Правил ринку врегулювання сторонами своїх взаємних зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії здійснюється шляхом неттінгу на умовах, визначених договором про врегулювання небалансів електричної енергії.

У зв`язку із внесенням змін до Правил ринку постановою НКПЕКП за № 458 від

06.05.2022, ПАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» наказом від 09.06.2022 за № 236 затверджено умови публічного договору приєднання про врегулювання небалансів електричної енергії в новій редакції та оприлюднено його на сайті.

Водночас, у відповідності до п. 1.5. Правил ринку усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електричну енергію за договорами про постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії, для чого кожен учасник ринку зобов`язаний стати СВБ або передати свою фінансову відповідальність за небаланси іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи на підставі укладення/приєднання до відповідного договору.

Якщо учасник ринку передає свою фінансову відповідальність за небаланси іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи, договір про врегулювання небалансів, укладений між ОСП та цим учасником ринку, призупиняє свою дію в частині фінансової відповідальності за небаланси на час дії договору щодо участі в балансуючій групі.

Як встановлено судом першої інстанції, за умовами пункту 2.2 укладеного між сторонами Договору (з урахуванням додаткової угоди від 16.07.2021 року № 14/06/21 до нього) СВБ зобов`язується нести фінансову відповідальність перед ОСП (оператор системи передачі) за небаланси електричної енергії усіх учасників ринку, які увійшли до Балансуючої групи, а Учасник зобов`язується нести фінансову відповідальність в рамках своїх небалансів електричної енергії перед СВБ, а також своєчасно та в повному обсязі виконувати інші зобов`язання, визначені Договором.

Відповідно до вимог пункту 2.4 договору врегулювання небалансів Балансуючої групи є вчинення СВБ (сторона відповідальна за баланс) правочинів щодо купівлі - продажу електричної енергії з ОСП (оператор систем постачання) в обсягах та за цінами, визначеними відповідно до Правил ринку.

Купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів здійснюється упродовж розрахункового періоду, виходячи з підтвердженого Системою MMS обсягу електричної енергії, якщо цим договором не передбачено інше (пункт 2.5 договору в редакції Додаткової угоди).

Сторони в пункті 4.18 договору в редакції Додаткової угоди узгодили, що підписані Акти купівлі-продажу електроенергії (у разі не подання заперечень) вважаються погодженими та є підставою для здійснення подальших розрахунків між сторонами.

Відповідно до пункту 4.19 договору учасник оплачує рахунок на оплату електричної енергії для врегулювання небалансів СВБ на її банківський рахунок, зазначений у розділі 12 договору, не пізніше 16.00 год. другого робочого дня, наступного за днем, у якому СВБ надіслано такий рахунок учаснику у порядку, передбаченому пунктом 1.5 договору, або за днем додаткового погодження зазначеного рахунку в порядку, передбаченому пунктом 4.16 договору (пункт 4.19 договору в редакції Додаткової угоди).

За умовами пунктів 11.7, 11.8 Договору його дія припиняється у випадку невиконання СВБ вимог Правил ринку. При цьому ОСП в односторонньому порядку поновлює дію Договорів про врегулювання небалансів електричної енергії для всіх учасників Балансуючої групи, що входять до її складу, та про що учасники Балансуючої групи мають бути повідомлені за 1 (один) робочий день до дати настання таких змін.

Припинення цього Договору не звільняє Сторони від належного виконання обов`язків, що виникли за цим Договором до дати його припинення.

Отже, оспорюваний правочин щодо припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог стосувався не зобов`язань, які виникли на підставі договорів про врегулювання небалансів електричної енергії та/або про участь у балансуючому ринку, а зобов`язань, що виникли на підставі договору про участь у балансуючий групі, який, як встановлено судом першої інстанції, не містить жодних заборон щодо припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. У той же час, у Правилах ринку також відсутні положення щодо такої заборони.

Таким чином, встановлені законодавством обмеження, на які посилається Позивач, не розповсюджуються на зарахування зустрічних однорідних вимог, проведеного Відповідачем у справі, не свідчать про його незаконність та не можуть слугувати підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Не містить жодних обмежень щодо припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог і умови укладеного між сторонами Договору про участь у балансуючій групі.

За таких підстав колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у даному випадку при здійсненні зарахування зустрічних однорідних вимог за спірною заявою Відповідачем дотримано усіх умов, передбачених законом для здійснення такого зарахування, враховуючи, зокрема, те, що спірні грошові зобов`язання між сторонами виникли за одним правочином, вимоги сторін на суму 42 408 362,27 грн. є зустрічними, а відповідні зобов`язання - однорідними (грошовими).

При цьому, сторонами не заперечується кількісний показник таких грошових зобов`язань, а незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, за дотримання умов, передбачених статтею 601 Цивільного кодексу України, за відсутності заборон, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, - не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Отже, підстави для задоволення позову з викладених у ньому мотивів були відсутні, а тому суд першої інстанції прийняв правомірне та обґрунтоване рішення про відмову в його задоволенні.

Колегія суддів вважає, що під час апеляційного перегляду судового рішення судом було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду при ухваленні оспорюваного рішення, які в силу вимог ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - судовою колегією не встановлено.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Полтавської області від 31.10.2024 року у справі №917/930/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі", м. Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 31.10.2024 у справі №917/930/24- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 31.10.2024 у справі №917/930/24 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі", м. Київ.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 28.02.2025

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.О. Радіонова