СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Харків Справа № 917/1044/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Соляник Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Баранова В.І., довіреність від 29.02.2024;

від відповідача (апелянта): Кузьмінов Д.В., ордер № 1197831 від 17.10.2024;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аламак", м. Запоріжжя (вх. № 2496 П/2),

на рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2024 (повний текст складено 27.09.2024) у справі № 917/1044/22 (суддя Ківшик О.В.),

за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аламак", м. Запоріжжя,

про стягнення 15596133,27грн,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аламак", м. Запоріжжя,

до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава,

про стягнення 18441469,14грн,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (далі - АТ "Полтаваобленерго") звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аламак" (далі - ТОВ "Аламак"), в якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) просило стягнути штрафні санкції за неналежне виконання зобов`язань за договором підряду №2959 від 20.07.2021 у загальному розмірі 15596133,27грн, з яких: 14546393,53грн пені за період з 29.12.2021 по 11.07.2022 та 1049739,74грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним та неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду №2959 від 20.07.2021, а саме: виконані відповідачем роботи з реконструкції об`єкта (трансформаторної підстанції) мають недоліки та зауваження до якості їх виконання, зокрема, змонтоване обладнання не відповідає вимогам проекту та нормативним стандартам. Оскільки відповідач в порушення умов договору підряду належним чином не виконав обумовлені роботи у встановлений календарним графіком строк - до кінця грудня 2021 року, у зв`язку з чим на підставі п. 8.6 договору позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 0,5% вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, в сумі 14546393,53грн за період з 29.12.2021 по 11.07.2022, та штраф у розмірі 7% вартості робіт за прострочення виконання понад 30 днів в сумі 1049739,74грн, всього 15596133,30грн.

Разом з цим, ТОВ "Аламак" подало до Господарського суду Полтавської області зустрічний позовом до АТ "Полтаваобленерго" про стягнення 18441469,14грн, з яких: 15560109,64грн основного боргу, 225457,27грн пені, 2415613,59грн інфляційних втрат та 240288,64грн 3% річних.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що роботи були виконані підрядником у встановлений договором строк; проводилися у повній відповідності до проектно-кошторисної документації, вимог нормативно-правових та галузевих документів; якість змонтованого обладнання відповідає нормативним вимогам, а зазначені в актах комісії позивача виявлені недоліки є безпідставним. За твердженням підрядника, замовник безпідставно ухиляється від прийняття робіт за договором та від підписання відповідних актів приймання виконаних підрядних робіт, а тому на підставі ст.ст. 837, 882 Цивільного кодексу України має оплатити фактично виконані підрядником роботи.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.09.2024 у справі №917/1044/24:

- первісний позов задоволено частково;

- стягнуто з ТОВ "Аламак" на користь АТ "Полтаваобленерго" 13721597,12грн пені за порушення строків виконання робіт за період з 29.12.2021 по 29.06.2022, 1049739,74грн штрафу за порушення строку виконання зобов`язання, 119961,06грн витрат за проведення експертизи та 221570,04грн витрат по сплаті судового збору;

- в іншій частині позовних вимог у первісному позові - відмовлено;

- у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Аламак" до АТ "Полтаваобленерго" про стягнення 18441469,14грн відмовлено.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що наданими сторонами до справи доказами, а також висновком судової експертизи підтверджується факт неналежного виконання ТОВ "Аламак" робіт за договором підряду №2959 від 20.07.2021, зокрема, наявність дефектів виконаних робіт, які не дозволяють за технічними вимогами проекту та нормативними вимогами ввести устаткування в роботу та не дозволяють використовувати обладнання за його цільовим призначенням. Судом встановлено, що відповідач виконав роботи не у відповідності до погодженого між сторонами проекту ЄАБМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук- місто", у зв`язку з чим замовник (позивач) позбавлений можливості використовувати результат таких робіт в цілому.

Встановивши неналежне виконання ТОВ "Аламак" зобов`язань щодо своєчасного та якісного виконання підрядних робіт та прострочення виконання підрядником робіт за договором, враховуючи, що роботи фактично не були виконані підрядником та не прийняті замовником за актами приймання виконаних робіт (не усунуто виявлені замовником недоліки), тоді як за умовами договору строк виконання робіт настав 29.12.2021, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач правомірно нарахував відповідачу штрафні санкції у відповідності до пункту 8.6. договору.

Разом з цим, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій, суд встановив, що позивач здійснив нарахування пені за період з 29.12.2021 по 11.07.2022 без урахування положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, якою обмежується таке нарахування шестимісячним строком від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. У зв`язку з цим, суд задовольнив позовні вимоги частково, а саме стягнув: пеню у розмірі 13721597,12грн за період з 29.12.2021 по 29.06.2022 (з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України) та штраф в розмірі 7% вартості робіт за прострочення виконання понад 30 днів в сумі у розмірі 1049739,74грн; у задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, відповідач - ТОВ "Аламак" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2024 у справі №917/1044/24 в частині задоволених первісних позовних вимог АТ "Полтаваобленерго" та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог за первісним позовом.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач за первісним позовом посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне з`ясування обставин, які мають значення для справи, внаслідок неповного дослідження та оцінки доказів.

В обґрунтування своїх доводів скаржник зазначає наступне:

- укладений між сторонами договір №2959 від 20.07.2021 за своєю правовою природою є договором підряду, який передбачає проведення реконструкції електричної підстанції; водночас, позивач як замовник будівництва у відповідності до п. 6.4. договору не забезпечив авторського та технічного нагляду розробником технічного проекту (ТОВ "Донецькенергомережпроект"), а переклав ці функції на себе, чим порушив вимоги закону; у зв`язку з цим, оформлені позивачем акти зауважень робочої комісії від 29.12.2021, від 16.02.2022 та від 09.06.2022 не відповідають фактичним обставинам справи, не визнані підрядником та не можуть бути належним підтвердженням наведених у них порушень проекту;

- умовами тендерної пропозиції передбачено можливість відступу підрядником від проектної документації замовника в частині використання функціональних аналогів обладнання, матеріалів та комплектуючих, які забезпечують належну роботу трансформаторної підстанції; у зв`язку з цим, підрядник мав можливість використовувати аналоги обладнання, що свідчить про безпідставність тверджень замовника про невідповідність використаного обладнання умовам проекту;

- висновки судової експертизи про порушення відповідачем умов договору не відповідають дійсності, оскільки: по-перше, поставлене обладнання не було підключено, а тому станція не була належним чином перевірена випробуваннями; по-друге, проектант за договором (ТОВ "Донецькенергомережпроект") листом від 01.12.2021 повідомив, що запропоноване до постачання обладнання виробництва ТОВ "Еліз" є еквівалентним (аналогічним) тому обладнанню, що зазначено у проектно-кошторисній документації замовника; тобто, проектант підтвердив можливість встановлення підрядником аналогічного обладнання виробництва ТОВ "Еліз"; однак, суд першої інстанції не перевірив зазначені обставини та не залучив до участі у справі проектанта як третю особу в порядку ч. 2 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України;

- матеріали справи не мітять мотивованої відмови замовника від прийняття робіт, а також позивачем не було встановлено чіткого строку на усунення виявлених недоліків;

- неможливість своєчасного виконання підрядником зобов`язань за договором обумовлена тим, що у період з 24.02.2022 по середину травня 2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням військ рф на територію України підрядник не проводив будь-якої господарської діяльності, ділова активність держави в цілому була зупинена у цей час;

- замовник зобов`язаний здійснити оплату фактично виконаних підрядником робіт, а сама лише відсутність підписаного між сторонами акта виконаних робіт не може бути підставою для несплати вартості фактично виконаних робіт;

- строк нарахування пені припав на початок збройної агресії проти України, тобто на той час коли сторони та держава в цілому не здійснювали господарську діяльність; до того ж, умови договору містять несправедливо різні підходи до нарахування неустойки, зокрема, розмір неустойки для підрядника складає 0,5% в день, що у 50 разів більше ніж для замовника (0,01%); місцевим судом строк нарахування неустойки розпочато 29.12.2021, тоді як строк здачі робіт обумовлений місяцем груднем 2021 року, що не відповідає положенням ст. 254 Цивільного кодексу України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Аламак" на рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2024 у справі №917/1044/22; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, заяв, клопотань та письмових пояснень; розгляд апеляційної скарги призначено на 04.12.2024.

11.11.2024 до Східного апеляційного господарського суду від АТ "Полтаваобленерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Свою позицію обґрунтовує наступним:

- будівельно-монтажні роботи з технічного переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10кВ "Кременчук-місто", які є предметом договору підряду №2959 від 20.07.2021, не потребували отримання документів дозвільного характеру та, відповідно, авторського та технічного нагляду; крім того, за умовами пункту 5.20 договору передбачено право, а не обов`язок замовника здійснювати технічний нагляд за виконанням робіт, тоді які пункт 6.4 договору визначає залучення проектної організації, яка здійснює авторський та технічний нагляд лише у разі необхідності;

- Висновком судових експертів ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса" за результатами проведення комплексної судової експертизи №14215/14481/14482/1451 від 26.02.2024 підтверджено неналежне виконання ТОВ "Аламак" робіт за договором та наявність дефектів, які не дозволяють за технічними вимогами проекту трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук - місто" та нормативними вимогами для введення устаткування в роботу та не дозволяє використовувати досліджуване обладнання за його цільовим призначенням, а роботи виконані за договором виконані не у відповідності до погодженого проекту;

- доводи відповідача про відсутність вмотивованої відмови позивача спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, актами зауважень робочої комісії замовника, відмовою замовника від договору, відсутністю виконання актів про усунення недоліків, відкритими даними з веб-сайту Prozorro, тощо;

- оскільки АТ "Полтаваобленерго" не має жодних претензій щодо якості самого проекту реконструкції трансформаторної підстанції, тому були й відсутні підстави для залучення до участі у справі третьою особою проектанта - ТОВ "Донецькенергомережпроект";

- відповідач долучив до апеляційної скарги додаткові докази, які не подавалися ним до суду першої інстанції, а саме: лист проектанта від 01.12.2021, однак не навів будь-яких об`єктивних обставин, які б перешкоджали подати цей доказ до суду першої інстанції та не заявив вмотивоване клопотання про долучення нових доказів;

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2024 та від 18.11.2024 задоволено заяви представників АТ "Полтаваобленерго" та ТОВ "Аламак" про участь у судових засіданнях по справі №917/1044/22 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2024 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №917/1044/22 до 08.01.2025.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2025, внесеною до протоколу судового засідання, оголошено перерву у судовому засіданні до 14.01.2025.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 у зв`язку з відпусткою судді Білоусової Я.О. для розгляду справи визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2025, внесеною до протоколу судового засідання, оголошено перерву у судовому засіданні до 04.02.2025 о 16:00 год.

03.02.2025 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Аламак" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи заяви свідка від 30.01.2025, а саме заступника директора ТОВ "Аламак" Авасяна Б.М., яким підтверджено вчинення представниками АТ "Полтаваобленерго" дій щодо псування обладнання та перешкоджанню прийняття виконаних робіт.

04.02.2025 до Східного апеляційного господарського суду від АТ "Полтаваобленерго" надійшли заперечення на заяву ТОВ "Аламак" про долучення доказів, які мотивовані тим, що зазначена заява свідка як доказ не надавався відповідачем до суду першої інстанції, а також був створений вже після ухвалення судового рішення, що в силу вимог ст. 269 ГПК України виключає можливість його прийняття на стадії апеляційного перегляду спрви.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 04.02.2025 приймали участь в режимі відеоконфепенції представники відповідача (апелянта) та позивача.

Представник відповідача (апелянта) підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісних позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Представниця позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просила залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову без змін.

Розглянувши клопотання відповідача про долучення нових доказів, судова колегія дійшла висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, ТОВ "Аламак" долучило до апеляційної скарги новий доказ, а саме, лист проектувальника - ТОВ "Донецькенергомережпроект" від 01.12.2021, який не подавався відповідачем до суду першої інстанції та, відповідно, судом в ході розгляду справи не досліджувався.

Крім того, в ході апеляційного провадження ТОВ "Аламак" подало до Східного апеляційного господарського суду заяву свідка від 30.01.2025 заступника директора ТОВ "Аламак" ОСОБА_1 , який, за твердженням відповідача, підтвердив неналежне виконання умов договору підрядну зі сторони замовника АТ "Полтаваоблененрго".

У клопотанні про долученні заяви свідка ТОВ "Аламак" просить апеляційний суд поновити пропущений строк на подання додаткового доказу та долучити заяву свідка до матеріалів справи.

Вирішуючи питання щодо прийняття доказів, які не подавалися відповідачем до суду першої інстанції, апеляційний суд враховує приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України, якою передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Господарський процесуальний кодекс допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятно, коли суд першої інстанції відмовив у позові, а заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги документи, які виготовлені після вирішення справи судом першої інстанції.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції в суді першої інстанції.

Апеляційним господарським судом встановлено, що під час розгляду справи судом першої інстанції ТОВ "Аламак" не повідомляло суд про неможливість надання будь-яких доказів та не заявляло клопотань про необхідність їх отримання та долучені до матеріалів справи.

Разом з цим, апелянтом не доведено винятковості випадку неможливості надання суду першої інстанції документів, які апелянт просить долучити до справи на стадії апеляційного перегляду справи, як і не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від апелянта.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що апелянт просить долучити до матеріалів справи заяву свідка від 30.01.2025, яка датована вже після прийняття рішення судом першої інстанції, тобто надає доказ, якого взагалі не існувало на момент розгляду спору по суті судом першої інстанції.

У постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №922/393/18 викладена правова позиція щодо подання доказів до суду апеляційної інстанції, зокрема, вказано, що апеляційним судом обґрунтовано відхилене клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів через те, що цей доказ датований вже після прийняття рішення судом першої інстанції, тобто це доказ, який взагалі не існував на момент розгляду спору по суті судом першої інстанції.

Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №913/632/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15).

Відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З урахуванням наведеного, оскільки апелянтом не доведено неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву, а Східним апеляційним господарським судом не встановлено винятковості випадку, що в свою чергу унеможливлює прийняття вказаних доказів на стадії апеляційного перегляду справи, колегія суддів відмовляє у задоволені клопотання ТОВ "Аламак" про долучення додаткових доказів, а саме: листа ТОВ "Донецькенергомережпроект" від 01.12.2021 та заяви свідка ОСОБА_1 від 30.01.2025.

Згідно ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 20.07.2021 між АТ "Полтаваобленерго" (замовник) та ТОВ "Аламак" (відповідач) укладено договір підряду №2959 (далі - договір), за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи з реконструкції об`єкта за проектною документацією ЄАБМ 000010 172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10кВ "Кременчук місто" (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2. договору об`єктом реконструкції по договору є: трансформаторна підстанція 150/35/10кВт "Кременчук-місто" (далі - Об`єкт). Місцезнаходження Об`єкта: м. Кременчук (п. 1.3. договору).

Обсяги робіт, визначені Проектною документацією (проектом), кошторисною документацією (Додаток №1 до Договору) (п. 1.4. договору).

За умовами п. 1.6. договору підрядник зобов`язується виконувати роботи відповідно до: умов договору; Проектної документації; Кошторисної документації; нормативно-правових, галузевих документів (в т.ч. Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМУ №668 від 01.08.05, ДБН України, ДСТУ, ГОСТ, ГОСТУ, ДК, ГКД, ПУЕ).

Джерелом фінансування Робіт є кошти Замовника (п. 1.7 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору (в редакції додаткової угоди №1 від 02.09.2021) договірна ціна робіт становить без урахування ГІДВ 45450000,00грн., ПДВ в розмірі 9090000,00грн, з урахуванням ПДВ 54540000,00грн.

У пункті 3.1 договору сторони погодили, що розрахунки з підрядником за договором здійснюються шляхом здійснення проміжного платежу та остаточного розрахунку протягом 30 календарних днів. Строк розрахунку обчислюється з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2) та Довідки про вартість виконаних робіт (Форма КБ-3).

Строк виконання Робіт визначається Календарним графіком виконання робіт (Додаток 2 до договору) (п. 4.1 договору);

Після завершення підрядних робіт за кожним з окремих об`єктів будівництва, що входить до складу об`єкту, підрядник в межах строків передбачених Календарним графіком виконання робіт письмово інформує замовника про готовність передати результати робіт. Приймання-передача виконаних робіт, здійснюється спільно уповноваженими представниками сторін шляхом перевірки кількості, якості та вартості робіт, що передаються підрядником, вимогам проектної документації, державним будівельним нормам та іншим загальнообов`язковим державним нормам, правилам, стандартам (п. 6.1 договору);

У разі виявлення недоліків, допущених підрядником, які виключають можливість прийняти роботи, або відступів в роботах від умов договору, чи інших недоліків, які є істотними або такими, що взагалі не можуть бути усунені підрядником, або не були усунені в строк, встановлений у акті робочої комісії/ акті дефектів, замовник має права не прийняти роботи, відмовитись від договору в односторонньому порядку (п. 6.7.2 договору);

Строк у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у п`ять років (п. 10.3 договору);

Договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2022 (п. 13.1 договору).

Календарним графіком виконання робіт, що є невід`ємною частиною договору підряду №2959 від 20.07.2021 встановлений строк закінчення окремого об`єкту будівництва, що входить до складу об`єкту грудень 2021 року (до 31.12.2021).

Умовами договору також визначено, що загальна ціна робіт, яку підрядник зобов`язаний виконати у 2021 році становить 30068683,54 грн.

29.12.2021 замовником - АТ "Полтаваобленерго" на підставі письмового повідомлення підрядника ТОВ "Аламак" про готовність передати результати робіт здійснено приймання передачу виконаних робіт.

Згідно з актами приймання передачі виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (форма КБ2-а), довідок про вартість виконаних підрядних робіт та витрати за грудень 2021 року (форма КБ-3), підрядні роботи по договору №2959 від 20.07.2021 виконані частково; частина робіт на суму 15072401,55грн прийнята підрядником без зауважень.

Під час перевірки інших підрядних робіт на суму 14996281,99грн, виконання яких передавалось 29.12.2021, комісія замовника виявила недоліки, у зв`язку з чим відповідно до умов пунктів 6.7.1., 6.7.2. договору АТ "Полтаваобленерго" складено акт робочої комісії з переліком недоліків та зауважень. Повноважний представник підрядника не забезпечив явку у дату складання акту, що стало підставою для направлення на адресу ТОВ "Аламак" у відповідності до пункту 6.7. договору акту робочої комісії з переліком дефектів та зауважень та пропозиціями щодо усунення недоліків роботи.

16.02.2022 на підставі письмового повідомлення підрядника про готовність передати результати робіт з усуненнями недоліків та зауважень, викладених в акті робочої комісії від 29.12.2021, здійснена спроба приймання передачі усунених недоліків (дефектів) виявлених 29.12.2021.

Під час приймання робіт та перевірки усунення недоліків комісією замовника встановлено не усунення підрядником недоліків та зауважень в роботі зазначених в акті робочої комісії від 29.12.2021, про що складено акт зауважень робочої комісії від 16.02.2022. Повноважний представник підрядника не забезпечив явку у дату складання акту, що стало підставою для повторного направлення на адресу ТОВ "Аламак" у відповідності до п. 6.7. договору підряду акту робочої комісії з переліком дефектів та зауважень та пропозиціями щодо усунення недоліків роботи.

09.06.2022 на підставі письмового повідомлення підрядника про готовність передати результати робіт з усуненнями недоліків та зауважень, викладених в актах робочої комісії від 29.12.2021 та від 16.02.2022 здійснено чергову спробу приймання-передачі усунених недоліків (дефектів) виявлених 29.12.2021 та 16.02.2022.

В ході повторного приймання робіт та перевірки усунення недоліків комісією замовника встановлено, що підрядник не усунув недоліків та зауваження в роботі, про що складено акт зауважень робочої комісії. Повноважний представник підрядника від підписання акту робочої комісії відмовився без надання обґрунтування цієї відмови, про що складено відповідний акт від 16.02.2022.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу за частково виконану роботу 15072401,55грн, що підтверджується платіжними дорученнями №879780 від 12.11.2021н суму 6863303,33грн та № 895303 від 18.01.2022 на суму 8209095,22грн.

06.12.2023 Слідчими групи слідчих СВ Відділення поліції №1 Мелітопольського РУП ГУ Запорізькій області, які здійснюють розслідування у кримінальному провадженні № 40000307 внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 09.10.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України проведений обшук земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0078, площею 1.1056 га, яка розташована на розі вулиць Хорольської та Троїцької у місті Кременчуці, Полтавської області, та яка на підставі договору оренди земельної ділянки належить АТ "Полтаваобленерго", а також іншого володіння АТ "Полтаваобленерго", розташованих на вказаній земельній ділянці, у тому числі виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, об`єкту житлової нерухомості розташованих за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Троїцька, буд. 105/1. В ході проведення перевірки було вилучено комплектний розподільний пристрій 10 кВ, що складається з 18 шаф, номінальна напруга 10 кВ, номінальний струм збірних шин 3150А, номінальний струм відключення 25 кА, КРУ-10-ЭЦ УЗ у кількості 1 комплектного розподільного пристрою 10 кВ, що складається з 16 шаф, номінальна напруга 10 кВ, номінальний струм збірних шин 3150А, номінальний струм відключення 25кА, КРУ-10- ЭЦ УЗ у кількості 1 комплект, які змонтовані підрядником за договором підряду №2959 від 20.07.2021.

Звертаючись до господарського суду з первісним позовом, АТ "Полтаваобленерго" зазначає, що станом на теперішній час частина робіт на суму 14996281,99грн за проектною документацією ЄАБМ 000016:172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10кВ "Кременчук місто" підрядником не виконані, а матеріали, поставлені ТОВ "Аламак" на об`єкт за договором підряду вилучені правоохоронними органами.

За умовами п. 8.6 договору передбачено, що за порушення строків виконання робіт з підрядника стягується пеня у розмірі 0,5% вартості робіт з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Посилаючись на порушення підрядником строків виконання робіт, встановлених умовами договору підряду №2959 від 20.07.2021 та календарним графіком, позивач на підставі п. 8.6. договору нарахував та просив стягнути з відповідача (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 14546393,53грн пені, нарахованої за період з 29.12.2021 по 11.07.2022, у розмірі 0,5% вартості робіт з яких допущено прострочення, а також 1049739,74грн штрафу у розмірі 7% вартості робіт за прострочення виконання понад 30 днів.

Відповідач заперечував проти вимог позивача повністю, мотивуючи свою позицію у зустрічному позові тим, що роботи були виконані ним у встановлений договором строк, проводилися у повній відповідності до проектно-кошторисної документації, вимог нормативно-правових та галузевих документів, якість змонтованого обладнання відповідає нормативним вимогам, а зазначення в актах комісії недоліків є безпідставним.

За доводами ТОВ "Аламак", змонтоване обладнання відповідало вимогам первісного проекту, але виключно на прохання замовника ним здійснювалися доробки, не передбачені проектом. Оскільки роботи були проведені у відповідності до вимог проекту, тому здійснення додаткових роботі, не передбачених проектом, не можуть вважатися недоліками та не є підставою для неприйняття робіт замовником.

Вважаючи свої права порушеними, сторони звернулися до Господарського суду Полтавської області з відповідними позовами.

Я вже зазначалося, за результатами розгляду позовних вимог Господарським судом Полтавської області 17.09.2024 ухвалено оскаржуване рішення справі №917/1044/24, яким:

- первісний позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Аламак" на користь АТ "Полтаваобленерго" 13721597,12грн пені за порушення строків виконання робіт за період з 29.12.2021 по 29.06.2022, 1049739,74грн штрафу за порушення строку виконання зобов`язання, 119961,06грн витрат за проведення експертизи та 221570,04грн витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позовних вимог у первісному позові відмовлено;

- у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Аламак" до АТ "Полтаваобленерго" про стягнення 18441469,14грн відмовлено.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції оскаржується ТОВ "Аламак" лише в частині задоволення первісних позовних вимог про стягнення штрафних санкцій, а тому з огляду на приписи ч. 1 ст. 269 ГПК України, зазначене рішення переглядається судом апеляційної інстанції в оскаржуваній частині.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення первісного позову, виходячи з наступного.

У даному випадку вимоги первісного позову обґрунтовуються порушенням відповідачем (підрядником) строків виконання підрядних робіт та невиконання таких робіт взагалі.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За припасами ч. 1 ст. 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 ЦК України закріплено принцип обов`язковості договору, на якому базуються договірні правовідносини, тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Як було зазначено вище, укладаючи договір підряду №2959 від 20.07.2021 замовник доручив, а підрядник взяв на себе зобов`язання виконати роботи належним чином у відповідності до погодженого проекту по реконструкції трансформаторної підстанції, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

З огляду на зміст та предмет укладеного між сторонами договору, колегія суддів вважає, що укладений між сторонами договір на реконструкцію трансформаторної підстанції, який за своєю суттю є договором будівельного підряду, є підставою для виникнення у сторін договору господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 875 ЦК України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 ЦК України).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що строк виконання робіт визначається Календарним графіком виконання робіт (Додаток 2 до договору)

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що згідно календарного графіку виконання робіт, що є невід`ємною частиною договору підряду №2959 від 20.07.2021, сторони погодили строк закінчення окремого об`єкту будівництва, що входить до складу об`єкту грудень 2021 року (до 31.12.2021).

Умовами договору також визначено, що загальна ціна робіт, яку підрядник зобов`язаний виконати у 2021 році становить 30068683,54грн.

З досліджених судом матеріалів справ вбачається, що 29.12.2021 на підставі письмового повідомлення підрядника про готовність передати результати робіт замовником здійснено приймання-передачу виконаних робіт.

Так, згідно з актами приймання-передачі виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (форма КБ2-а) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт та витрати за грудень 2021 року (форма КБ-3) підрядні роботи по договору №2959 від 20.07.2021 були виконані дише частково, зокрема, частина робіт на суму 15072401,55грн прийнята підрядником без зауважень.

Залишок підрядних робіт на суму 14996281,99грн, виконання яких передавалось 29.12.2021, комісія замовника не прийняла у зв`язку із виявленням недоліків.

29.12.2021 на виконання у зв`язку з чим відповідно до умов пунктів 6.7.1., 6.7.2. договору АТ "Полтаваобленерго" складено акт робочої комісії з переліком недоліків та зауважень та пропозиціями щодо усунення недоліків роботи.

16.02.2022 на підставі письмового повідомлення підрядника про готовність передати результати робіт з усуненнями недоліків та зауважень, викладених в акті робочої комісії від 29.12.2021, замовником повторно здійснено спробу прийняти роботи з усуненими недоліками (дефектами), виявленими 29.12.2021.

Під час проведення приймання робіт та перевірки усунення недоліків комісією замовника вдруге встановлено те, що підрядником не було усунуто недоліки та зауважень в роботі, які зазначено в акті робочої комісії від 29.12.2021, про що складено акт зауважень робочої комісії від 16.02.2022.

09.06.2022 на підставі письмового повідомлення підрядника про готовність передати результати робіт з усуненнями недоліків та зауважень, викладених в актах робочої комісії, здійснено чергову спробу приймання-передачі усунених недоліків (дефектів), виявлених 29.12.2021 та 16.02.2022.

В ході чергового приймання робіт та перевірки усунення недоліків комісією замовника встановлено, що підрядник не усунув недоліків та зауваження в роботі, про що складено акт зауважень робочої комісії від 09.06.2022. Повноважний представник підрядника від підписання акту робочої комісії відмовився без надання обґрунтування цієї відмови, про що складено відповідний акт від 16.02.2022.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивач протягом дії договору підряду №2959 від 20.07.2021 (з грудня 2021 по червень 2022 року) неодноразово звертався до відповідача з листами від 29.12.2021, від 16.02.2022 та від 09.06.2022 із проханнями усунути недоліки та зауваження в роботі. В свою чергу позивач не погоджував заміну обладнання та комплектуючих, передбаченого проектно-кошторисною документацією, на інше, а також не погоджував внесення змін до календарного плану виконання робіт (додаток №2 до договору), натомість висловлював прохання та вимагав належного виконання відповідачем передбачених спірним договором робіт вчасно згідно графіку, визначеного календарним планом.

З огляду на викладені факти, оскільки підрядником не було усунуто недоліки, зафіксовані в актах зауважень комісії замовника, а отже не було своєчасно та якісно виконано роботи за умовами договору підряду №2959 від 20.07.2021 замовник - АТ "Полтаваобленерго" на підставі ч. 3 ст. 858 ЦК України та відповідно до п. 6.7.2 договору відмовився від договору підряду та повідомив підрядника листом №10-74/12326 від 01.07.202 про припинення його дії з 11.07.2022.

В свою чергу, ТОВ "Аламак" не погоджується із вищенаведеними обставинами, вказуючи, що роботи були виконані підрядником у встановлений договором строк та у повній відповідності до проектно-кошторисної документації і вимог нормативно-правових та галузевих документів, а якість змонтованого обладнання відповідає нормативним вимогам.

За твердженням підрядника, замовник безпідставно ухиляється від прийняття робіт за договором та від підписання відповідних актів приймання виконаних підрядних робіт, а наведені в актах комісії замовника виявлені недоліки є безпідставним та немотивованими.

Враховуючи викладені вище обставини та позиції сторін, суд першої інстанції дійшов висновку, що у даній справі між сторонами існує спір стосовно визначення відповідності виконаних робіт за договором підряду №2959 від 20.07.2021 проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів, визначення відповідності виконаних робіт, окремих елементів об`єктів конструкцій за договором підряду № 2959 від 20.07.2021 проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів, визначення, перевірка обсягів виконаних робіт та складеної первинної звітної документації та їх відповідність проектно-кошторисній документації, вимогам нормативно-правових актів.

З метою встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для вирішення спору у даній справі, а також для роз`яснення питань, що виникли при вирішенні спору і потребують спеціальних знань, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.02.2023 було призначено у справі № 917/1044/22 судову інженерно - технічну експертизу, на вирішення якої поставив наступні запитання:

- Чи відповідають фактично виконані роботи з реконструкції об`єкта за договором підряду № 2959 від 20.07.2021 обсягу робіт, які встановлені проектною документацією САБМ:000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук - місто", графіку виконання підрядних робіт, встановленому договором та вимогам нормативно-правових актів? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

- Чи відповідає об`єкт за договором підряду № 2959 від 20.07.2021р. проектно-технічній документації на його реконструкцію САБМ:000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук - місто" та вимогам нормативно-правових актів. Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

- Чи відповідають виконані окремі елементи об`єкту, конструкції, вироби, матеріали тощо змонтовані підрядником по договору підряду № 2959 від 20.07.2021р. проектно-технічній документації САБМ:000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук - місто" та вимогам нормативно-правових актів (ДБН, СНПиП, стандартам, технічним умовам тощо)? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

- Чи дозволяє фактичний стан обладнання встановленого підрядником по договору підряду № 2959 від 20.07.2021р. трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук - місто" введення його в експлуатацію відповідно до нормативних вимог та проекту?

- Чи можливо використання об`єкта за договором підряду № 2959 від 20.07.2021р. з врахуванням проведених підрядних робіт "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10кВ "Кременчук - місто" за його цільовим призначенням?

- Чи можливо провести заміну обладнання, яке не відповідає умовам договору підряду № 2959 від 20.07.2021р. та проекту без внесення змін до проектно - технічної документації?

- Чи підтверджено документально внесення змін до проектно-технічній документації САБМ:000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук - місто"?

- Чи є обладнання та комплектуючі, встановлені підрядником під час виконання робіт, еквівалентним за своїми функціональними характеристиками тим, зазначені в проектній документації ЄБАМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук-місто"?

- Чи є обладнання та комплектуючі, встановлені підрядником під час виконання робіт, таким, що здатне забезпечувати безперебійну та безпечну роботу трансформаторної підстанції відповідно до вимог договору підряду №2959 від 20.07.2021, проектної документації ЄБАМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук-місто" та нормативно-правовим актам?

- Чи є обладнання та комплектуючі, встановлені підрядником під час виконання робіт, таким, що вироблене відповідно до технічної та конструкторської документації заводу-виробника та відповідає вимогам нормативної документації та галузевим стандартам?

- Чи були випробування трансформаторів виробництва TOB "Еліз", здійснені ДП "Укрметртестстандарт", проведені з дотриманням діючих технічних регламентів, зокрема, ДСТУ EN 61869.2:2017?

За результатами проведеної 26.02.2024 судової експертизи ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса" складено Висновок експертів №14215/14481/14482/1451, в якому надано відповідь на питання, поставлені судом:

1. Фактичний стан обладнання 1-ї та 3-ї СШ -10кВ досліджуваного ЗРП10 кВ та ДГК 10 трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук-місто" свідчить про неналежне виконання ТОВ "Аламак" робіт за договором. Досліджуване устаткування має дефекти, що потребують усунення, а роботи по монтажу цього устаткування повинні бути завершеними. Фактична наявність дефектів, що зазначені в дослідницькій частині висновку та фактична незавершеність виконуваних ТОВ "Аламак" робіт по договором не дозволяє за технічними вимогами проекту ЄАБМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук місто" та нормативними вимогами, що наведені в дослідницькій частині висновку, для введення досліджуваного устаткування в роботу.

2. Фактична наявність дефектів, що зазначені в дослідницькій частині висновку та фактична невідповідність виконуваних ТОВ "Аламак" робіт по договору підряду №2959 від 20.07.2021 не дозволяє використовувати досліджуване обладнання за його цільовим призначенням.

3. Не проведення змін в конструкторській документації робочого проекту ЄАБМ.000010.172 виключає можливість застосування аналогічного устаткування, що підтверджується пунктом 5.4. договору підряду №2959 від 20.07.2021. Фактичне не проведення ТОВ "Аламак" змін у конструкторській документації робочого проекту ЄАБМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук-місто" визначає роботи виконані за договором як такі, що виконані не у відповідності до погодженого проекту ЄАБМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук місто".

4. Внесення змін до проектно-технічної документації ЄАБМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук місто" не підтверджується.

5. Фактично змонтоване обладнання, а саме, трансформатори струму типу ТОЛ-Э-12 лічильники CAMMA 300 типу G3В47, а також інше окреме обладнання, що зазначене в дослідницькій частині висновку не є еквівалентним за своїми функціональними характеристиками до тих типів, що зазначені в проекті.

6. Фактичний стан обладнання 1-ї та 3-ї СШ досліджуваного ЗРП-10 кВ та ДГК -10 трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук місто", застосування у виконанні ТОВ "Аламак" робіт, комплектуючих, еквівалентність яких не є підтвердженою, а також незавершеність монтажних робіт по складанню електричної схеми визначає саму схему як непрацездатну, а обладнання в цілому як таке, що не може бути введене в роботу, що виключає безперебійну та безпечну роботу трансформаторної підстанції в цілому відповідно до нормативних вимог, зазначених в дослідницькій частині висновку.

7. Обладнання та комплектуючі, що встановлені ТОВ "Аламак" під час виконання робіт по договору підряду №2959 від 20.07.2001 через не проведення змін у проектній документації ЄАБМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук-місто" та не погодження цих змін з АТ "Полтаваобленерго" в цілому не відповідає вимогам, що встановлені у цій документації, а через не завершення робіт за Договором підряду №2959 від 20.07.2021 та наявність дефектів, що зазначені у дослідницькій частині висновку, досліджуване устаткування в цілому не відповідає нормативним вимогам, які наводяться в дослідницькій частині висновку. Встановити відповідність встановленого обладнання та комплектуючих не можливо без надання ТОВ "Аламак" відкоригованої проектної документації, протоколів приймально-здавальних випробувань, паспортів з відповідними відмітками відділів технічного контролю, протоколів налаштування, іншої технічної документації.

8. Застосування ТОВ "Аламак" у роботах по договору трансформаторів типу ТОЛ-Э-12 виробництва ТОВ "Еліз" можливо на підставі результатів випробувань та за умови проведення відповідних змін в технічну документацію робочого проекту ЄАБМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук-місто". Підтвердити результати здійснені ДП "Укрметртестстандарт", проведені з дотриманням діючих технічних регламентів, зокрема ДСТУ EN 61869.2:2017 не є можливим.

Досліджуючи складений Висновок експертизи №14215/14481/14482/1451 від 26.02.2024, складений судовими експертами ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса", суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про його належність та допустимість як доказу на підтвердження неналежного виконання виконання підрядникм робіт за договором підряду, з урахуванням того, що: експерти обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок; наведено відомості, що судові експерти мають необхідну вищу спеціалізовану освіту та достатній рівень кваліфікації (підтверджений свідоцтвами Мінюсту) та достатній стаж експертної роботи.

Колегія суддів враховує, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не наводив заперечень щодо висновку експертизи №14215/14481/14482/1451 від 26.02.2024 за результатами проведення комплексної судової експертизи, а також не заявляв клопотань про призначення повторної та/або додаткової судової експертизи, як і не надав висновків експертизи, складених на його замовлення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріально-правовими підставами цього позову, окрім іншого, є ст.ст. 857 та 858 ЦК України щодо якості робіт та відповідальності підрядника за неналежне виконання робіт.

З огляду на положення ст.ст. 857 та 858 ЦК України, в яких визначені вимоги до якості виконаних підрядних робіт та відповідальність підрядника за неналежну якість роботи, позивач, посилаючись на наявність у виконаних відповідачем підрядних роботах недоліків та дефектів, має відповідно до правил доказування в господарському процесі (ст.ст. 76 79 ГПК України) довести, що виконані підрядником роботи не відповідають умовам договору підряду або вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру, результат роботи є непридатним для використання, а виявлені недоліки є істотними.

Оскільки обставини, які входять до предмета доказування щодо якості проведених робіт, могли бути встановлені виключно шляхом проведення експертизи, суд першої інстанції під час розгляду справи правильно врахував, що належним та допустимим доказом у даній справі є висновок експертизи №14215/14481/14482/1451 від 26.02.2024, складений ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса".

Враховуючи вказане, за результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, з урахуванням висновку експертизи №14215/14481/14482/1451 від 26.02.2024 за результатами проведення комплексної експертизи, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про неналежне виконання ТОВ "Аламак" робіт за договором, а саме: наявність дефектів робіт та устаткування, що не дозволяє за технічними вимогами проекту ЄАБМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук місто" та нормативними вимогами для введення досліджуваного устаткування в роботу та не дозволяє використовувати досліджуване обладнання за його цільовим призначенням, а самі роботи за договором виконані підрядником не у відповідності до погодженого проекту ЄАБМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук- місто".

При цьому, з урахуванням вищенаведеного висновку експертизи, колегією суддів встановлено, що виконані підрядником роботи за договором підряду не можуть бути введені в роботу та застосовані в подальшій реконструкції об`єкту трансформаторної підстанції, а самі роботи на об`єкті (за актами приймання - передачі за грудень 2021 року на суму14996281,99грн) в цілому не можуть бути прийняті в експлуатацію замовником.

Отже, дослідженими судом матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення умов договору підряду роботи виконав неякісно, виявлені замовником недоліки не усунув.

Судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що докази на підтвердження вимог позивача, зазначених в позовній заяві, а саме щодо неможливості взагалі прийняти виконані відповідачем роботи та експлуатувати поставлене обладнання на о`єкті, тобто отримання замовником корисного результату за договором підряду, є більш вірогідними, ніж протилежні доводи та докази відповідача на їх спростування, оскільки зазначені вище факти належним чином доведені позивачем, документально підтверджені, у тому числі проведеною експертизою, та визнаються судом апеляційної інстанції обґрунтованими.

Як вже зазначалося, сторони договору згідно календарного графіку узгодили строк виконання робіт щодо окремих об`єктів, що входить до складу об`єкту реконструкції "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВт "Кременчук-місто", грудень 2021 року (до 31.12.2021).

Матеріалами справи підтверджується та не було спростовано відповідачем в ході апеляційного перегляду справи, що обумовлені спірним договором роботи за грудень 2021 року на суму 14996281,99грн не були виконані відповідачем у встановлений сторонами строк, що стало підставою для нарахування позивачем штрафних санкцій.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), згідно ст. 610 ЦК України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачає ч. 1 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Частини 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Як було встановлено судом вище, у пункті 8.6 договору передбачена відповідальність за порушення строків виконання робіт з підрядника, а саме 0,5% вартості робіт з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У зв`язку із порушенням підрядником строків виконання основного зобов`язання за договором, а саме невиконання його умов у визначені строки, встановлені договором та календарним графіком, позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій у відповідності до п. 8.6 договору (з урахуванням збільшення позовних вимог) у наступному розмірі: сума пені за договором за період з 29.12.2021 (день передачі підрядних робті та виявлення недоліків) по 11.07.2022 (припинення дії договору) 14546393,53грн; сума штрафу 1049739,74грн (14996281,99грн * 7%). Загальний розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій становить 15596133,30грн.

Апеляційним господарським судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами усунути недоліки усунути недоліки та дефекти в роботі, тоді як доказів на спростування таких обставин, зокрема, підтвердження належного виконання передбачених спірним договором зобов`язань вчасно та у строки, передбачені календарним планом, відповідачем до матеріалів справи не надано.

При цьому відповідно до п.п. 1.6, 4.1., 7.1., 7.2. підрядник зобов`язався виконати роботи належним чином відповідно до умов договору та проектної документації, якісно та в термін, визначений календарним графіком (додаток 2 до цього договору).

Перевіривши нараховані позивачем штрафні санкції, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість нарахування пені у розмірі 13721597,12грн за період з 29.12.2021 по 29.06.2022, тобто з урахуванням приписів п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, яка обмежує таке нарахування шестимісячним строком від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а також з правильністю нарахуванням позивачем штрафу у розмірі 1049739,74грн.

Загальним правилом неустойка (штраф, пеня) за порушення строків виконання підрядних робіт застосовується у разі прострочення виконання відповідачем обов`язку зі здачі завершеного будівництвом об`єкта в експлуатацію, тобто за прострочення виконання підрядних робіт в цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт/поставки обладнання в межах основного зобов`язання, за відсутності прямої вказівки в умовах договору про можливість застосування неустойки щодо порушення строків виконання окремих етапів робіт.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що з урахуванням п.п. 1.1. 1.4. договору основним зобов`язанням підрядника є виконання усіх передбачених договором робіт з реконструкції об`єкта (трансформаторної підстанції), завершальною стадією яких є здача об`єкта в експлуатацію замовнику, а результат підрядних робіт, виходячи з предмета договору будівельного підряду - це закінчені будівельні роботи відповідно до такого договору.

Тому позивачем було правомірно здійснено розрахунки пені та штрафу з урахуванням невиконаних робіт на суму 14996281,99грн, а не за частину робіт, оскільки відповідач зобов`язаний був здійснювати передбачені договором роботи у повному обсязі та відповідно до погодженого сторонами календарного плану до грудня 2021 року.

Водночас, враховуючи строки закінчення робіт - грудень 2021 року, судова колегія зазначає, що у позивача виникло право на нарахування договірної неустойки з 29.12.2021, оскільки саме в цю дату підрядник повідомив замовника про готовність передати результати роботи та направив акти виконаних робіт за грудень 2021 року, тобто завершив виконання робіт у розумінні п. 6.1 договору, а відтак саме з цієї дати має місце прострочення відповідачем зобов`язання за договором.

За таких обставин, позивач правомірно нараховував пеню починаючи з дня неналежного виконання зобов`язання, адже відповідний порядок щодо передачі завершених робіт був передбачений сторонами у п. 6.1 договору, тому відповідні посилання апелянта не приймаються апеляційним судом до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що замовником не було встановлено строку усунення недоліків, колегія суддів відхиляє, оскільки за умовами укладеного між сторонами договору сторони не визначили часу та строків, необхідних для перевірки якості виконаних робіт та поставленого обладнання, а також зазначене питання не узгоджувалося сторонами в процесі вирішення спірних питань щодо усунення недоліків, у тому числі не було визначено строку на усунення недоліків, зазначених у зауваженнях комісії замовника. А тому, з урахуванням принципів добросовісності та розумності, з метою уникнення прострочення виконання зобов`язання, підрядник мав усунути виявленні замовником недоліки та зауваження у найкоротший термін.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано задоволено первісний позов в частині стягнення 13721597,12грн пені за період з 29.12.2021 по 29.06.2022 та 1049739,74грн штрафу. В іншій частині колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо відмови в позові.

Посилання відповідача стосовно відсутності підстав для нарахування штрафних санкцій з огляду на безпідставне ухилення замовника від прийняття виконаних підрядником робіт за актом виконаних робіт за грудень 2021 року, колегією суддів до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, у даному випадку відповідачем не було доведено належного виконання своїх зобов`язань за договором та не підтверджено своєчасне виконання робіт за актами приймання-передачі робіт за грудень 2021 року на суму 14996281,99грн, виконання яких передавалось 29.12.2021, як і не було спростовано наявності та своєчасного усунення недоліків, зафіксованих в актах комісії замовника від 29.12.2021, від 16.02.2022 та від 09.06.2022, про що свідчить у тому числі Висновок судових експертів ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса" №14215/14481/14482/1451 від 26.02.2024.

Суд першої інстанції правильно встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що підрядником не було неналежним чином виконано свої зобов`язань за договором щодо своєчасного та якісного виконання підрядних робіт за договором.

В свою чергу, в ході розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду справи відповідачем наведених висновків не було спростовано, а також не підтверджено ані належного виконання робіт за договором та поставки якісного обладнання, ані внесення змін в робочий проект ЄАБМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук-місто" та, відповідно, належного виконання робіт по договору.

Відповідачем, окрім самих лише актів виконаних робіт (КБ-2в) та довідок про їх вартість (КБ-3), не було надано до матеріалів справи жодних належних та допустимих у розумінні ст.ст. 76 77 ГПК України доказів на підтвердження належного виконання робіт за договором (їх фактичного обсягу) та поставки якісного і працездатного обладнання, що б відповідало вимогам проектної документації.

Позиція відповідача відносно того, що поставлене ним обладнання виробництва ТОВ "Еліз" було аналогічним тому, що передбачено проектом, а також, що замовник мав можливість його підключити та експлуатувати з певними недоліками, за оцінкою апеляційного суду, є бездоказовою та не підтвердженою будь-якими доказами, у тому числі висновками експертизи, протоколами випробуваннями, тощо. Наведене, у свою чергу, спростовує твердження апелянта про безпідставність зауважень замовника щодо виконання підрядних робіт у меншому розмірі та поставки обладнання неналежної якості, що було встановлено у актах виявлених дефектів комісії АТ "Полтаваобленерго".

За умовами п.п. 5.1., 5.3. договору забезпечення робіт проектною документацією покладається на замовника. Підрядник протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання проектної документації відповідно до вимог ДСТУ Б Д 1.1-1:2013 перевіряє її комплектність, відповідність установленим вимогам та надає свої зауваження (у разі їх наявності) замовнику. Замовник враховує ці зауваження (у разі їх обґрунтованості) протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня одержання або у строки, узгоджені сторонами із урахуванням обсягу зауважень.

В той же час, доказів звернення підрядника до замовника з пропозицією щодо внесення змін до погодженої проектної документації та внесення будь-яких змін до технічного проекту ЄАБМ.000010.172 "Технічне переоснащення трансформаторної підстанції 150/35/10 кВ "Кременчук-місто", матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.

Згідно з ст. 851 ЦК України підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.

За висновком апеляційного суду, у даному випадку дії підрядника щодо здійснення ним роботи без погодження із замовником внесення змін до технічно-проектної документації, свідчать про те, що своїми діями замовник не створив неможливості виконання договору підрядником, а виконання таких робіт було і зоні відповідальності саме підрядника.

При цьому, якщо відповідач як підрядник вважав, що він отримав некоректний проект або не міг виконати роботи згідно наданого замовником проекту, то у відповідності до ст. 851 ЦК України він мав право не розпочинати виконання робіт та/або зупинити їх виконання на певному етапі, чим убезпечити себе від можливих негативних наслідків, однак все ж таки їх розпочав та завершив виконання цих робіт неякісно, тобто належним чином не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого такі роботи не були прийняті замовником.

Незважаючи відсутність погодження із замовником внесених змін до проекту, виконані відповідачем роботи є неякісними, об`єкт не може бути введено в експлуатацію, а роботи не можуть бути прийняті позивачем, що підтверджено висновком судових експертів №14215/14481/14482/1451 від 26.02.2024 та не було спростовано відповідачем в ході судового розгляду справи.

Отже, виконані відповідачем роботи на об`єкті не можуть бути прийняті замовником, а об`єкт (трансформаторна підстанція) не може бути введена в експлуатацію в цілому, тобто для позивача цей договір втратив сенс, оскільки основну його мету неможливо досягти в принципі.

Враховуючи, що у висновку експерта встановлено неможливість введення об`єкта в роботу та відсутність усунення підрядником недоліків виконаних робіт, тому ці роботи виконані відповідачем неналежним чином та неякісно. Для усунення недоліків виконаних робіт позивачу необхідно буде повністю переробити виконані відповідачем роботи, замінити матеріали та неякісне устаткування. В свою чергу, відповідач будь-яким чином не спростував зазначені обставини, не усунув недоліків виконаних робіт.

Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача про те, що замовник не забезпечив авторського та технічного нагляду за процесом будівництва, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено ст. 1 Закону України "Про архітектурну діяльність" технічний нагляд - здійснення замовником контролю за дотриманням проектних рішень та будівельних норм і правилам, а також контролю за якістю виконаних робіт та їх обсягами під час будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування.

Згідно ч.ч. 1, 2, 6 ст.11 Закону України "Про архітектурну діяльність" під час будівництва об`єкта архітектури здійснюється авторський та технічний нагляд.

Технічний нагляд забезпечується замовником та здійснюється особами, які мають кваліфікаційний сертифікат.

Обов`язок щодо здійснення технічного нагляду може бути покладений замовником на спеціалізовану організацію чи спеціаліста з технічного нагляду або на інженера-консультанта, з визначенням у договорі підряду їхніх повноважень. Примірні форми договорів про здійснення технічного нагляду та про надання інженерно-консультаційних послуг у будівництві затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури.

Як встановлено п.п. 77 - 79 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві з метою забезпечення контролю за відповідністю робіт, матеріальних ресурсів установленим вимогам замовник здійснює технічний нагляд та контроль за виконанням робіт.

Здійснення технічного нагляду та контролю за виконанням робіт замовник може доручити спеціалізованій (консультаційній, проектній, інжиніринговій) організації або спеціалісту з визначенням їх повноважень у договорі підряду.

Для здійснення технічного нагляду та контролю за виконанням пусконалагоджувальних робіт можуть залучатися виробники (постачальники, продавці) відповідного устаткування.

Технічний нагляд і контроль за виконанням робіт забезпечується шляхом: проведення експертизи відповідності робіт і матеріальних ресурсів установленим вимогам, у тому числі із залученням незалежних експертів; участі в експертизах (перевірках, випробуваннях) відповідності робіт і матеріальних ресурсів установленим вимогам; проведення перевірок наявності у підрядника документів (дозволів, ліцензій, сертифікатів, паспортів тощо), необхідних для виконання робіт; перевірки ведення документації про виконання договору підряду та виконання підрядником вказівок і приписів уповноважених державних органів і проектної організації, що здійснює авторський нагляд стосовно якості виконаних робіт і матеріальних ресурсів.

Разом з цим, п. 5.20 договору передбачено право, а не обов`язок замовника здійснювати технічний нагляд за виконанням робіт, а пункт 6.4 договору передбачає залучення проектної організації, яка здійснює авторський нагляд та/або особи, яка здійснює технічний нагляд, у разі необхідності

Отже, як норми чинного законодавства, так і умови укладеного між сторонами договору підряду не містять імперативних приписів щодо обов`язковості залучення замовником спеціалізованих осіб, які здійснюють авторський та технічний нагляд за об`єктом реконструкції.

Таку функцію покладено на самого замовника (п. 5.20 договору), який має право призначити відповідальну особу, яка має в будь-який час перевіряти хід і якість робіт, а також контроювати якість матеріалів/устаткування, не втручаючись при цьому в оперативно-господарську діяльність підрядника.

В свою чергу, як вже вказувалося раніше, за відсутності проведення замовником авторського та технічного нагляду, підрядник мав право не розпочинати або зупинити роботу у відповідно до ст. 851 ЦК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача про те, що підрядник при воканні договору підряду мав право використовувати аналогічне обладнання, колегія суддів зазначає, що:

- у пункті 5 висновку судових експертів №14215/14481/14482/1451 від 26.02.2024 вказано, що змонтоване обладнання, а саме, трансформатори струму типу ТОЛ-Э-12 лічильники CAMMA 300 типу G3В47, а також інше окреме обладнання, що зазначене в дослідницькій частині висновку не є еквівалентним за своїми функціональними характеристиками до тих типів, що зазначені в проекті.

- як вже вказувалося раніше, долучений відповідачем до апеляційної скарги лист проектувальника - ТОВ "Донецькенергомережпроект" від 01.12.2021 не подавався відповідачем до суду першої інстанції та не може бути прийнятий на стадії апеляційного перегляду справи в силу вимог ч. 3 ст. 269 ГПК України.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Аламак" про те, що господарськими судом не було залучено до участі у розгляді справи проектувальника ТОВ "Донецькенергомережпроект", колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Підставою участі третьої особи у справі є її юридична заінтересованість, яка грунтується на матеріально-правових відносинах з однією із сторін даної справи, а також обґрунтоване припущення, що судове рішення може вплинути на права і обов`язки такої особи, яка не є стороною у справі.

Судове рішення може вплинути на права або обов`язки третьої особи, якщо між цією третьою особою і стороною, на боці якої вона бере участь у справі, існують певні правовідносини (права і обов`язки), які за наслідками вирішення справи можуть змінитися або припинитися, або якщо на підставі рішення суду між стороною і третьою особою виникнуть нові правовідносини (права і обов`язки).

Водночас, апелянтом не обґрунтовано та не доведено того, на які права чи обов`язки та яким чином може вплинути рішення у даній справі на проектувальника - ТОВ "Донецькенергомережпроект".

В контексті спірних правовідносин замовник - АТ "Полтаваобленерго" не має будь-яких претензій щодо якості самого проекту, а лише посилається на неналежне йог виконання робіт та поставку неякісного обладнання зі сторони підрядника ТОВ "Аламак".

При цьому, сама лише необхідність підтвердження обставин, на які посилається відповідач, не є підставою для залучення проектанта до участі у справі третьою особою в порядку ч. 2 ст. 50 ГПК України, оскільки відповідач мав можливість самостійно надати докази, які підтверджують його позицію.

Відносно доводів скаржника про неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором у період з 24.02.2022 по травень 2022 року у зв`язку повномасштабним вторгненням на територію України та введенням воєнного стану, колегія суддів зазначає наступне.

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (ч. 1 ст. 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом ч. 2 ст. 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності, зокрема, є непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, ч. 2 ст. 218 ГК України передбачено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності. Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (п. 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/7495/16).

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).

Разом з тим форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 31.08.2022 у справі №910/15264/21).

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі ст. 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 у справі №904/6463/14 (3-216гс15)).

24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб було введено в Україні воєнний стан, у зв`язку з широкомасштабним вторгненням РФ. У подальшому, відповідними Указами Президента України було продовжено дію воєнного стану на території України, який триває на момент розгляду справи.

Відповідно по листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яке було розміщено на її сайті, Торгово-промислова палата України засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Пунктом 4.4. передбачено, що строки виконання робіт можуть змінюватися за згодою сторін із внесенням відповідних змін у Календарний графік виконання Робіт у разі, зокрема: виникнення обставини непереборної сили.

У таких випадках питання щодо зміни строків виконання Робіт, викликані дією вищевказаних обставин та їх наслідків, погоджуються замовником та підрядником, та оформляється відповідними змінами в Календарному графіку виконання робіт з укладенням додаткової угоди до договору.

При цьому, відповідно до п. 4.6. договору підрядник зобов`язується негайно повідомити замовника про неможливість закінчення робіт у строки, зазначені в цьому договорі, а також про наявність будь-яких затримок в забезпеченні об`єкту матеріальними ресурсами, які необхідні для виконання робіт, вантажопідйомними або транспортними засобами, або про наявність інших обставин, що можуть призвести до порушення зазначених в Календарному графіку виконання Робіт термінів та/або строків виконання Робіт.

Разом з цим, судова колегія зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження звернення підрядника до замовника із повідомленням про настання обставин непереборної сили, що призвело до призупинення роботи ТОВ "Аламак", а також відсутні повідомлення підрядника про неможливість своєчасного виконання зобов`язань за договором.

За умовами п. 9.1. договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін, зокрема: аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, дія та /або бездіяльність органів державної виконавчої влади та /або органів місцевого самоврядування, тощо.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше, ніж протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п. 9.2 договору).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України (п. 9.3. договору).

У разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше, ніж 30 днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей договір, шляхом письмового повідомлення іншої сторони протягом 5 календарних днів. У разі перерахування попередньої оплати підрядник повертає замовникові невикористану частину попередньої оплати, щодо якої відсутні укладені сторонами Акти приймання виконаних робіт протягом трьох днів з дня розірвання цього Договору (п. 9.4 договору).

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів ані повідомлення підрядником замовника про настання форс-мажорних обставин, ані доказів звернення відповідача із відповідним повідомлення про розірвання договору.

Колегія суддів зазначає, що неможливість виконання зобов`язань внаслідок настання форс-мажорних обставин підлягає доведенню в загальному порядку, при цьому навіть сертифікат ТПП України не може бути визнано беззаперечним доказом.

Однак ані відповідного сертифікату ТПП, ні будь-яких інших доказів, що свідчили б про настання форс-мажорних обставин саме для ТОВ "Аламак" стосовно неможливості виконання умов договору підряду №2959 від 20.07.2021, відповідачем в ході розгляду справи суду не надано.

Посилання апелянта на наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, не приймається колегією суддів до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом положень ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Зменшення (за клопотанням сторони) заявленої пені, яка нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №910/9765/18.

Колегією суддів встановлено, що в ході розгляду справи судом першої інстанції відповідач не зазначав про наявність підстав для зменшення розміру пені.

В обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій в суді апеляційної інстанції відповідач посилається на те, що:

- позивач нарахував пеню за період лютий травень 2022 року, коли сторони та держава в цілому не здійснювали господарську діяльність, тим самим свідомо скористався цими подіями та безпідставно нарахував пеню за вказаний період;

- умови договору містять несправедливі підходи до нарахування штрафних санкцій для позивача та відповідача;

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що зобов`язання за договором підряду відповідач мав виконати до закінчення грудня 2021 року, тобто ще задовго до повномасштабного вторгнення на територію України.

При цьому, як відповідач, так і позивач під час воєнного стану в Україні знаходяться в однакових умовах, отже несприятливі обставини, пов`язані з військовою агресію проти України, у даному випадку, настали для обох сторін.

Всі суб`єкти підприємницької діяльності, підприємства, установи та організації України знаходяться в рівних умовах та здійснюють свою господарську діяльність в однаковому несприятливому економічному становищі та повинні вживати усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Сам лише факт відсутності доказів понесення позивачем збитків через неналежне виконання відповідачем свого обов`язку не може бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Колегія суддів зауважує на тому, що військова агресія проти України безумовно вплинула на матеріальне становище всіх учасників господарських правовідносин, а відтак, такі обставини однаковою мірою впливають як на відповідача, так і на позивача та, з огляду на вказане, на думку колегії суддів, не можуть свідчити про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, адже вказане ставить відповідача у більш привілейоване становище, ніж позивача.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (ст. 44 ГК України).

Отже, погоджуючи за власним волевиявленням (добровільно) умови договору, зокрема, п. 8.6 щодо нарахування штрафних санкцій, укладення та умови якого, передбачені та не суперечать вимогам законодавства, відповідач як сторона договору погодися із обов`язковістю його виконання в силу норм ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Колегія суддів зазначає також й про те, що розмір заявлених позивачем штрафних санкцій, на отримання яких він має право, знаходиться у прямій залежності від періоду прострочення відповідачем виконання обов`язку по належному виконанню робіт (більше ніж пів року), а відтак саме внаслідок дії відповідача розмір штрафних санкцій є значним.

Судова колегія зазначає, що обов`язок по виконанню робіт у відповідача виник майже за 2 місяці до повномасштабного вторгнення на територію України, а відтак відповідач не був позбавлений як щодо можливості належного та своєчасного виконання своїх зобов`язань, так і права ініціювати внесення змін до договору щодо строків виконання робіт (п.п. 4.4., 4.5. договору) чи в порядку п.п. 9.1. 9.4. договору підтвердити настання обставин непереборної сили та/або скористатись своїм правом на розірвання договору у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, проте таким правом не скористався.

Також колегія суддів враховує, що замовник АТ "Полтаваобленерго" безперервно забезпечує електроенергією на території Полтавської області побутових, промислових та бюджетних споживачів, у тому числі у період військового стану.

Відтак, з метою уникнення можливості припинення такого забезпечення відповідач мав розуміти важливість виконання своїх договірних зобов`язань для підтримання функціонування енергосистеми у належному стані.

При цьому, саме лише посилання відповідача на введення в Україні воєнного стану не свідчить про неможливість виконання ТОВ "Аламак" своїх зобов`язань у значно віддаленому від зони бойових дій м. Кременчуці Полтавської області.

Отже, колегія суддів вважає, що підстави для зменшення розміру штрафних санкцій відсутні.

Доводи апеляційної скарги про доцільність застосування п. 8.7 договору, а саме нарахування штрафних санкцій за порушення строків усунення недоліків, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначена умова договору передбачає відповідальність (у розмірі 0,1% від вартості робіт) саме у тому випадку, якщо підрядник невчасно усунув недоліки робіт. Натомість, як встановлено судом, у даному випадку підрядник не усунув виявлені недоліки та належним чином не виконав роботи, що позбавляє можливості замовника користуватися їх результатами в цілому.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції надав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Аламак" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2024 у справі №917/1044/22 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аламак" на рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2024 у справі №917/1044/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2024 у справі №917/1044/22 залишити без зміні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.02.2025.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза