За заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лазурний блюз»
про ухвалення додаткового рішення
про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії
Суддя Бондаренко-Легких Г. П.
Секретар судового засідання Боровик В. В.
За участі представників сторін:
Представник позивача: Мурга О. Г. - адвокат, ордер серії АІ №1634528 від 01.07.2024;
Представник відповідача: не прибув;
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еверест» у справі №910/18202/23.

Відповідач у відзиві зазначив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у орієнтовному розмірі 40 000, 00 грн та докази їх понесення будуть надані суду у порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

03.02.2025 (5-ий день (02.02.2025) припадає на неділю - вихідний день) до суду від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача 40000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

05.02.2025 суд ухвалою призначив заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення до розгляду на 20.02.2025.

17.01.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 10000, 00 грн.

У судове засідання 20.02.2025 прибув представник позивача, представник відповідача (заявника) не прибув, однак 20.02.2025 до суду від відповідача (заявника) надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення та клопотання про зменшення судових витрат, заслухавши думку представника позивача, дійшов висновку про наступне.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати (частина 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 129 ГПК України).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем (заявником) у матеріали справи надано:

- Договір №04-01/24-ЮР про надання правничої допомоги від 15.01.2024 укладений між відповідачем та АО «Захист 24»;

- Акт приймання-передавання наданих послуг №1 від 28.01.2025 на суму 40000, 00 грн;

- платіжну інструкцію №27 від 17.01.2024 на оплату правничої допомоги у розмірі 40 000, 00 грн;

Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40000, 00 грн є підтвердженим належними та допустимими доказами.

Проте, суд вважає заявлені відповідачем (заявником) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000, 00 грн такими, що не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а отже є неспівмірними з обсягом фактично наданих адвокатом послуг на суму 10 000, 00 грн, з огляду на наступне:

Згідно детального опису виконаних робіт (наданих послуг) АО «Захист 24», що наведений в Акті приймання-передавання наданих послуг №1 від 28.01.2025, серед переліку наданих адвокатських послуг наявні послуги на загальну суму 10 000, 00 грн, а саме:

- правовий аналіз наданої Клієнтом позовної заяви та доданих до неї документів, поданої до Господарського суду м. Києва по судовій справі №910/18202/23, правовий аналіз наданої Клієнтом документації, консультування щодо можливостей та механізмів судового захисту прав Клієнта при розгляді даної судової справи в Господарському суді міста Києва (об`єм правової послуги 1 год - 2 000, 00 грн). Однак, адвокатським об`єднанням була надана, в тому числі, правнича допомогу щодо підготовки та подачі відзиву на позовну заяву до Господарського суду м. Києва по справі № 910/18202/23 (об`єм правової допомоги 3 год - 9 000, 00 грн), що по суті охоплює правничу допомогу з урахуванням попередньої консультації, оскільки відзив не можна підготувати без аналізу позовної заяви та аналізу документації;

- підготовка та подача заперечення на клопотання про залучення третіх осіб до Господарського суду м. Києва по справі № 910/18202/23 (об`єм правової послуги 1 год - 3 000, 00 грн). Однак, суд зазначає, що у судовому засіданні від 26.03.2024 суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні заяви позивача про залучення третіх осіб з огляду на недотримання позивачем вимог статті 50 ГПК України, при цьому, відповідач не доводить, що подання заперечень на заяву про залучення третіх осіб було необхідною дією;

- підготовка та подача клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи № 910/18202/23 до Господарського суду м. Києва (об`єм правової послуги 1 год - 2 000, 00 грн). Суд зазначає, що клопотання про приєднання доказів оформлено на 4-ьох сторінках та є виконанням відповідачем власного процесуального обов`язку визначеного статтею 80 ГПК України при поданні в матеріали справи нових доказів, а відтак не може бути компенсовано за рахунок позивача;

- підготовка та подача додаткових пояснень у справі до Господарського суд міста Києва по справі №910/18202/23 (об`єм правової послуги 1 год - 3 000, 00 грн). Разом з тим, подання таких додаткових пояснень не є необхідним у розумінні приписів ГПК України. Більше того, такі додаткові пояснення стосуються заперечень відповідача, які вже були викладені у відзиві, проте у їх ширшому розумінні.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція послідовно підтримується Верховним Судом, в тому числі, і в останніх постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21, від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

Відтак, на переконання суду, понесені відповідачем судові витрати на суму 10 000, 00 грн із 40 000, 00 грн заявлених не є обґрунтованими, оскільки, не відповідають критерію реальності (необхідності).

Суд також частково враховує подане позивачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з огляду на наступне.

Згідно частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зроблено висновок, що разом з тим у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Згідно частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Разом з тим, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги обґрунтовано тим, що у розумінні частини 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України лише якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд враховує, що позивачем було оплачено вартість адвокатських послуг у розмірі 40 000, 00 грн згідно платіжної інструкції ще у січні 2024 року, тобто за рік до закінчення судових дебатів Втім, на переконання суду, такі обставини не є підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення, проте враховуються судом під час вирішення клопотання позивача про зменшення судових витрат.

Також позивач зазначає, що заявлений розмір адвокатських витрат є неспівмірним із складністю справу, яка за характером спірних правовідносин не була складною, а скоріше була ускладнена діями сторін шляхом подання додаткових доказів, які не були належними та необхідними в повній мірі для оцінки щодо спірних правовідносин сторні, з чим суд погоджується.

За таких обставин, суд з урахуванням частини 4 статті 126, частини 5 статті 129, частини 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України зменшує неспівмірні витрати позивача на професійну правничу допомогу до 20 000, 00 грн (від 30 000, 00 грн обґрунтованих), що на переконання суду є підтвердженим та відповідає принципу співмірності витрат, що мали б бути понесені відповідачем для розгляду даної справи та є необхідними для захисту відповідачем своїх порушених прав.

Керуючись статтями 126, 129, 221, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лазурний блюз» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еверест» (03035, м. Київ, вул. Липківського Василя Митрополита, буд. 45; ідентифікаційний код: 38576494) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лазурний блюз» (02002, м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15-а; ідентифікаційний код: 38918602) 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Решту судових витрат Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лазурний блюз» у розмірі 20 000, 00 грн покласти на останнього.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішення законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 27.02.2025.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких