ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"28" лютого 2025 р.м. Одеса Справа № 916/706/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.,

розглянувши заяву (вх. № 4-9/25 від 26.02.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Діс» про забезпечення позову до подачі позовної заяви

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Діс» (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 115, офіс 409)

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Імперос Грейд» (65048, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 40)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Діс» (далі ТОВ «Агро Діс», заявник) звернулося із заявою, сформованою в системі «Електронний суд» 26.02.2025 (вх. № 4-9/25 від 26.02.2025), в якій просить: застосувати заходи забезпечення позову ТОВ «Агро Діс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперос Грейд» (далі ТОВ «Імперос Грейд») про стягнення заборгованості шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Імперос Грейд» в розмірі 2 268 064, 50 грн, які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник послався на те, що 11.02.2025 між ТОВ «Агро Діс» (постачальник) та ТОВ «Імперос Грейд» (покупець) був укладений договір поставки № 110225-К/1, згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар.

У відповідності до п. 5.1. договору покупець здійснює оплату за товар наступним чином:

грошові кошти, у розмірі вартості прийнятого товару без урахування суми податку на додану вартість на банківський рахунок постачальника протягом трьох банківських днів після приймання експедитором покупця у місці поставки товару по кожній вивантаженій партії та отримання покупцем усіх нижче перерахованих документів:

у разі, якщо постачальник є виробником товару, що постачається за цим договором

а) копії рахунку постачальника, оформленого згідно вимог даного договору;

б) копії, а у разі, якщо вартість товару дорівнює або перевищує 20 (двадцять) мільйонів гривень, в тому числі ПДВ - оригіналу видаткової накладної на товар, оформленої згідно вимог даного договору;

в) документів про якість, виданих згідно п.6.1 цього договору;

г) копії поданого звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду за формою 29-сг стосовно товару, якщо постачається товар урожаю року, що передує року укладення цього договору;

г) копії залізничної накладної з відміткою дати прибуття на станцію прибуття, оформленої згідно умов договору - якщо товар постачається залізничним транспортом.

Як зазначає заявника, на виконання умов договору постачальник здійснив поставку товару покупцю у кількості 253 500 кг кукурудзи на суму 2 585 593,53 грн, що підтверджується видатковими накладними № 47 від 15.02.2025, № 48 від 16.02.2025, № 50 від 17.02.2025 та товарно-транспортними накладними; виставив рахунки на оплату, однак ТОВ «Імперос Грейд» оплату отриманого товару не здійснило.

Представники ТОВ «Імперос Грейд» ухилилися від підписання товаросупровідних документів та проставлення відбитку печатки. Вказує, що своїми діями підтвердили факт прийняття даного товару, а саме: повноважним представником відповідача у реєстрі податкових накладних було вчинено затвердження податкових накладних, зареєстрованих позивачем.

Отже, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана значною ціною позову у розмірі 2 268 064, 50 грн, відсутністю відомостей про наявність у ТОВ «Імперос Грейд» грошових коштів або достатності цінного майна.

На підтвердження вказаних обставин заявник до заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви додав: договір поставки № 110225-К/1 від 11.02.2025; додаток № 1 від 17.02.2024 до договору поставки № 110225-К/1 від 11.02.2025; рахунки на оплату; товарно-транспортні накладні; претензію-вимогу за вих. № 210225-1 від 21.02.2025; видаткові накладні; податкові накладні.

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, господарський суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. ч. 2, 4, 14 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Ч. 1 ст. 138 ГПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 виснувала про те, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Кюблер проти Німеччини»).

Велика Палата Верховного Суду у п.п. 46-48 постанови від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 виснувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Статті 138, 136 ГПК України передбачають право особи у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову подати до суду заяву про забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Втім, під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. У спорах майнового характеру про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, розглядаючи питання забезпечення позову у справах про стягнення заборгованості, дійшла, зокрема, висновку, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (пункт 23).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 904/1260/24 від 16.09.2024.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

З урахуванням вимог, передбачених ст. ст. 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду і чинними нормами ГПК, вирішуючи питання про забезпечення позову, суди перевіряють, а заявник відповідно повинен навести суду достатні підстави для застосування того чи іншого виду забезпечення позову, надати відповідні докази на їх підтвердження та відповідність основним критеріям.

Предметом позову, з яким заявник має намір звернутися до господарського суду є майнова вимога про стягнення грошових коштів, а саме заборгованості за договором поставки № 110225-К/1 від 11.02.2025 в сумі 2 268 064, 50 грн.

За твердженням заявника станом на день звернення останнього до суду з даною заявою про забезпечення позову заборгованість не погашена, боржник не виконує свого зобов`язання щодо оплати в повному обсязі вартості отриманого товару.

У претензії-вимозі за вих. № 210225-1 від 21.02.2025 зазначено, що станом на 21.02.2025 ТОВ «Імперос Грейд» припинило будь-які контакти з постачальником ТОВ «Агро Діс»; на дзвінки ні керівник, ні менеджер не відповідають, на електронну пошту відповідей на запити постачальника від покупця не надходять.

При цьому, як, зазначає заявник, додані до заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви товаросупровідні документи не підписані; видаткові накладні не підписані, оскільки боржник ухиляється від їх підписання. Разом з тим, факт прийняття договірного товару підтверджується діями повноважних представників зобов`язаної сторони, оскільки у реєстрі податкових накладних було вчинено затвердження податкових накладних, зареєстрованих заявником (і доданих до заяви про забезпечення позову).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність між сторонами спору щодо існування у відповідача обов`язку сплатити на користь позивача заборгованість у сумі 2 268 064, 50 грн, а виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у відповідача присудженої до стягнення суми заборгованості.

Виходячи з наведеного, співмірними та справедливими в даному випадку суд вважає заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на грошові кошти, в межах ціни майбутнього позову в розмірі, які обліковуються на розрахункових рахунках ТОВ «Імперос Грейд» в будь-яких банківських або інших фінансово-кредитних установах, виявлених державною виконавчою службою або приватним виконавцем під час виконання ухвали суду, оскільки наявність у ТОВ «Імперос Грейд» правомочностей власника грошових коштів вказує на можливість у будь-який момент, у тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитись ними на користь третіх осіб. Водночас, виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості.

При цьому суд вбачає наявний зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову (накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову) та предметом позовних вимог (стягнення грошових коштів) та співмірність вказаних заходів забезпечення позову і предмету позову, оскільки арешт грошових коштів, який накладається судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, має на меті подальше звернення стягнення на такі кошти в межах розміру заявлених вимог у разі задоволення позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вищевказаний захід забезпечення позову відповідає ст. ст. 136, 137 ГПК України, а також вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Вжиття вказаного заходу забезпечення даного позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди заявнику.

Суд наголошує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Отже, з огляду на вищевказані норми та наведені обставини у сукупності, розглянувши заяву, сформовану в системі «Електронний суд» 26.02.2025 (вх. № 4-9/25 від 26.02.2025) про забезпечення позову до подачі позовної заяви, виходячи з характеру обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення вказаної заяви.

Варто зауважити, що обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ТОВ «Імперос Грейд», оскільки відповідні грошові кошти залишаються у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ними.

Згідно з ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Ч. 6 ст. 140 ГПК України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 ГПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом.

Згідно з п. 1 ч. 13 ст. 145 ГПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 136 - 138, ст. ст. 140, 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву, сформовану в системі «Електронний суд» 26.02.2025 (вх. № 4-9/25 від 26.02.2025), Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Діс» про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову в розмірі 2 268 064, 50 грн, які знаходяться на всіх рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперос Грейд» (65048, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 40, ) в будь-яких банківських або інших фінансово-кредитних установах, крім рахунків із спеціальним режимом використання та рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

Стягувачем за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Діс» (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 115, офіс 409; ).

Боржником за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Імперос Грейд» (65048, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 40, ).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили 28 лютого 2025 року з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя Мусієнко Оксана Олегівна