РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2025Справа № 910/13756/24
За позовом Науково-виробничо-комерційного підприємства "Промсервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еіг Енерджі Трейдінг"

про стягнення 2234422,50 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Скобіола О.П.

Представники сторін: не з`явились

У судовому засіданні 20.02.2025 в порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України було ухвалено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Науково-виробничо-комерційне підприємство "Промсервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еіг Енерджі Трейдінг" про стягнення 2234422,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 59/П-21 від 21.10.2021.

Ухвалою суду від 18.11.2024 відкрито провадження у справі № 910/13756/24, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 12.12.2024.

11.12.2024 від позивача до суду надійшло клопотання про проведення засідання за відсутності учасника справи.

Ухвалою суду від 12.12.2024 підготовче засідання у справі призначено на 27.01.2025.

24.01.2025 від позивача до суду надійшло клопотання про проведення засідання за відсутності учасника справи та закриття підготовчого провадження, та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 27.01.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 20.02.2025.

20.02.2025 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. В заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про подання заяви про розподіл витрат на правову допомогу в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

В судове засідання 20.02.2025 представники позивача та відповідача не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач завчасно подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2021 року між Науково-виробничо-комерційним підприємством "Промсервіс" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еіг Енерджі Трейдінг" (Покупець) укладено генеральний договір № 59/П-21 на поставку нафтопродуктів, на підставі п. 1.1. якого постачальник зобов`язується у відповідності з замовленням передати у власність покупцю нафтопродукти в асортименті (надалі за текстом - Товар), а покупець зобов`язується приймати Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Згідно п. 1.2 договору кількість, асортимент та ціна товару, вказуються у специфікаціях та рахунках, що являються додатками до даного договору і складають його невід`ємну частину.

Постачальник зобов`язується відвантажити покупцю товар згідно графіку відвантаження, узгодженому сторонами договору в специфікаціях, підписаній уповноваженими особами сторін. Передача власності на товар (підписання акту або накладної про приймання-здачу по кількості та якості) здійснюється в пункті наливу-зливу відповідальній особі покупця або перевізника в порядку, що визначається чинним законодавством для даного типу товару. Повне виконання обов`язків сторонами вважається погодженим після підписання акту приймання-передачі товару уповноваженими особами сторін. Після цього претензії по кількості та якості до розгляду не приймаються. (п. 2.1, 2.8, 3.6 договору).

Відповідно до п. 4.6 Договору оплата товару здійснюється протягом 15 календарних днів з дня отримання відповідної партії товару або передплатою (частковою передплатою) по Договору за домовленістю сторін на кожну партію товару, що фіксується в специфікації чи додатковій угоді уповноваженими особами сторін.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його відповідальними особами сторін і діє до 31.12.2022, але в будь-якому разі - до повного виконання умов та зобов`язань сторін по п. 1.1 даного договору в частині розрахунку за товар зі сторони покупця (п. 5.1 договору).

До матеріалів справи долучено специфікації, в яких визначено асортимент, кількість та вартість товару, що підлягає поставці: № 691 від 12.12.2021 на суму 431820,00 грн, № 695 від 17.12.2021 на суму 434520,00 грн, № 690 від 12.12.2021 на суму 439200,00 грн, № 694 від 13.12.2021 на суму 456300,00 грн, № 583 від 02.11.2021 на суму 472582,50 грн.

На оплату поставленого товару було виставлено наступні рахунки: № 726 від 12.12.2021 на суму 431820,00 грн, № 730 від 17.12.2021 на суму 434520,00 грн, № 725 від 12.12.2021 на суму 439200,00 грн, № 729 від 13.12.2021 на суму 456300,00 грн, № 612 від 02.11.2021 на суму 472582,50 грн.

Обставини щодо поставки товару позивачем відповідачу підтверджуються долученими до матеріалів справи видатковими накладними: № 691 від 12.12.2021 на суму 431820,00 грн, № 695 від 17.12.2021 на суму 434520,00 грн, № 690 від 12.12.2021 на суму 439200,00 грн, № 694 від 13.12.2021 на суму 456300,00 грн, № 538 від 02.11.2021 на суму 472582,50 грн. Загальна вартість поставленого згідно долучених до матеріалів справи видаткових накладних становить 2234422,50 грн. Видаткові накладні підписані та скріплені печатками обох контрагентів.

Крім того, обставини поставки позивачем відповідачу товару на суму 2234422,50 грн також підтверджуються актами приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю (від 12.12.2021, 17.12.2021, 13.12.2021, 02.11.2021) та товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) (№ 12/12/2021-002 від 12.12.2021, № 17/12/2021-002 від 17.12.2021, № 12/12/2021-001 від 12.12.2021, № 13/12/2021-001 від 13.12.2021, № 2/11/2021-001 від 02.11.2021).

Відповідач поставлені нафтопродукти не оплатив, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодекс України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно п. 4.6 договору оплата товару здійснюється протягом 15 календарних днів з дня отримання відповідної партії товару або передплатою (частковою передплатою) по Договору за домовленістю сторін на кожну партію товару, що фіксується в специфікації чи додатковій угоді уповноваженими особами сторін.

З урахуванням умов договору та приписів ст. 254 ЦК України, поставлений 02.11.2021 товар мав бути оплачений до 17.11.2021, поставлений 12.12.2021 та 13.12.2021 товар мав бути оплачений до 28.12.2021, а поставлений 17.12.2021 товар відповідач зобов`язаний був оплатити до 04.01.2022.

Проте, суду не було надано доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати товару на суму 2234422,50 грн, в зв`язку з чим вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про наслідки був повідомлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Так як позивачем було подано позовну заяву у даній справі в електронній формі, розмір судового збору, що підлягає сплаті, підлягає пониженню на коефіцієнт 0,8 та становить 26813,07 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з платіжної інструкції № 57 від 01.10.2024 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 33516,34 грн, тобто внесено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом (26813,07 грн). У зв`язку з означеним позивач має право звернутись до суду з клопотанням про повернення йому надмірно сплаченого судового збору у сумі 6703,27 грн.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еіг Енерджі Трейдінг" (03037, місто Київ, проспект Лобановського Валерія, будинок 56Б, 56/21, ідентифікаційний код 43927839) на користь Науково-виробничо-комерційного підприємства "Промсервіс" (27500, Кіровоградська область, Олександрівський район, місто Світловодськ, вулиця Героїв України, будинок 96, кімната 84, ідентифікаційний код 30417005) суму основного боргу у розмірі 2234422 (два мільйони двісті тридцять чотири тисячі чотириста двадцять дві) грн 50 коп., судовий збір у розмірі 26813 (двадцять шість тисяч вісімсот тринадцять) грн 07 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 03.03.2025

Суддя І.В.Усатенко