ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2025 р. Справа№ 910/6393/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення Господарського суду м. Києва від 08.11.2024 р.

у справі № 910/6393/24 (суддя - Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Челендж Аеропорт"

про стягнення 62131,68 грн,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Челендж Аеропорт" про стягнення 62131,68 грн, з яких: 42120,00 грн основного боргу, 15090,87 грн пені, 1181,91 грн 3% річних, 1713,90 грн інфляційних втрат, 2025,00 грн штрафу.

Вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за генеральною угодою № 02.1-14/4-11 від 29.07.2019 р. в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих послуг із забезпечення можливості здійснення відповідачем авіаційної діяльності (надання послуг з наземного адміністрування) на території аеропорту "Бориспіль" з використанням інфраструктури позивача за період з лютого 2022 року до березня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.06.2024 р. відкрито провадження у справі № 910/6393/24, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.11.2024 р. у справі № 910/6393/24 відмовлено Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" в задоволенні позову.

Не погодившись з вказаним рішенням, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідач не надавав письмових мотивованих відмов та не відхиляв акти здачі-приймання виконаних послуг, у зв`язку з чим відповідно до умов п. 3.6 угоди вказані акти за спірний період вважаються підписаними сторонами, а послуги наданими. Також скаржник вказує, що починаючи з 24.02.2022 р. і по теперішній час позивачем не приймалось рішень про зупинення роботи суб`єкта господарювання державного сектору економіки - Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на період дії воєнного стану.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2024 р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" у справі № 910/6393/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6393/24, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали від 02.12.2024 р. про відкриття провадження у справі № 910/6393/24 учасникам справи було доставлено до електронних кабінетів 02.12.2024 р., доказом чого є довідки про доставку електронного документа від 05.12.2024 р., що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 02.12.2024 р. у справі № 910/6393/24 оприлюднена у реєстрі 04.12.2024 р.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 р. на подання всіх заяв та клопотань, судова колегія вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

29.07.2019 р. між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - аеропорт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Челендж Аеропорт" (далі - компанія) укладено генеральну угоду про умови здійснення господарської діяльності № 02.1-14/4-11(далі - угода).

Відповідно до п. 1.1 угоди аеропорт забезпечує компанії можливість здійснювати авіаційну діяльність (надання послуг з наземного адміністрування) на території аеропорту "Бориспіль" з використанням інфраструктури аеропорту, а компанія зобов`язується сплачувати аеропорту плату за це.

За змістом угоди наземне адміністрування - послуги, що надаються екіпажам, представникам авіакомпаній, представництвам та іншим суб`єктам в офісному обслуговуванні, зв`язку, взаєморозрахунках та інших послугах, пов`язаних із взаємодією в аеропорту.

Згідно з п. 1.4 угоди місце виконання угоди: 08300, Україна, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7, ДП МА "Бориспіль".

Відповідно до п. 2.1.1 угоди сторони зобов`язані виконувати цю угоду та обов`язки, що встановлені цією угодою, належним чином, на основі принципу добросовісності.

Згідно з п.п. 2.2.23 п. 2.2 генеральної угоди № 02.1-14/4-11 від 29.07.2019 р., компанія зобов`язується, у строки, визначені параграфом 3 угоди, сплачувати рахунки-фактури аеропорту та підписувати і повертати акти приймання-здачі виконаних послуг, складені згідно з угодою, та акти про забруднення перонів.

Відповідно до п. 2.3.1 угоди аеропорт зобов`язаний, виписувати рахунки та акти згідно із умовами цієї угоди.

Аеропорт має право нараховувати пеню та штраф, у випадку порушення компанією умов здійснення платежів, встановлених цією угодою та окремими угодами (договорами) про надання окремих послуг між компанією та аеропортом в розмірах та на умовах, встановлених цією угодою та окремими угодами (договорами) (п. 2.5.4 угоди).

У відповідності до п. 3.1 угоди розмір плати, яку має сплачувати компанія за створення та підтримання аеропортом необхідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення компанією господарської діяльності в ДП МА "Бориспіль" з надання послуг з наземного адміністрування з використанням інфраструктури аеропорту у відповідності з правилами та на умовах цієї угоди становить: 1350,00 грн (без ПДВ) за 1 рейс, на якому компанія здійснювала діяльність з наземного адміністрування, але не менше ніж 1350,00 грн (без ПДВ) в місяць. Нарахування ПДВ здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Як передбачено п. 3.2 угоди, кількість рейсів визначається із довідки, яка надається компанією за звітний місяць, дана довідка повинна бути підписана керівником, головним бухгалтером компанії та скріплена печаткою (у разі її наявності). Довідка направляється офіційним листом на адресу аеропорту до 3 числа місяця, що слідує за звітним. При цьому, аеропорт має право перевірити кількість рейсів, які були обслуговані компанією за звітній місяць, на підставі власної інформації (згідно з заявками компанії на обслуговування). У разі виявлення невідповідностей, або у разі відсутності (ненадання компанією) довідки у визначені строки, аеропорт має право використовувати власну інформацію для виставлення рахунків.

Відповідно до п. 3.3 угоди протягом 3 робочих днів після отримання довідки, аеропорт виписує компанії рахунок та акт.

За п. 3.4 угоди представник компанії самостійно отримує в бухгалтерії аеропорту рахунок на здійснення плати згідно з п. 3.1 цієї угоди та акт в строк до 10 числа місяця, що слідує за звітним. У разі неотримання представником компанії рахунків у строки, що вказані вище, аеропорт направляє рахунки та акти компанії на адресу e-mail: . Сторони домовились, що датою отримання рахунку та акту буде вважатися кожне 10-е число місяця, що слідує за звітним місяцем, незалежно від дати їх фактичного отримання представником компанії.

У відповідності до п. 3.5 угоди оплата рахунків аеропорту здійснюється компанією протягом 3 календарних днів з дати їх отримання. Оплата здійснюється на відповідній поточний рахунок аеропорту.

Пунктом 3.6 угоди сторони погодили, що разом із рахунками представник компанії отримує складені аеропортом акти. Підписані акти або письмову мотивовану відмову від його підписання компанія зобов`язана повернути аеропорту протягом 5 робочих днів з дати його отримання. У разі отримання від компанії мотивованої відмови, аеропорт у десятиденний строк розглядає її та, у разі виявлення невідповідностей, проводить відповідні коригування в акті та при виставленні рахунку. Якщо протягом 5 робочих днів акт або письмова відмова не будуть направленні аеропорту, акт вважається підписаний сторонами, а відмови, направлені компанією з порушенням п`ятиденного строку, не будуть прийматися аеропортом для розгляду. Акти підписуються уповноваженими на це представниками обох сторін, про що сторони надають одна одній належним чином оформлені повноваження на осіб, що підписують акти.

Пунктом 3.7 угоди сторони погодили, що у разі наявності простроченої заборгованості у компанії перед аеропортом, аеропорт нараховує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується у порядку, встановленому чинним законодавством України, та до повного погашення заборгованості за цією угодою. При відсутності оплати з урахуванням пені більше, ніж 25 календарних днів з моменту отримання рахунку компанією, аеропортом додатково стягується штраф у розмір 5% від суми несвоєчасно оплаченого рахунку. Штраф нараховується на кожний рахунок, який не сплачений компанією більше, ніж 25 календарних днів з моменту його отримання.

Ця угода набуває чинності з 01.08.2019 р. та діє до 31.12.2019 р. включно. Якщо за 60 днів до закінчення терміну дії угоди жодна із сторін офіційно не повідомить іншу сторону про припинення строку дії угоди, угода вважається продовженою на кожний наступний календарний рік (п. п. 4.1, 4.2 угоди).

06.07.2020 р. сторони уклали додаткову угоду № 1 до генеральної угоди № 02.1-14/4-11 від 29.07.2019 р.

22.09.2020 р. сторони уклали додаткову угоду № 2 до генеральної угоди № 02.1-14/4-11 від 29.07.2019 р.

У період з січня 2023 року по квітень 2024 року позивач направляв на електронну адресу відповідача, яка зазначена в п. 3.4 угоди, рахунки-фактури та акти приймання-здачі за надані аеропортом послуги за період з лютого 2022 року по березень 2024 року на загальну суму 42120,00 грн.

Відповідач вказані рахунки не оплатив, акти приймання-здачі не підписав.

08.04.2024 р. позивач направив відповідачу претензію № 35-28/5-57, в якій вимагав погасити заборгованість за надані послуги.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеної угоди не виконав свої зобов`язання щодо вчасної оплати за надані послуги, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 42120,00 грн за період з лютого 2022 року по березень 2024 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що в силу загальновідомих обставин щодо закриття повітряного простору України для цивільної авіації та зупинення роботи Міжнародного аеропорту "Бориспіль" з 24.02.2022 р. і по теперішній час, за спірний період в Україні не відбувалось авіаперевезення цивільною авіацією, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з наземного адміністрування, пов`язаних з діяльністю саме аеропорту, оскільки зазначені послуги позивачем фактично не надавались.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як було встановлено вище, позивач направляв відповідачу рахунки та акти засобами електронного зв`язку на електронну адресу, яка зазначена в пункті 3.4 генеральної угоди № 02.1-14/4-11 від 29.07.2019 р., оскільки останній не отримував їх самостійно.

Так, позивачем було направлено рахунки та акти за послуги зі створення та підтримання аеропортом необхідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових передумов на загальну суму 42120,00 грн, а саме:

- 18.01.2023 р. рахунок-фактуру №7 2/71 від 31.12.2022 р. за надані послуги в лютому-грудні 2022 року у розмірі 17820,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 31.12.2022 р.;

- 21.02.2023 р. рахунок-фактуру № 72/12 від 31.01.2023 р. за надані послуги в січні 2023 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 31.01.2023 р.;

- 24.04.2023 р. рахунок-фактуру № 72/30 від 28.02.2023 р. за надані послуги в лютому 2023 року у розмірі 1 620, 00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 29.02.2023 р.;

- 02.05.2023 р. рахунок-фактуру № 72/45 від 31.03.2023 р. за надані послуги в березні 2023 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 31.03.2023 р.;

- 11.05.2023 р. рахунок-фактуру № 72/50 від 30.04.2023 р. за надані послуги в квітні 2023 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 30.04.2023 р.;

- 07.06.2023 р. рахунок-фактуру № 72/65 від 31.05.2023 р. за надані послуги в травні 2023 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 31.05.2023 р.;

- 04.07.2023 р. рахунок-фактуру № 72/73 від 30.06.2023 р. за надані послуги в червні 2023 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 30.06.2023 р.

- 04.08.2023 р. рахунок-фактуру № 72/80 від 31.07.2023 р. за надані послуги в липні 2023 у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 31.07.2023 р.;

- 07.09.2023 р. рахунок-фактуру № 72/89 від 31.08.2023 р. за надані послуги в серпні 2023 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 31.08.2023 р.;

- 04.10.2023 р. рахунок-фактуру № 72/95 від 30.09.2023 р. за надані послуги в вересні 2023 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 30.09.2023 р.;

- 01.04.2024 р. рахунок-фактуру № 72/104 від 31.10.2023 р. за надані послуги в жовтні 2023 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 31.10.2023 р.;

- 14.12.2023 р. рахунок-фактуру № 72/110 від 30.11.2023 р. за надані послуги в листопаді 2023 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 30.11.2023 р.;

- 10.01.2024 р. рахунок-фактуру № 72/119 від 31.12.2023 р. за надані послуги в грудні 2023 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 31.12.2023 р.;

- 15.02.2024 р. рахунок-фактуру № 72/5 від 31.01.2024 р. за надані послуги в січні 2024 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 31.01.2024 р.;

- 13.03.2024 р. рахунок-фактуру № 72/10 від 29.02.2024 р. за надані послуги в лютому 2024 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 29.02.2024 р.;

- 08.04.2024 р. рахунок-фактуру № 72/15 від 31.03.2024 р. за надані послуги в березні 2024 року у розмірі 1620,00 грн з ПДВ; акт здачі-приймання виконаних послуг від 31.03.2024 р.

Згідно з п. 3.4 угоди представник компанії самостійно отримує в бухгалтерії аеропорту рахунок на здійснення плати згідно з п. 3.1 цієї угоди та акт в строк до 10 числа місяця, що слідує за звітним. У разі неотримання представником компанії рахунків у строки, що вказані вище, аеропорт направляє рахунки та акти компанії на адресу e-mail: . Сторони домовились, що датою отримання рахунку та акту буде вважатися кожне 10-е число місяця, що слідує за звітним місяцем, незалежно від дати їх фактичного отримання представником компанії.

Відповідно до п. 10.2 угоди вci документи (листи, повідомлення, інша кореспонденція, тощо), що будуть відправлені однією стороною іншій стороні на адресу, вказану в угоді, вважаються такими, що були відправлені належним чином належному отримувачу до тих пір, поки сторона - отримувач письмово не повідомить сторону-відправника про зміну свого місцезнаходження (із доказами про отримання стороною-відправником такого повідомлення).

Матеріали справи не містять письмової мотивованої відмови відповідача від підписання вищевказаних актів здачі-приймання виконаних послуг.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази припинення зобов`язань сторін за укладеною угодою.

При цьому зупинення діяльності не звільняє від обов`язків, передбачених угодою, як і наявність чи відсутність рейсів не звільняє відповідача від обов`язку виконати договірні зобов`язання в частині здійснення плати, що передбачена п. 3.1 угоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.12.2024 р. у справі № 910/4843/24.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 42120,00 грн основного боргу за генеральною угодою № 02.1-14/4-11 від 29.07.2019 р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За неналежне виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 1181,91 грн 3% річних та 1713,90 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1181,91 грн 3% річних та 1713,90 грн інфляційних втрат є обґрунтованими, розмір їх арифметично правильним, відтак підлягають задоволенню.

Також за неналежне виконання умов укладеної угоди позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 15090,87 грн пені та 2025,00 грн штрафу.

Відповідно до п. 3.7 угоди, у разі наявності простроченої заборгованості у компанії перед аеропортом, аеропорт нараховує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується у порядку, встановленому чинним законодавством України, та до повного погашення заборгованості за цією угодою.

Згідно з п. 3.8 угоди, у випадку порушення строків надання довідки за звітний місяць компанія сплачує аеропорту неустойку у розмірі 100,00 грн (без ПДВ) за кожен календарний день прострочення терміну.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як передбачено ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі ст. 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 р. у справі № 904/6463/14).

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Торгово-промислова палата України на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р., що адресований всім кого це стосується, згідно з яким на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту Торгово-промислової палати України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р. строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Враховуючи це, Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 р. до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (постанова Верховного Суду від 25.01.2022 р. у справі № 904/3886/21).

Лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку (постанова Верховного Суду від 16.07.2019 р. у справі № 917/1053/18).

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ЦК України).

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", та в подальшому Указами Президента України продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 р. на сайті Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, яке є провайдером аеронавігаційного обслуговування та яке утворене з метою надання безпечного і економічно ефективного аеронавігаційного обслуговування користувача у повітряному просторі, що включає організацію повітряного руху, зв`язок, навігацію, спостереження (радіотехнічне забезпечення), було розміщено оголошення про закриття повітряного простору України. У зв?язку із військовим вторгненням Російської Федерації, згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положенням про використання повітряного простору України повідомлено, що органами Об?єднаної цивільно-військової системи та Державною авіаційною службою України вжито заходів щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору. Зокрема, повідомлено, що надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі України призупинено.

24.02.2022 р. на сайті Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" було розміщено інформацію, яка свідчить, що роботу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" призупинено, аеропорт не працює, всіх пасажирів аеропорту евакуйовано, злітно-посадкова смуга заблокована.

У зв`язку із військовим вторгненням Російської Федерації на територію України, Украероцентром з 24.02.2022 р. повітряний простір України був закритий для польотів цивільних повітряних суден, а також з 10.05.2022 р. за поданням Генерального штабу Збройних сил України установлено заборону використання повітряного простору шляхом видання повідомлення для пілотів NOTAM стосовно закриття повітряного простору України для польотів всіх повітряних суден окрім державних повітряних суден та польотів, що виконуються з дозволу Генерального штабу Збройних сил України.

Як передбачено п. 7.1 угоди, сторони звільняються від відповідальності за повне та/або часткове невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цією Угодою, якщо таке невиконання чи неналежне виконання сталися внаслідок настання зовнішніх і надзвичайних обставин відсутніх на момент підписання даної угоди, які не можна було ані передбачити, ані запобігти жодними розумними заходами. До таких обставин відносяться стихійні лиха, екстремальні погодні умови, пожежі, страйки, військові дії, громадські безпорядки тощо.

За п. 7.2 угоди достатнім доказом дії зазначених обставин є документ, виданий уповноваженим органом України, і лише наявність такого документа буде свідчити як доказ існування форс-мажорних обставин та їх тривалість.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 2701 від 27.01.2022 р. відповідач повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин та просив зупинити нарахування платежів за послуги, зокрема, передбачені генеральною угодою № 02.1-14/4-11 про умови здійснення господарської діяльності від 29.07.2019 р. з посиланням на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р.

Таким чином, відповідачем доведено факт виникнення та наявності форс-мажорних обставин, а також їх надзвичайність та невідворотність, що об`єктивно унеможливили належне виконання ним своїх обов`язків за угодою.

З огляду на викладене відповідач на підставі п. 7.1, п. 7.2 угоди звільняється від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за угодою, що сталося не з вини відповідача, а у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) - військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану та закриття Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Встановлення судом вищевказаної обставини свідчить про відсутність підстав для притягнення відповідача до відповідальності за порушення ним строків виконання своїх зобов`язань за угодою у вигляді стягнення пені та штрафу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову в частині вимог про стягнення 15090,87 грн пені та 2025,00 грн штрафу.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення Господарського суду м. Києва від 08.11.2024 р. у справі № 910/6393/24 підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 08.11.2024 р. у справі № 910/6393/24 скасувати частково та ухвалити в цій частині нове рішення.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позов Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Челендж Аеропорт" (02000, м. Київ, вул. Деревообробна, 5, код 34191794) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, код 20572069) 42120 (сорок дві тисячі сто двадцять),00 грн основного боргу, 1181 (одну тисячу сто вісімдесят одну),91 грн 3% річних та 1713 (одну тисячу сімсот тринадцять),90 грн інфляційних втрат.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Челендж Аеропорт" (02000, м. Київ, вул. Деревообробна, 5, код 34191794) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, код 20572069) 1755 (одну тисячу сімсот пятдесят пять),08 грн судового збору за подання позовної заяви».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Челендж Аеропорт" (02000, м. Київ, вул. Деревообробна, 5, код 34191794) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, код 20572069) 2632 (дві тисячі шістсот тридцять дві),62 судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду м. Києва видати відповідні накази.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран