ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
11 лютого 2025 року Справа № 906/732/24
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Маціщук А.В.
суддя Мельник О.В.
суддя Василишин А.Р.
секретар судового засідання Загородько Б.Ю.
за участю представників сторін:
позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбра Грейн" - адв. Андрєєв О.І.
відповідача Фермерського господарства "МАВ-2007" - адв. Кравчук А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача Фермерського господарства "МАВ-2007" про розподіл витрат на правничу допомогу у справі № 906/732/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбра Грейн"
до відповідача Фермерського господарства "МАВ-2007"
про стягнення 499731,15 грн. пені та штрафу
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Амбра Грейн" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.
Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 27.01.2025 р. залишив без задоволення апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбра Грейн", а рішення Господарського суду Житомирської області від 07.11.2024 р. у справі № 906/732/24 - залишив без змін.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2025 р. у справі № 906/732/24 призначено до розгляду заяву відповідача Фермерського господарства "МАВ-2007" про розподіл витрат на правничу допомогу в судовому засіданні на 11 лютого 2025 року.
06.02.2025 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Амбра Грейн" надав суду клопотання про залишення заяви без розгляду /а.с. 247 248 у т.1/.
В обгрунтування такої заяви позивач зазначає, що ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2024 р. по справі № 906/732/24, було роз`яснено відповідачу Фермерському господарству "МАВ-2007" його обов`язок зареєструвати електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд", натомість відповідач такий обов`язок не виконав та не зареєстрував електронний кабінет. Доводить таким чином, що з причини відсутності реєстрації відповідача у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС станом на дату подачі клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд має залишити зазначене клопотання без розгляду.
11.02.2025 р. відповідач Фермерське господарство "МАВ-2007" подав заяву, у якій пояснив, що ФГ «МАВ-2007» були вказані всі відомості для реєстрації електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» ще на момент подання суду відзиву, але з невідомих причин у підсистемі «Електронний суд» вказано, що такого кабінету не зареєстровано. З метою підтвердження виконання вимог ухвали суду відповідач долучив до клопотання скіншоти з його електронного кабінету /а.с. 250 251 у т.1/.
В судовому засіданні 11.02.2025 р. представник відповідача підтримав заяву про розподіл витрат на правничу допомогу та просив її задоволити. Щодо клопотання позивача про залишення заяви без розгляду пояснив, що при подачі до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу 04.01.2025 р. відповідач на виконання ухвали суду здійснив реєстрацію електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», однак у зв`язку з кібератакою на реєстри України, яка відбулася 19.12.2024 р. така реєстрація не відображалася. В подальшому відповідач вживав заходи до відновлення реєстрації в електронному кабінеті, однак станом на 11.02.2025 р. реєстрація електронного кабінету також не відображається, очевидно, з технічних причин.
Розглянувши клопотання позивача про залишення заяви відповідача про розподіл витрат на правничу допомогу без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частинами 5-6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Відповідно до наведених норм ухвалою від 20.12.2024 р. колегія суддів апеляційного суду відкрила апеляційне провадження у справі № 906/732/24 та одночасно роз`яснила відповідачу Фермерському господарству "МАВ-2007" його обов`язок зареєструвати електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд".
Колегія суддів враховує доводи відповідача про те, що він зареєстрував електронний кабінет ще при поданні відзиву на апеляційну скаргу 04.01.2025 р., натомість у зв`язку із масштабною кібератакою на державні реєстри України, яка відбулася 19.12.2024 р. реєстрація електронного кабінету відповідача не відображається.
З наданого відповідачем скріншоту електронного кабінету Фермерського господарства «МАВ-2007» /а.с. 251 у т.1/ вбачається, що Володимир Маріщенко - керівником ФГ «МАВ-2007» (підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на а.с. 46 у т.1) має доступ до судових справ, у яких стороною є ФГ «МАВ-2007».
В судовому засіданні представник відповідача також пояснив, що керівником вживались заходи для належного відображення реєстрації електронного кабінету, тоді як на даний час це не вдалося з технічних причин.
Отже, колегія суддів оцінює пояснення відповідача як такі, що заслуговують на увагу, оскільки є загальновідомою обставиною масштабна кібератака на державні реєстри України, яка відбулася 19.12.2024 р. і мала наслідком технічні збої протягом певного періоду часу, що очевидно з незалежних від відповідача причин могло вплинути на спроможність відповідача у цей період належним чином відновити реєстрацію в електронному кабінеті.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що така ситуація не створила негативних наслідків для іншої сторони, оскільки головна мета електронного кабінету це швидкий обмін процесуальними документами, тоді як представник відповідача адвокат Кравчук А.В. надіслав заяву про розподіл витрат на правничу допомогу до електронного кабінету позивача ТОВ «Амбра Грейн» 29.01.2025 р., що підтверджено квитанцією про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС від № 2571179 /а.с. 229 у т.1/, і позивач ознайомився із такою заявою та мав можливість відреагувати на неї.
Колегія суддів відзначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів судом. Серед основних засад господарського судочинства рівність і змагальність учасників процесу та розумність строків розгляду справи. При цьому колегія суддів враховує, що за висновками ЄСПЛ право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04.12.1995 р.). Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Враховуючи вищевикладені обставини та з метою уникнути формального ставлення до вимог процесуальних норм у судочинстві, колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви позивача про залишення без розгляду заяви відповідача про розподіл витрат на правничу допомогу та розглядає таку заяву відповідача по суті.
Так. з метою розподілу судових витрат (витрат на правничу допомогу) колегією суддів встановлено наступне.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Нормами ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відповідності до статті 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, відповідно до норм частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України), що не позбавляє суд обов`язку перевірити достовірність доказів.
Матеріалами справи підтверджено, що представництво відповідача ФГ «МАВ-2007» у даній справі здійснювалось адвокатом Кравчуком А.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 29.07.2024 р. № 557 /а.с. 137 138 у т.1/, додатку № 2 до договору про надання правової допомоги від 29.07.2024 р. № 557 /а.с. 227 зв. у т.1/, ордеру від 01.01.2025 р. /а.с. 186 у т.1/.
За змістом договору про надання правової допомоги від 29.07.2024 р. № 557, укладеного адвокатом Кравчуком Андрієм Васильовичем та Фермерським господарством «МАВ-2007»/клієнт, сторони погодили, що клієнт/відповідач доручає, а адвокат зобов`язується надати клієнту професійну правничу допомогу, зокрема, представництво інтересів клієнта в усіх судових установах (загальних, спеціалізованих (господарських, адміністративних та ін.), третейських судах тощо).
Згідно з п. 4.1. договору клієнт у відповідності до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" оплачує послуги адвоката з наданої правової допомоги, визначеної в п. 1.1. даного договору, за договірною ціною, що є гонораром. Перелік послуг та їх вартість, сторони узгоджують у відповідному додатку, який є невід`ємною частиною договору.
Відповідач також надав суду апеляційної інстанції детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) від 27.01.2025 р., а саме : ознайомлення, правовий аналіз апеляційної скарги у справи № 906/732/24, супроводження господарської справи № 906/732/24 в апеляційній інстанції, підготовка, відправлення позивачу та подання до Північно-західного апеляційного господарського суду наступних документів: відзиву на апеляційну скаргу, додаткових пояснень та клопотання про відшкодування судових витрат, участь в судовому засіданні в Північно-західному апеляційному господарському суді під час розгляду апеляційної скарги у справі № 906/732/24 /а.с. 227 у т.1/.
Ухваливши у постанові за результатом апеляційного перегляду справи про покладення судових витрат на скаржника на підставі ст.129 ГПК України, колегія суддів врахувала результат апеляційного перегляду.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. При цьому не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.
Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі № 904/4507/18, у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 р. у справі № 912/1025/20, від 07.11.2019 р. у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 р. у справі № 922/2685/19 та є усталеною практикою. Наведені висновки Верховного Суду враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, ч.4 ст.236 ГПК України.
Отже, при визначенні суми відшкодування колегія суддів виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на стадії апеляційного перегляду справи був поданий відзив на апеляційну скаргу /а.с. 179- 185 у т.1/ та додаткові пояснення /а.с. 205 209 у т.1/. Також представник відповідача брав участь у судовому засіданні безпосередньо у приміщенні суду 27.01.2025 р. Такі надані адвокатом послуги, а саме - підготовка та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та додаткових пояснень, а також участь представника в судовому засіданні були необхідними відповідно до вимог господарського процесуального законодавства та реальними.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що в процесі апеляційного перегляду справи позиція сторін, зокрема, відповідача не змінювалася, і представництво інтересів відповідача здійснювалося тим самим адвокатом Кравчуком А.В., який не міг бути необізнаним про позицію позивача, відповідно, про доводи, якими скаржник обґрунтовував свою апеляційну скаргу, та про законодавство, застосоване до спірних правовідносин. Колегія суддів звертає увагу, що зміст відзиву на апеляційну скаргу та додаткових пояснень фактично узгоджуються із позицією відповідача у суді першої інстанції та змістом заяв по суті спору, поданих суду першої інстанції, тобто - правова позиція відповідача, викладена у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, вже була сформована на стадіі розгляду справи у суді першої інстанції та не зазнала змін, справа не є складною і додаткові обставини чи нові докази на стадії апеляційного перегляду не вивчались; доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається, відповідно, підготовка відзиву на апеляційну скаргу та додаткових пояснень об`єктивно не потребувала значних затрат часу. Тому колегія суддів погоджується із обґрунтованими доводами позивача щодо неспівмірності заявленої суми судових витрат.
Керуючись ст. ст. 126, 129, 244, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Заяву відповідача Фермерського господарства "МАВ-2007" про розподіл витрат на правничу допомогу у справі № 906/732/24 задоволити частково.
Господарському суду Житомирської області видати наказ на виконання даної постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 906/732/24 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 26.02.2025 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Василишин А.Р.