ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
28.02.2025 Справа № 905/200/25
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в сумі 261 665,08 грн.,-
В С Т А Н О В И В
Товариство з додатковою відповідальністю «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» звернулось до Господарського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТІК АГРО» заборгованості в сумі 261 665,08 грн.
Заяву обґрунтовано порушенням боржником грошових зобов`язань за договором поставки продукції №529 від 16.12.2019.
Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Відповідно до п.п. 1 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. 1 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлений на рівні 3028,00 грн.
Водночас, відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, оскільки заява про видачу судового наказу по даній справі надійшла через Електронний суд, заявником повинен був бути сплачений судовий збір в сумі 242,24 грн.
Звертаючись до господарського суду із заявою про видачу судового наказу, заявники у відповідному порядку (за встановленими реквізитами для перерахування судового збору по заявам, які розглядаються господарським судом Донецької області) та розмірі сплачують судовий збір до Державного бюджету України.
Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.
Заявником на підтвердження сплати судового збору до заяви про видачу судового наказу додано платіжну інструкцію № 2327 від 24.02.2025 на суму 302,80 грн. з зазначенням призначення платежу: "Судовий збір за позовом ТДВ "Яготинський маслозавод", Господарський суд міста Києва" з якої вбачається, що оплата судового збору здійснена на реквізити Господарського суду міста Києва в той час як заява про видачу судового наказу подана до Господарського суду Донецької області.
За вказаних обставин, платіжна інструкція № 2327 від 24.02.2025 на суму 302,80 грн. грн. не може бути прийнята судом в якості належного доказу на підтвердження сплати судового збору по даній спраі.
Таким чином, за висновками суду, заявником подано заяву про видачу наказу з порушенням вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї частини; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст.152 ГПК України).
При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень частини 1 статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч.2 ст. 151 ГПК України).
За таких обставин, враховуючи недотримання заявником вимог ч. 3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України, а саме ненадання документу, що підтверджує сплату судового збору, суд дійшов висновку про відмову Товариству з додатковою відповідальністю «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТІК АГРО» заборгованості в сумі 261 665,08 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В
Відмовити Товариству з додатковою відповідальністю «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТІК АГРО» заборгованості в сумі 261 665,08 грн.
Ухвала набрала законної сили в день її підписання судом 28.02.2025.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.С. Зельман