СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Харків Справа № 917/1299/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М.;

за участі секретаря судового засідання Андерс О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх.№2969П/2) ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1299/24 (повний текст ухвали складено та підписано 02.12.2024 суддею Паламарчуком В.В. у приміщенні Господарського суду Полтавської області)

за заявою ОСОБА_1 , м.Полтава,

про неплатоспроможність,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Полтавської області із заявою, сформованою в системі «Електронний суд» 05.08.2024 (вхід. №1363/24 від 05.08.2024), про неплатоспроможність відповідно до статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 23.08.2024 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху.

29.08.2024 від заявниці надійшла заява про усунення недоліків (вх.№11464).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09.09.2024 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято судом до розгляду та призначено підготовче засідання на 22.10.2024. Зобов`язано заявника надати суду: - докази в підтвердження існування інших обставин, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності), враховуючи дати укладення кредитних договорів; - належні та допустимі докази (засвідчені; підписані ЕЦП), які стали підставою для виникнення грошових зобов`язань та підтверджують розмір заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штраф, пеня) по кожному кредитору (у тому числі виписки за картковими рахунками; правочини; первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань; - належні докази на підтвердження письмових пояснень з приводу того, на які потреби були направлені кредитні кошти.

17.10.2024 від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення у справі та додано довідку з місця роботи та копії переписки з кредиторами (вх.№13829 від 17.10.2024).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1299/24 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність. Залишено без розгляду заяву арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича про участь у справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, господарський суд зазначив, що наявність лише договорів не підтверджує факт наявності кредиторської заборгованості, її суми та правової природи. Проаналізувавши подані заявницею документи, господарський суд дійшов висновку, що докази мають неточну та неповну інформацію. Щодо плану реструктуризації боргів боржника господарський суд зазначив, що за поданим боржником планом реструктуризації основною метою погашення боргу перед кредитором є його списання на 87%, що не узгоджується з правовою природою процедури реструктуризації боргів у справі про неплатоспроможність фізичної особи, яка застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника, шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань перед кредиторами за планом реструктуризації, а лише засвідчує про зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про його неплатоспроможність за формальними ознаками та створення умов щодо порушення інтересів кредиторів на отримання належного боргу з боржника. Разом з тим, матеріали заяви не містять повної інформації щодо витрачання заявником коштів, отриманих за кредитними договорами. З урахуванням викладеного, господарський суд вказав на недоведеність належними і допустимими доказами названих у заяві підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 з ухвалою господарського суду не погодилась, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1299/24 та направити справу для подальшого розгляду до Господарського суду Полтавської області.

Апелянт зазначає, що за даними кредитної історії боржника з 2023 року нею повністю припинено погашення своїх кредитів, тобто у розмірі більше 50% місячних платежів (графік припинення наведений в Кредитній історії боржника по кожному кредитору у розділі «Історія платежів», згідно з яким з 2023 року боржник повністю припинив погашення своїх кредитів. Господарський суд також не узяв до уваги, що попередньо визначена (до моменту затвердження вимог кредиторів судом) сума кредитного зобов`язання у співставленні із доходами боржника є явно «фінансово не під силу» та іншим способом захистити свої права боржнику за можливе не убачається, виключно як у процедурі неплатоспроможності. Апелянт вважає, що відсутність у матеріалах справи на стадії підготовчого засідання договорів факторингу при наявності первісних кредитних договорів не спростовує відсутність кредитних відносин між сторонами та підтверджується іншими належними доказами у справі, у тому числі Витягом з електронної Кредитної історії, засвідченою особою ТОВ «УБКІ». Крім того, до матеріалів справи долучення адвокатські запити на адреси факторингових компаній з вимогою про надання договорів для їх подальшого пред`явлення до суду, стороною боржника подавалося клопотання про їх витребування судом. На думку заявниці, сукупність кредитних договорів, виписок з рухом коштів по рахункам та відомостей, наданих ТОВ «УБКІ», жодним чином не ставить під сумнів наявність наданої боржником попередньої суми заборгованості та наявності кредитних правовідносин. Також заявниця зазначає, що боржник на даній стадії не може обґрунтовано та чітко зазначити усі умови, порядок та строки проведення реструктуризації боргів, тож підготовка остаточного Плану реструктуризації боргів боржника здійснюватиметься в процесі процедури реструктуризації боргів боржника за безпосередньою участю арбітражного керуючого та з дотриманням усіх вимог щодо змісту Плану реструктуризації боргів, зазначених у статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1299/24, необхідні для розгляду скарги, та ухвалено надіслати їх до Східного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №917/1299/24.

30.12.2024 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду та передані головуючому судді після виходу з відпустки.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1299/24. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги 20.02.2025 о 15:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду. Встановлено учасникам справи строк по 05.02.2025 включно для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження. Запропоновано учасникам справи надати оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

У судове засідання заявниця апеляційної скарги не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду ОСОБА_1 та її представник, адвокат Мотальова-Кравець В.Ю., отримали в електронному кабінеті 13.01.2025 о 21:25 год, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Згідно з пунктом 1 частини 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності фізичної особи у справі про її неплатоспроможність.

Згідно з статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.

Положеннями Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства визначено особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи.

За визначенням статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства неплатоспроможність - неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, обов`язком суду при вирішенні питання про наявність грошового зобов`язання та визначенні неплатоспроможності є встановлення прострочених грошових зобов`язань боржника перед кредиторами станом на час подання відповідної заяви до суду. Перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за результатами проведення підготовчого засідання, дослідивши матеріали відповідної заяви фізичної особи, суд повинен, серед іншого, визначитися з питанням наявності грошових вимог до боржника та розміру таких вимог станом на час подання заяви до суду, несплати боржником на користь кредиторів належних ним коштів.

Поряд із цим, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи суд зобов`язаний дослідити не тільки надану заявником інформацію про кредитні договори, за якими у заявника, як стверджується за його заявою, наявні грошові зобов`язання (зокрема, прострочені) за кредитами (позиками) тощо, але й дослідити та встановити безпосередні докази укладання таких договорів, наявності та розміру заборгованості за такими договорами.

Необхідність аналізу таких договорів пов`язана з визначеною Кодексом України з процедур банкрутства метою проведення підготовчого засідання.

Згідно зі статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, в редакції, чинній на дату подання заяви:

1.Провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника (частина 1)

2.Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

3) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

3. До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

За усталеною правовою позицією Верховного Суду для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у частині 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності усіх підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Водночас способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у частині 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст.

Згідно з частинами 1-3 статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви. Підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом. За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, місцевий суд повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства..

Заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, подана на підставі пункту 2 частини 2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства, обґрунтована тим, що з 2023 року заявниця перебуває у кредитних відносинах з банківськими та фінансовими установами України. Укладаючи правочини, за якими отримувала послуги споживчого кредитування у вигляді грошових коштів, та з метою придання споживчих товарів, робіт та послуг для задоволення власних потреб. Проте внаслідок несприятливої економічної ситуації, що сталася в країні, у зв`язку з початком військової агресії, щомісячної девальвації національної валюти, у боржника накопичилась певна кількість грошових зобов`язань, які не можуть бути виконані нею з причин недостатності грошового доходу та за відсутності майна, яке може бути реалізоване з метою погашення усієї суми заборгованості, у зв`язку з чим з липня 2023 року заявниця остаточно перестала сплачувати заборгованість за кредитами. На момент звернення до суду заявниця є працевлаштованою, не має у власності нерухомого майна. Заявниця зазначає, що у неї наявна заборгованість перед кредиторами на загальну суму 912769,39 грн.

Завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози відповідно до вищезазначених положень частини другої статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

При ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, довідки) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

За положеннями статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість боржника, покладений на заявника.

Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність, фізична особа (боржник) повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, що також передбачено пунктами 3, 14 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Окрім того, положення Кодексу України з процедур банкрутства визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а, якщо це неможливо, безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У свою чергу, пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 установлює, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відтак, доказами, які підтверджують факт надання кредитних коштів, наявність заборгованості, її розмір та строк прострочення по платежам, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц та від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц).

Боржник зобов`язаний надати суду докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, зокрема:

- докази на підтвердження факту отримання та строків платежу по кожному кредитору (договори; виписки по рахунку, тощо);

- докази припинення погашення кредитів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців (довідка фінансової установи про заборгованість; розрахунок фінансової установи про заборгованість (у усіма складовими)).

Матеріали справи містять список кредиторів, згідно з яким ОСОБА_1 має прострочену заборгованість за кредитними договорами перед фінансовими установами, а саме: ТОВ «Укр Кредит Фінанс», ТОВ «Споживчий Центр», ТОВ «Алекскредит», ТОВ «Фінансова компанія «Нові кредити», АТ КБ «Приват банк», ТОВ «Фінтаргет», ТОВ «Бізнес позика». Крім того, заявниця зазначає, що має заборгованість перед факторинговими компаніями, до яких перейшло право вимоги від первісних кредиторів, а саме, перед:

1.ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»: - за договорами: №7444913 від 26.06.2023 та №103663389 від 12.05.2023, укладеними боржником з ТОВ «Мілоан»; - за договором №4492696 від 22.06.2023, укладеним боржником з ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів»; - за договором №5670063 від 03.06.2023, укладеним боржником з ТОВ «Маніфою»; - за договором №6671542 від 17.05.2023, укладеним боржником з ТОВ «Авентус Україна»;

2.ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- капітал»:- за договорами: №15310-05/2023 від 24.05.2023, №24028-05/2023 від 30.05.2023; №25107-05/2023 від 30.05.2023, укладеними між боржником та ТОВ «Аванс кредит»; - за договором №28526-05/2023 від 19.05.2023, укладеним боржником з ТОВ «Інвеструм Груп», що у подальшому відступило право вимоги ТОВ «Стар Файненс Груп»;

3.ТОВ «Таліон плюс» за договором №650447024 від 26.06.2023, укладеним боржником з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»;

4. ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за договором №00-8505183 від 23.06.2023, укладеним боржником з ТОВ «Качай гроші»;

5.ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» за договором №3726254 від 06.06.2023, укладеним боржником з ТОВ «Лінеура Україна»;

6.ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» за договором №33648489 від 05.06.2023, укладеним боржником з ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс»;

7.ТОВ «Свеа фінанс» за договором №33283-05/2023 від 22.05.2023, від ТОВ «Стар Файненс Груп», право вимоги якому відступив первісний кредитор ТОВ «Інвеструм»;

8. ТОВ «ФК «Преміум актив», до якого перейшло право вимоги до боржника від ТОВ «Кредитпромінвест», якому відступило право вимоги ТОВ «Кредит онлайн», де первісним кредитором є ТОВ «ФК «Є Гроші Ком»;

9.ТОВ «Діджи фінанс» за договором №483 від 02.05.2023, укладеним боржником з ТОВ «ФК «Віва Капітал».

Проте самих договорів, за якими наявна заборгованість, до заяви не додано.

Господарський суд Полтавської області ухвалою від 09.09.2024 зобов`язував заявника надати суду: - докази в підтвердження існування інших обставин, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності), ураховуючи дати укладення кредитних договорів; - належні та допустимі докази (засвідчені; підписані ЕЦП), які стали підставою для виникнення грошових зобов`язань та підтверджують розмір заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штраф, пеня) по кожному кредитору (у тому числі виписки за картковими рахунками; правочини; первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань; - належні докази на підтвердження письмових пояснень з приводу того, на які потреби були направлені кредитні кошти.

У суді першої інстанції заявницею 17.10.2024 подано письмові пояснення у справі та додано довідку з місця роботи та копії роздруківок щодо переписки з кредиторами (вх.№13829 від 17.10.2024).

Також на підтвердження наявності заборгованості заявницею подано витяг Українського Бюро Кредитних Історій станом на 26.06.2024, в якому відображено дані кредитних договорів, суми кредитів, строки їх повернення, а також зазначено поточну заборгованість та поточну прострочену заборгованість.

У постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №917/1604/21 у розділі «щодо належності та допустимості кредитної історії для вирішення судом питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи» зазначено, що при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, довідки) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання. Верховний Суд вважає, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження вказаних обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір та структуру заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявниця зазначає, що сукупність кредитних договорів, виписок з рухом коштів по рахункам та відомостей, наданих ТОВ «УБКІ», жодним чином не ставить під сумнів наявність наданої боржником попередньої суми заборгованості та наявності кредитних правовідносин. Крім того, до матеріалів справи долученні адвокатські запити на адреси факторингових компаній з вимогою про надання договорів для їх подальшого пред`явлення до суду, стороною боржника подавалося клопотання про їх витребування судом.

Колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, оскільки наявність лише договорів, роздрукованих з сайтів фінансових компаній, не підтверджує факт наявності кредиторської заборгованості, її суми та правової природи, оскільки не є первинними бухгалтерськими документами, що містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення. Надані заявником у якості доказів договори, укладені фізичною особою з фінансовими установами, можуть свідчити про домовленість сторін договорів та можуть бути доказами у справі про наявність дійсного основного зобов`язання боржника перед фінансовими установами, суми заборгованості та строку прострочки по платежам за основним зобов`язанням лише у сукупності з іншими доказами, зокрема, первинними документами.

Роздруківка кредитної історії не є належним доказом припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, як цього вимагає пункт 2 частини 2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства.

У матеріалах справи відсутні належні докази припинення погашення платежів кредитів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Як свідчать матеріали справи, у доданому до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність реєстрі кредиторів, боржником зазначено загальну суму заборгованості перед кредиторами, тому неможливо встановити склад кожного зобов`язання, заборгованість за якими включена до загальної суми боргу, а також неможливо перевірити припинення боржником погашення заборгованості перед кредиторами у розмірі більше 50% місячних платежів за кожним із кредитних зобов`язань.

Отже, господарський суд обґрунтовано зазначив, що за доказами, наданими боржником, неможливо встановити достовірність відображених заявником у конкретизованому списку кредиторів відомостей щодо дійсної їх кількості.

Крім того, господарський суд, проаналізувавши подані заявницею документи, дійшов правильного висновку, що надані докази мають неточну та неповну інформацію.

Посилання на складну економічну ситуацію, військовий стан як на підставу невиконання грошового зобов`язання, за відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин, які стосуються особи боржника, не є іншими підставами, в розумінні норм Кодексу України з процедур банкрутства, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, тому господарський суд обґрунтовано не взяв до уваги ці доводи заявника. Зазначені обставини не є підставою для припинення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитними договорами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду про недоведеність ОСОБА_1 належними та допустимими доказами наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, передбачених пунктами 2, 4 частини 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Щодо плану реструктуризації боргів боржника господарський суд наголосив, що виконання мети процедури реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи можливе лише за умови, коли боржник істинно бажає виконати взяті на себе грошові зобов`язання, але через певні майнові/фінансові причини не може їх виконати в повному обсязі належним чином.

Положення статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначають обсяг та перелік документів та відомостей, які боржник - фізична особа зобов`язаний додати до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зокрема, господарський суд зазначив, що такий боржник повинен запропонувати обґрунтований та виконуваний (реальний) проект плану реструктуризації своїх зобов`язань, оскільки метою і завданням процедури реструктуризації боргів є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. Розроблення боржником такого документу є закономірними очікуваннями кредиторів фактичного погашення їх вимог у межах процедури.

Таким чином, при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами.

До боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на сумлінній співпраці боржника з кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів Кодекс України з процедур банкрутства покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини 2 статті 116 Кодекс України з процедур банкрутства), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 Кодекс України з процедур банкрутства), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина 4 статті 116, частина 7 статті 126 Кодекс України з процедур банкрутства);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 Кодекс України з процедур банкрутства);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина 1 статі 128 Кодекс України з процедур банкрутства).

Господарський суд, проаналізувавши зміст проекту плану реструктуризації боргів, вказав, що до списання запропоновано 792769,39 грн із загальної кредиторської заборгованості у сумі 912769,39 грн. Боржник зазначав, що на погашення вимог кредиторів планує виділяти суму лише у розмірі 2000 грн у місяць протягом наступних 5 років.

План реструктуризації повинен містити саме умови відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника, а не по суті списання частини заборгованості. Вказана позиція викладена у Постанові Верховного Суду №925/473/20 від 25.08.2021р.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що за поданим боржником планом реструктуризації основною метою погашення боргу перед кредитором є його списання на 87%, що не узгоджується з правовою природою процедури реструктуризації боргів у справі про неплатоспроможність фізичної особи, яка застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника, шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань перед кредиторами за планом реструктуризації, а лише свідчить про зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про його неплатоспроможність за формальними ознаками та створення умов щодо порушення інтересів кредиторів на отримання належного боргу з боржника.

Водночас матеріали заяви не містять повної інформації щодо витрачання заявником коштів, отриманих за кредитними договорами.

У справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження. Господарський суд не позбавлений можливості надавати оцінку поведінці боржника у разі розгляду судом заяви боржника про його неплатоспроможність у підготовчому засіданні: чи є вона відкритою, зрозумілою, своєчасною та добросовісною чи, навпаки, недобросовісною, такою, що містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті лише фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що свідчить про зловживання правом боржника на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.

Згідно з частиною 4 ст.119 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо, відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Збирання доказів у справі не є обов`язком суду, крім випадків, які встановлено нормами Господарського процесуального кодексу України.

Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність, фізична особа (боржник) повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статті 76-77 Господарського процесуального кодексу України, що також передбачено пунктами 3, 14 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами наявності правових підстав, передбачених ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, тому господарський суд правомірно і обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду, натомість, аргументи скаржника фактично зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів у справі.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1299/24 -без змін.

Судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.129, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1299/24 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.02.2025.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя Л.М. Здоровко