СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Харків Справа № 922/3563/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Плахов О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Гармаш Валентини Василівни (вх. №3160Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2024 року у справі № 922/3563/24, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Юрченко В.С.), повний текст якого складено 10.12.2024 року

за позовом Комунального підприємства Харківські теплові мережі, місто Харків,

до Фізичної особи підприємця Гармаш Валентини Василівни, місто Харків,

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.12.2024 року у справі позов задоволено повністю; стягнуто з Фізичної особи підприємства Гармаш Валентини Василівни на користь Комунального підприємства Харківські теплові мережі заборгованість у сумі 154 833 (сто п"ятдесят чотири тисячі вісімсот тридцять три) грн.05 коп. за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з 01.10.2023 року по 30.04.2024 року; у сумі 265 (двісті шістдесят п"ять) грн.92 коп. абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2023 року по 31.05.2024 року; у сумі 2 531 ( дві тисячі п"ятсот тридцять одна) грн. 84 коп. за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за період з 01.10.2023 року по 31.05.2024 року; судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн.40 коп., а також витрати пов`язані із наданням поштового зв`язку у сумі 55(п"ятдесят п"ять) грн.00коп.

Фізична особа підприємець Гармаш Валентина Василівна з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2024 року; розгляд справи здійснювати з викликом сторін.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Згідно п. 33 договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу; рахунок надається на паперовому носії; на вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів; відповідно до пункту 34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Сплата послуг має відбуватися лише на підставі наданих позивачем рахунків-фактур та відповідно наданих позивачем послуг, втім позивачем таких дій не здійснено.

Враховуючи воєнний стан, позивач мав повідомити відповідача про виставлені рахунки у будь-який зручний для нього спосіб, з метою уникнення спорів, втім відповідних дій не здійснив.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією проти України. Указами Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023 року, №49/2024 від 05.02.2024 року, №271/2024 від 06.05.2024 року, №469/2024 від 23.07.2024 року, №740/2024 від 28.10.2024 року, №26/2025 від 14.01.2025 року відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.01.2025 року апеляційну скаргу Фізичної особи підприємства Гармаш Валентини Василівни на рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2024 року у справі № 922/3563/24 залишено без руху; останню зобов`язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

16.01.2025 року на адресу суду від апелянта надійшла заява (вх.№741), на виконання вимог ухвали суду від 01.01.2025 року, яку разом з додатками долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Гармаш Валентини Василівни на рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2024 року у справі № 922/3563/24; призначено розгляд справи №922/3563/24 за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Гармаш Валентини Василівни на рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2024 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3563/24.

Суд апеляційної інстанції розглянувши клопотання апелянта про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відмовив в його задоволенні, з огляду на таке.

За змістом ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову не менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 252 ГПК України , суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Так, справа №922/3563/24 не належить до категорії справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, предметом позову є стягнення коштів, розмір яких є значно менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Належних та достатніх доказів необхідності перегляду оскаржуваного рішення у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи апелянтом не надано, наведені заявником доводи щодо необхідності проведення судового засідання поза порядком письмового провадження виходять за межі предмету розгляду справи.

Крім того, в умовах строку дії воєнного стану в Україні, у зв`язку з триваючою військовою агресією проти України, розгляд справи з повідомлення (викликом) сторін може покласти додаткову небезпеку загрози учасників судового процесу.

Разом з тим, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 у справі Axen v. Germany, заява № 8273/78, рішення від 25.04.2002 Varela Assalino contre le Portugal , заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції надає учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів. Крім того кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників, отже підставами апеляційного перегляду є саме апеляційна скарга заявника, в межах доводів та вимог якої і здійснюється розгляд справи, відповідно до вимог ст. 269 ГПК України.

Таким чином, правові підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні.

Виходячи з викладеного, з метою забезпечення утримання учасників судового процесу від небезпеки, спричиненої триваючою збройною агресією проти України, дотримання захисту життя і здоров`я відвідувачів і працівників суду та з урахуванням заходів, встановлених особливим режимом роботи Східного апеляційного господарського суду під час дії воєнного стану, колегією суддів зазначено за необхідне довести до відома учасників судового процесу про те, що учасники справи мають можливість скористатися своїм правом на надання у письмовій формі пояснень, заяв, клопотань та, що перегляд оскаржуваного рішення слід здійснювати без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

22.01.2025 року на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/3563/24 (вх.№ 1069).

24.01.2025 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 1190), який долучено до матеріалів справи, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін та вказує на те, що факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії у опалювальний період 2023-2024 - є фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору); факт отримання теплової енергії підтверджується актами про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалюваного сезону 2023-2024 років та актом готовності будинку до опалювального сезону № 174/94 від 21.06.2023 року.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

В будинку з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП Харківські теплові мережі, відповідач - Фізична особа-підприємець Гармаш Валентина Василівна, володіє наступними нежитловими приміщеннями, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху № 26,27,28,29,30, антресоль 1-го поверху № 32 по вул. Григорія Сковороди, 67 (колишня Пушкінська) у місті Харкові, загальною площею 139,4 кв. м в літ. А-5, відповідно до теплового навантаження опалювальна площа складає 124, 6 кв. м.; нежитлові приміщення підвалу № 10-:-27, 1-го поверху № 26-:-30, антресолі № 32 в літ. А-5 по вул. Григорія Сковороди, 67 (колишня Пушкінська) у місті Харкові загальною площею 391,5 кв. м., відповідно до теплового навантаження опалювальна площа складає 262,3 кв.м.

На підтвердження факту споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень, позивач надав акти № 174/1486 від 28.10.2023 року; № 174/2436 від 26.03.2024 року про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалюваного сезону 2023-2024 до будівель в цілому, які підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП Харківські теплові мережі та балансоутримувача будинку.

Будинок по вул. Григорія Сковороди, 67 (колишня Пушкінська) у місті Харкові не обладнаний приладом обліку, нарахування за послугу з постачання теплової енергії здійснюється відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року за № 315.

Позивач посилається на те, що оскільки, нежитлові приміщення за адресою вул. Григорія Сковороди, 67 знаходяться в контурі житлового будинку, то починаючи з 01.12.2021 року надання послуги з постачання теплової енергії відповідачу за цією адресою здійснюється на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання (далі за текстом договір).

Згідно п. 33 договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Відповідно до пункту 34 договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

На виконання умов договору, відповідачу направлялися рахунки-фактури за спожиту теплову енергію.

По особовому рахунку відповідача обліковується заборгованість у сумі 154 833,05 грн. за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з 01.10.2023 року по 30.04.2024 року та 265,92 грн. абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2023 року по 31.05.2024 року.

З 01 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, який опублікований на офіційному сайті КП Харківські теплові мережі в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року.

Відповідно до п. 4 публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від Виконавця послуги, або фактичного отримання послуги.

За змістом п. 30 публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

Факт отримання відповідачем послуги підтверджується актами включення та відключення до джерела теплової енергії, які підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП Харківські теплові мережі та балансоутримувача будинку.

Позивачем направлялися відповідачу рахунки-фактури на оплату послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, однак, через невчинення відповідачем дій по оплаті за надану комунальну послугу, за останнім обліковується заборгованості в розмірі 2 531,84 грн. по публічному договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за період з 01.10.2023 року по 31.05.2024 року.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, з урахуванням заяви (вх. № 28728), в якому останній просив стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" заборгованість в сумі 157630 грн. 81 коп., з яких: 154 833,05 грн. заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з 01.10.2023 року по 30.04.2024; 265,92 грн. абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2023 року по 31.05.2024 року ; 2 531,84 грн. заборгованість по публічному договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, за період з 01.10.2023 року по 31.05.2024 року.

10.12.2024 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав, викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Предметом позову є вимога про стягнення заборгованості за комунальні послуги, а предметом доказування у справі, відповідно, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Так, відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону, комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до статті 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги (далі Закон) до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (частини шоста, сьома статті 276 ГК України).

За приписами статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором, який є публічним договором приєднання, складається з: плати за послуги, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначено відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до обов`язків споживача належить, зокрема, оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Фактом приєднання споживача до умов публічного договору на надання комунальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

За матеріалами справи, Гармаш Валентина Василівна 24.07.2002 року зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію (перереестрацію) суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи.

У відповідності до довідки Державного комітету статистики України, відповідач є підприємцем та здійснює у відповідності до видів діяльності: продаж і здавання в найм (в оренду) нерухомого майна невиробничого призначення.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 12 жовтня 2023 року, за відповідачем зареєстровано наступні об`єкти речових прав: нежитлові приміщення 1-го поверху № 26,27,28,29,30, антресоль 1-го поверху № 32 по вул. Григорія Сковороди, 67 (колишня Пушкінська) у місті Харкові, загальною площею 139,4 кв. м в літ. А-5, які обліковуються на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50293177 від 18.12.2019 року 11:13:05, приватний нотаріус Куксін Станіслав Юрійович, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська область, та документів, які подані для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу, серія та номер: 190442, виданий 11.12.2019 року, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю Всеукраїнське бюро технічної інвентаризації; нежитлові приміщення підвалу № 10-:-27, 1-го поверху № 26-:-30, антресолі № 32 в літ. А-5 по вул. Григорія Сковороди, 67 (колишня Пушкінська) у місті Харкові загальною площею 391,5 кв. м., які обліковуються на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 24.02.2002, Київська районна рада м. Харкова.

Забезпечення безперервного постачання теплової енергії до житлових та нежитлових приміщень у місті Харкові здійснює комунальне підприємство Харківські теплові мережі, правовідносини з яким регулюються на договірній підставі, тобто шляхом укладання договору із споживачем такої послуги.

На підставі частини 5 статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року за № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1023), на офіційному сайті КП Харківські теплові мережі www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 31.10.2021 року було розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який набрав чинності з 01 грудня 2021 року.

Відповідно до положень п. 51 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

За змістом п. 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Крім того, з 01 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, який 01 червня 2022 року опублікований на офіційному сайті КП Харківські теплові мережі в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua.

Відповідно до п. 4 публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від Виконавця послуги, або фактичного отримання послуги.

Так, між позивачем та відповідачем було укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, шляхом отримання (як споживачем) комунальної послуги (теплової енергії) за фактом споживання теплової енергії на потреби опалення приміщень, що підтверджується актами за № 174/1486 від 28.10.2023 року; за № 174/2436 від 26.03.2024 року про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалюваного сезону 2023-2024 до будівель в цілому.

Вказані акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП Харківські теплові мережі та балансоутримувача будинку.

Вказані договори є публічними договорами приєднання, що встановлюють порядок та умови надання відповідних житлово-комунальних послуг (постачання теплової енергії) та пов`язаних з ними послуг з технічного обслуговування систем постачання теплової енергії і гарячої води.

Заперечень з боку відповідача щодо отримання послуг з постачання теплової енергії за індивідуальним договором по нежитловому приміщенню приміщення 1-го поверху № 26,27,28,29,30, антресоль 1-го поверху № 32 по вул. Григорія Сковороди, 67 (колишня Пушкінська) у місті Харкові та по нежитловому приміщенню приміщення підвалу № 10-:-27, 1-го поверху № 26-:-30, антресолі № 32 в літ. А-5 по вул. Григорія Сковороди, 67 (колишня Пушкінська) у місті Харкові загальною площею 391,5 кв. м. матеріали справи не містять.

Так, позивач, як виконавець комунальної послуги, у відповідності до пункту 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії надає відповідачу (як споживачу) послугу по постачанню теплової енергії відповідно до теплового навантаження будинку, зокрема, по нежитловому приміщенню приміщення 1-го поверху № 26,27,28,29,30, антресоль 1-го поверху № 32 по вул. Григорія Сковороди, 67 (колишня Пушкінська) у місті Харкові, загальною площею 139,4 кв. м в літ. А-5, теплове навантаження складає 124, 6 кв. м., а по нежитловому приміщенню приміщення підвалу № 10-:-27, 1-го поверху № 26-:-30, антресолі № 32 в літ. А-5 по вул. Григорія Сковороди, 67 (колишня Пушкінська) у місті Харкові загальною площею 391,5 кв. м., теплове навантаження складає 262,3 кв.м.

Зустрічний обов`язок споживача, як отримувача послуги є вчасна та повна оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифом на опалення приміщення, в обсягах за показами засобів вимірювальної техніки вузла (комерційного обліку) або у разі коли будинок не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу.

Будинок по вул. Григорія Сковороди, 67 (колишня Пушкінська) у місті Харкові не обладнаний приладом обліку, що в свою чергу має наслідком нарахування за послугу з постачання теплової енергії за Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року за № 315.

Аргументи апелянта на те, що у відповідності до п. 33 договору, де зазначено на те, що виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу; рахунок надається на паперовому носії; на вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів; відповідно до пункту 34 договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу, сплата послуг, як зазначає апелянт, має відбуватися лише на підставі наданих позивачем рахунків-фактур та відповідно наданих позивачем послуг, втім позивачем таких дій не здійснено; враховуючи воєнний стан, позивач мав повідомити відповідача про виставлені рахунки у будь-який зручний для нього спосіб, з метою уникнення спорів, втім відповідних дій не здійснив, не приймаються, з огляду на таке.

За матеріалами справи, рахунки фактури за надані комунальні послуги по відпуску теплової енергії та послуг по технічному обслуговуванню та поточному ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, були сформовані та надіслані відповідачу поштою, чим було проінформовано останнього щодо факту виконаних позивачем послуг та встановленої тарифами заборгованості за ці послуги.

Втім, відповідач свої зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг належним чином не виконав, виставлені позивачем рахунки на оплату за надані послуги у порядку та строки, передбачені зазначеними договорами, не оплатив.

Докази звернення відповідача до виконавця (позивача) щодо неналежного надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання. Виходячи із цих загальних засад, має встановлюватися і наявність або відсутність вини: особа має визнаватися невинуватою, якщо вона вжила всіх заходів для належного виконання зобов`язання при тому ступені турботливості та обачності, що вимагалася від неї за характером зобов`язання та умовами обороту.

Господарським судом першої інстанції обґрунтовано зазначено на те, що враховуючи, що відповідач свого обов`язку по перерахуванню коштів за надані комунальні послуги не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак порушив договірні зобов`язання (стаття 610 ЦК України), що є поведінкою, яка суперечить добросовісній та чесній діловій практиці в сфері господарських відносин, наявні правові підстави для захисту прав та інтересів позивача.

Згідно матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків заборгованості по особовим рахункам відповідача, за останнім обліковується заборгованість в сумі 157630 грн. 81 коп., з яких: 154 833,05 грн. заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з 01.10.2023 року по 30.04.2024 року; 265,92 грн. абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2023 року по 31.05.2024 року; 2 531,84 грн. заборгованість по публічному договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за період з 01.10.2023 року по 31.05.2024 року.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів, які б могли спростувати наявність у нього заборгованості перед позивачем за укладеними договорами.

А отже, господарський суд першої інстанції, беручи до уваги доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які є публічними договорами приєднання та те, що відповідачем не спростовано наявності заборгованості, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено про покладання на відповідача витрат пов`язаних із поштовим відправленням.

За змістом частини 2 статті 128 ГПК України розмір витрат, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судовими витрати, пов`язаними з розглядом справи є витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 року у справі № 904/2559/23 та об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19).

На підтвердження поштових витрат позивачем надано поштову накладну № 0332 та опис вкладення у цінний лист із фіксальним чеком на суму 55,00 грн.

А тому, з огляду на підтвердження суми понесених позивачем поштових витрат, які пов`язані із розглядом справи (надіслання позовної заяви відповідачу), господарським судом першої інстанції обґрунтовано зазначено на те, що такі витрати підлягають задоволенню.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Гармаш Валентини Василівни залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2024 року у справі № 922/3563/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов