ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року

м. Київ

cправа № 911/2748/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М.,

за участю представників:

прокуратури - Валевач М. М.,

позивача - не з`явилися,

відповідача-1 - не з`явилися,

відповідача-2 - Тарана М. В. (самопредставництво),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2024 (колегія суддів: Козир Т. П. - головуючий, Скрипка І. М., Агрикова О. В.) і рішення Господарського суду Київської області від 04.10.2023 (суддя Ейвазова А. Р.) у справі

за позовом заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської територіальної громади Броварського району Київської області

до: 1) Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, 2) Приватного підприємства "ЕКО-СТАРТ"

про визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У вересні 2021 року заступник керівника Броварської окружної прокуратури Київської області (далі - Прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Великодимерської територіальної громади Броварського району Київської області (далі - Великодимерська територіальна громада) до Господарського суду Київської області з позовом до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (далі - Великодимерська селищна рада) та Приватного підприємства "ЕКО-СТАРТ" (далі - ПП "ЕКО-СТАРТ"), в якому просив:

- визнати недійсним рішення Богданівської сільської ради Броварського району Київської області (далі - Богданівська сільська рада) від 04.11.2020 №1973-61-VII "Про передачу в оренду землі (землі комунальної власності) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код згідно з КВЦПЗ - 11.02), вид використання: для будівництва та обслуговування будівель, закладів комунального обслуговування під розміщення сміттєзвалища, розташованої в с. Залісся в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області";

- визнати недійсним договір оренди землі (тимчасовий) від 05.11.2020, укладений між Богданівською сільською радою та ПП "ЕКО-СТАРТ";

- скасувати рішення державного реєстратора від 05.11.2020 з індексним номером 54983006 про державну реєстрацію права оренди за ПП "ЕКО-СТАРТ" на земельну ділянку площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001 із одночасним припиненням речових прав ПП "ЕКО-СТАРТ" на зазначену земельну ділянку.

1.2. Позовні вимоги Прокурора обґрунтовані тим, що Богданівська сільська рада, яка діяла від імені територіальної громади, що в подальшому увійшла до складу Великодимерської територіальної громади, порушила порядок передачі в оренду ПП "ЕКО-СТАРТ" земельної ділянки площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001, оскільки, на думку Прокурора, право оренди зазначеної земельної ділянки могло набуватися виключно за результатами проведення земельних торгів (аукціону). Проте, за доводами Прокурора, спірну земельну ділянку було передано в оренду ПП "ЕКО-СТАРТ" без проведення земельних торгів.

Водночас Прокурор зазначав, що знаходження на спірній земельній ділянці належного ПП "ЕКО-СТАРТ" на праві приватної власності контрольно-пропускного пункту загальною площею 36,8 м2 не може бути підставою для передачі в оренду земельної ділянки площею 5,4000 га без проведення земельних торгів, оскільки ПП "ЕКО-СТАРТ" наділене правом претендувати на набуття речових прав щодо земельної ділянки, на якій безпосередньо розміщено об`єкт нерухомого майна, що перебуває у власності ПП "ЕКО-СТАРТ". Разом з тим, як зазначав Прокурор, Богданівська сільська рада передала в оренду ПП "ЕКО-СТАРТ" на позаконкурентних засадах земельну ділянку, площа якої становить 5,4000 га, що в 1467 раз перевищує площу земельної ділянки, на якій безпосередньо розміщено об`єкт нерухомого майна - контрольно-пропускний пункт загальною площею 36,8 м2. Водночас Прокурор наголошував на тому, що на момент укладення договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 була відсутня нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки.

За таких обставин Прокурор вважав, що рішення Богданівської сільської ради від 04.11.2020 №1973-61-VII та укладений на його підставі договір оренди землі (тимчасовий) від 05.11.2020 мають бути визнані недійсними, а також має бути скасоване рішення державного реєстратора від 05.11.2020 з індексним номером 54983006 про державну реєстрацію права оренди за ПП "ЕКО-СТАРТ" на земельну ділянку площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001 із одночасним припиненням речових прав ПП "ЕКО-СТАРТ" на зазначену земельну ділянку.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 04.10.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2024 у справі № 911/2748/21, відмовлено в задоволенні позовних вимог Прокурора в інтересах держави в особі Великодимерської територіальної громади до Великодимерської селищної ради та ПП "ЕКО-СТАРТ" про визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку.

2.2. Господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу № 911/2748/21 по суті позовних вимог, установили, що в цьому випадку Прокурор дотримався вимог, передбачених статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" та статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, для звернення до суду за захистом інтересів держави в особі Великодимерської територіальної громади.

2.3. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Прокурора в інтересах держави в особі Великодимерської територіальної громади, господарські суди попередніх інстанцій установили, що на земельній ділянці площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001, яка передана в тимчасове користування ПП "ЕКО-СТАРТ" відповідно до оспорюваного рішення Богданівської сільської ради від 04.11.2020 №1973-61-VII та оспорюваного договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020, розташований об`єкт - контрольно-пропускний пункт загальною площею 36,8 м2, який належить ПП "ЕКО-СТАРТ" на праві власності, що підтверджується висновком експертів від 12.10.2022 № 414/22-44, складеним за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи. При цьому господарські суди встановили, що на момент розгляду справи не оспорено правомірність набуття ПП "ЕКО-СТАРТ" контрольно-пропускного пункту загальною площею 36,8 м2, а тому не взяли до уваги доводи Прокурора щодо невідповідності вимогам законодавства акта про проведені електронні торги, на підставі якого ПП "ЕКО-СТАРТ" видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Крім того, господарські суди зазначили, що висновком експертів від 12.10.2022 № 414/22-44, складеним за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, встановлено наявність на земельній ділянці площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001 полігону твердих-побутових відходів, обов`язковим елементом якого є контрольно-пропускний пункт загальною площею 36,8 м2, право власності на який на момент прийняття Богданівською сільською радою оспорюваного рішення від 04.11.2020 № 1973-61-VII та на момент укладення оспорюваного договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 належить ПП "ЕКО-СТАРТ", і спірна земельна ділянка з її характеристиками є необхідною для забезпечення діяльності такого полігону твердих побутових відходів, частиною якого є контрольно-пропускний пункт загальною площею 36,8 м2. З огляду на викладене господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що передача в оренду ПП "ЕКО-СТАРТ" спірної земельної ділянки, на якій розташоване як нерухоме майно ПП "ЕКО-СТАРТ", так і інших осіб, не могла відбуватися за результатами проведення земельних торгів (аукціону).

2.4. Крім того, за висновками господарських судів попередніх інстанцій, не є підставою для визнання недійсними оспорюваного рішення Богданівської сільської ради від 04.11.2020 №1973-61-VII та оспорюваного договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 відсутність нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки. Господарські суди попередніх інстанцій з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, зазначили, що законодавцем допускається передання власником в оренду земельної ділянки у випадку неможливості проведення нормативної грошової оцінки за об`єктивних обставин та визначено можливість розрахунку річного платежу орендної плати за певними алгоритмом, передбаченим абзацом 3 підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2024 та рішенням Господарського суду Київської області від 04.10.2023 у справі № 911/2748/21, до Верховного Суду звернувся заступник керівника Київської обласної прокуратури з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Прокурора в інтересах держави в особі Великодимерської територіальної громади.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, заступник керівника Київської обласної прокуратури зазначає, що оскаржувані судові рішення господарських судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заступник керівника Київської обласної прокуратури, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. Заступник керівника Київської обласної прокуратури вважає, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, порушили положення статей 2, 7, 11, 13, 75, 236, 269 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосували приписи статей 120, 123, 124, 134, Земельного кодексу України та не врахували висновки щодо застосування цих норм, викладені в постановах Верховного Суду від 23.10.2024 у справі № 922/5064/23, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 04.10.2022 у справі № 910/5210/20, від 16.06.2020 у справі № 689/26/17, від 03.04.2019 у справі № 921/158/18.

3.4. Крім того, скаржник вважає, що господарські суди попередніх інстанцій необґрунтовано застосували до спірних правовідносин висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, про те, що, як виняток, законодавством допускається передання власником в оренду земельної ділянки у випадку неможливості проведення нормативної грошової оцінки за об`єктивних обставин, зокрема, через невизначення меж населеного пункту, на території якого знаходиться спірна земельна ділянка. Водночас скаржник зазначає, що у справі № 911/2748/21, яка розглядається, рішенням Броварської міської ради від 19.03.2020 № 964-69-VII затверджено проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці села Залісся Богданівської сільської ради Броварського району Київської області. При цьому відомості про межі адміністративно-територіальної одиниці села Залісся Богданівської сільської ради Броварського району Київської області були внесені до Державного земельного кадастру. Таким чином, за доводами заступника керівника Київської обласної прокуратури, межі села Залісся Богданівської сільської ради Броварського району Київської області були визначені на момент прийняття Богданівською сільською радою рішення від 12.11.2020 № 2009-62-VII та на момент укладення договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020.

3.5. При цьому, на думку скаржника, господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, помилково взяли до уваги висновок експертів від 12.10.2022 № 414/22-44, складений за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи. Заступник керівника Київської обласної прокуратури наголошує на тому, що судові експерти вийшли за межі предмета експертного дослідження, визначеного ухвалою Господарського суду Київської області від 03.12.2021 у справі № 911/2748/21. За доводами скаржника, на вирішення експертів не ставилися питання щодо наявності на спірній земельній ділянці полігону твердих побутових відходів, власником якого відповідач не є, та щодо визначення розміру земельної ділянки, необхідної для його обслуговування.

3.6. ПП "ЕКО-СТАРТ" у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. ПП "ЕКО-СТАРТ" зазначає, що з 70-х років ХХ сторіччя до 1996 року на шламонакопичувач заводу Відкритого акціонерного товариства "Радикал" (далі - ВАТ "Радикал"), який розташований на території Броварського району Київської області (на цей час - земельна ділянка з кадастровим номером :08:010:0001), завозилися шлами - відходи ртутного виробництва переважно із цеху виготовлення каустичної соди. Наприкінці 90-х років ВАТ "Радикал" з різних причин втратило прибутковість, зменшило обсяги виробництва і в результаті припинило експлуатацію та утримання шламонакопичувача, фактично покинувши його без належного нагляду та контролю за станом екологічної безпеки поблизу такого небезпечного об`єкта. У зв`язку із неможливістю ВАТ "Радикал" належно утримувати шламонакопичувач власними коштами, ВАТ "Радикал" звернулося до Броварської районної державної адміністрації Київської області з листом від 24.01.2002 № 501, в якому повідомило про необхідність проведення комплексу робіт із рекультивації полігону. З квітня 2002 року ПП "ЕКО-СТАРТ" розпочало роботи по здійсненню рекультивації шламонакопичувача заводу ВАТ "Радикал" шляхом заповнення його твердими побутовими відходами, що було дозволено Державним управлінням екології та природних ресурсів в Київській області Міністерства екології та природних ресурсів України. Таким чином, ПП "ЕКО-СТАРТ" з 2002 року здійснює діяльність із рекультивації шламонакопичувача заводу ВАТ "Радикал", що розташований на земельній ділянці, якій у 2020 році було присвоєно кадастровий номер :08:010:0001. Водночас у листопаді 2020 року ПП "ЕКО-СТАРТ" належним чином оформило та зареєструвало своє право на користування земельною ділянкою площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001, на якій знаходиться шламонакопичувач заводу ВАТ "Радикал". З урахуванням викладеного ПП "ЕКО-СТАРТ" вважає, що в цьому випадку відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог Прокурора в інтересах держави в особі Великодимерської територіальної громади.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 24.01.2002 ліквідатор ВАТ "Радикал" звернувся до Броварської районної державної адміністрації з листом, в якому повідомив про намір провести рекультивацію шламонакопичувачів підприємства на землях Рожівської сільської ради та просив надати дозвіл на проведення робіт силами організацій, які мають ліцензію на їх виконання.

4.2. 26.02.2002 між ВАТ "Радикал" як орендодавцем в особі керуючого санацією Стадником Д. В., та ПП "ЕКО-СТАРТ" як орендарем в особі власника Каргіна Г. В. була укладена угода оренди будівель та споруд шламонакопичувача заводу ВАТ "Радикал", згідно з пунктом 1.1 якої орендодавець передає, а орендар приймає в безоплатну оренду будівлі та споруди шламонакопичувача заводу ВАТ "Радикал", які знаходяться в с. Рожівка Броварського району Київської області (відповідно до додатку № 1 "Опис будівель та споруд шламонакопичувача заводу ВАТ "Радикал").

4.3. Пунктом 3.1 угоди визначено, що термін оренди починається з моменту підписання угоди і закінчується після завершення робіт з рекультивації шламонакопичувача ВАТ "Радикал".

4.4. Господарські суди попередніх інстанцій зазначили, що ПП "ЕКО-СТАРТ" не надало додаток № 1 до угоди від 26.02.2002, а також на вимогу господарського суду першої інстанції не надало для огляду оригінал угоди від 26.02.2002, а тому суди не взяли до уваги такі докази.

4.5. Відповідно до витягу з протоколу від 06.03.2002 № 2 узгоджувальної комісії з питань розташування та інженерного забезпечення об`єктів на території району Броварської районної державної адміністрації Київської області ПП "ЕКО-СТАРТ" надано дозвіл на рекультивацію покинутого шламонакопичувача заводу ВАТ "Радикал" в адміністративних межах Богданівської сільської ради.

4.6. Інститутом гігієни та медичної екології ім. О. М. Марзоєва надано Гігієнічне заключення від 25.02.2002 щодо рекультивації шламонакопичувача зводу ВАТ "Радикал".

4.7. Відповідно до зазначеного Гігієнічного заключення шламонакопичувач ВАТ "Радикал" знаходиться в межах Придніпровської низини, на лівобережжі р. Дніпра, в Броварському районі Київської області, площа території шламонакопичувача в огорожі становить 5,30 га, площа існуючого шламонакопичувача становить 3,22 га, площа автодоріг і площадок - 0,51 га, площа забудови - 0,02 га, площа озеленення - 1,55 га, ця споруда має екран зі спондилової глини, щебеню та асфальтобетону, на шламонакопичувачі зберігається приблизно 350 тис т відходів (шламу), який завозився з початку 70-х років і до 1996 року включно.

4.8. 18.02.2003 Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція надала висновок № 02/04-58 до проекту будівництва "Рекультивація покинутого шламонакопичувача заводу ВАТ "Радикал" на землях с Рожівка".

4.9. У квітні 2002 Державне управління екології та природних ресурсів в Київській області дозволило ПП "ЕКО-СТАРТ" початок робіт із рекультивації шламонакопичувача заводу ВАТ "Радикал", що включали в себе заповнення пустот шламонакопичувача побутовими відходами.

4.10. На підставі рішення Богданівської сільської ради від 30.07.2019 № 1725-55-VII ФОП Кушнір В. В. виготовив проект землеустрою "щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність для подальшої оренди на конкурентних засадах (земельних торгах) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код згідно з КВЦПЗ - 11.02), вид використання: для будівництва та обслуговування будівель, закладів комунального обслуговування під розміщення сміттєзвалища в селі Залісся в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області"

4.11. Рішенням Богданівської сільської ради від 29.09.2020 №1836-58-VII "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність для подальшої оренди на конкурентних засадах (земельних торгах) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код згідно з КВЦПЗ - 11.02), вид використання: для будівництва та обслуговування будівель, закладів комунального обслуговування під розміщення сміттєзвалища в селі Залісся в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області" вирішено:

- затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,4000 га в комунальну власність для подальшої оренди на конкурентних засадах (земельних торгах) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код згідно з КВЦПЗ - 11.02), вид використання: для будівництва та обслуговування будівель, закладів комунального обслуговування під розміщення сміттєзвалища в селі Залісся в межах Богданівської сільської ради, розроблений ФОП Кушніром В. В.;

- передати земельну ділянку в комунальну власність для подальшої оренди на конкурентних засадах та встановити, що такій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :08:010:0001.

4.12. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.09.2020 № 225911926 запис про право комунальної власності на земельну ділянку за Богданівською сільською радою внесено державним реєстратором Броварської районної державної адміністрації Київської області Кисіль Г. В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 29.09.2020 з індексним номером 54298639.

4.13. Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що 19.10.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д. В. видала ПП "ЕКО-СТАРТ" свідоцтво про належність на праві власності нерухомого майна, що складається з нежитлового приміщення - контрольно-пропускного пункту загальною площею 36,8 м2, яке придбане ПП "ЕКО-СТАРТ" за 250 010,00 грн, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :08:010:0001.

4.14. Рішенням Богданівської сільської ради від 04.11.2020 №1973-61-VII "Про передачу в оренду землі (землі комунальної власності) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код згідно з КВЦПЗ - 11.02), вид використання: для будівництва та обслуговування будівель, закладів комунального обслуговування під розміщення сміттєзвалища, яка розташована в селі Залісся в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області" вирішено:

- передати в оренду земельну ділянку площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001 за рахунок земель комунальної власності, для розміщення та експлуатації основних, допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код згідно з КВЦПЗ - 11.02), вид використання: для будівництва та обслуговування будівель, закладів комунального обслуговування під розміщення сміттєзвалища, яка розташована в с. Заліссі в межах Богданівської сільської ради, терміном на 49 років з орендною платою 11 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки;

- до моменту вступу в силу нормативної грошової оцінки землі укласти тимчасовий договір оренди, що передбачає відшкодування (виплату) орендної плати в розмірі 53 493,00 грн за 1 місяць користування, що становить 641 916,00 грн.

4.15. На підставі зазначеного рішення 05.11.2020 між Богданівською сільською радою та ПП "ЕКО-СТАРТ" укладено договір оренди землі (тимчасовий).

4.16. Відповідно до договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 орендодавець (Богданівська сільська рада) надає, а орендар (ПП "ЕКО-СТАРТ") приймає у строкове платне користування земельну ділянку із цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код згідно з КВЦП3 - 11.02), вид використання: для будівництва та обслуговування будівель, закладів комунального обслуговування під розміщення сміттєзвалища з кадастровим номером :08:010:0001, яка розташована у с. Заліссі Броварського району Київської області.

4.17. У пункті 3 договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 визначено, що на земельній ділянці (земельних ділянках) розміщений об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення - контрольно-пропускний пункт загальною площею 36,8 м2, що зареєстрований на праві власності за ПП "ЕКО-СТАРТ"; інші об`єкти інфраструктури - відсутні.

4.18. Пунктом 4 договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 передбачено, що земельна ділянка передається в оренду без приміщень, що належать територіальній громаді.

4.19. Пунктом 5 договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору не вступила в силу, однак на підставі звернення орендаря та з урахуванням необхідності сплати за користування земельною ділянкою погоджено тимчасово здійснювати сплату оренди, виходячи із затвердженої ставки оренди - 11 % та ринкової вартості земельної ділянки на підставі висновку про її вартість від 30.10.2020 у розмірі 5 835 600,00 грн, що становить 53 493,00 грн за 1 місяць користування та 641 916,00 грн за рік; у подальшому, після набрання чинності нормативної грошової оцінки, розмір орендної плати визначається відповідно до рішення від 04.11.2020 № 1973-61-VII.

4.20. Відповідно до пункту 16 договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 цільове призначення земельної ділянки визначено для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

4.21. Пунктом 8 договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 передбачено, що цей договір укладено на три роки; договір припиняє свою чинність у разі укладення нотаріального договору оренди на підставі рішення від 04.11.2020 № 1973-61-VII та після вступу в силу нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

4.22. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що право оренди за договором оренди землі (тимчасовим) від 05.11.2020 зареєстровано 05.11.2020 на підставі рішення державного реєстратора Броварської районної державної адміністрації Кисіль Г. В. від 05.11.2020 з індексним номером 54983006.

4.23. Господарські суди також зазначили, що в процесі розгляду справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 було призначено інженерно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертизи поставлено такі питання:

- чи розташований об`єкт - нежитлове приміщення - контрольно-пропускний пункт площею 36,8 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212) на земельній ділянці площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001, яка передана ПП "ЕКО-СТАРТ" в оренду відповідно до рішення Богданівської сільської ради від 04.11.2020 №1973-61-VII та договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020, що укладений між Богданівською сільською радою та ПП "ЕКО-СТАРТ"?;

- якщо так, чи є земельна ділянка з кадастровим номером :08:010:0001 із відповідними технічними характеристиками (площею, конфігурацією, координатами тощо) необхідною для розміщення та експлуатації відповідної споруди - контрольно-пропускного пункту площею 36,8 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212) повністю або частково?

4.24. Відповідно до висновку експертів від 12.10.2022 №414/22-44, складеного за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, об`єкт - нежитлове приміщення - контрольно-пропускний пункт (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212) розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :08:010:0001, яка є об`єктом оренди за договором оренди землі (тимчасовим) від 05.11.2020. Надати висновок на питання, чи є відповідна земельна ділянка необхідною для розміщення та експлуатації споруди - зазначеного контрольно-пропускного пункту повністю або частково, експертам не вдалося з посиланням на фактичне використання з 2002 року до 2020 року території, за рахунок якої сформована земельна ділянка з кадастровим номером :010:0001 площею 5,4000 га, цільового призначення цієї земельної ділянки, мети її формування, раціонального принципу використання земель, належності контрольно-пропускного пункту з реєстровим номером 212 до обов`язкових основних елементів полігону твердих побутових відходів, того, що такий об`єкт має використовуватися для забезпечення діяльності полігону твердих побутових відходів виключно у сукупності з іншими об`єктами, а не самостійно, власником вказаного контрольно-пропускного пункту та користувачем земельної ділянки, на якій розташований відповідний об`єкт, є одна і та ж особа, вказана земельна ділянка повністю є необхідною для облаштування полігону твердих побутових відходів (сміттєзвалища), до елементів якого належить і відповідний контрольно-пропускний пункт.

4.25. Прокурор, звертаючись із цим позовом до суду, зазначав, що Богданівська сільська рада, яка діяла від імені територіальної громади, що в подальшому увійшла до складу Великодимерської територіальної громади, порушила порядок передачі в оренду ПП "ЕКО-СТАРТ" земельної ділянки площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001, оскільки, на думку Прокурора, право оренди зазначеної земельної ділянки могло набуватися виключно за результатами проведення земельних торгів (аукціону). Прокурор зазначав, що Богданівська сільська рада передала в оренду ПП "ЕКО-СТАРТ" на позаконкурентних засадах земельну ділянку, площа якої становить 5,4000 га, що в 1467 раз перевищує площу земельної ділянки, на якій безпосередньо розміщено об`єкт нерухомого майна - контрольно-пропускний пункт загальною площею 36,8 м2.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, представника відповідача-2, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є вимоги Прокурора в інтересах держави в особі Великодимерської територіальної громади до Великодимерської селищної ради та ПП "ЕКО-СТАРТ" про визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку.

5.4. Підставою позовних вимог, на думку Прокурора, є порушення Богданівською сільською радою, яка діяла від імені територіальної громади, що в подальшому увійшла до складу Великодимерської територіальної громади, порядку передачі в оренду ПП "ЕКО-СТАРТ" земельної ділянки площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001, оскільки право оренди зазначеної земельної ділянки могло набуватися виключно за результатами проведення земельних торгів (аукціону).

5.5. Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5.6. Частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

5.7. Верховний Суд зазначає, що за змістом статті 12 Земельного кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент прийняття Богданівською сільською радою оспорюваного рішення) до повноважень сільської ради в галузі земельних відносин на її території, зокрема, належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

5.8. Частиною 2 статті 83 Земельного кодексу України передбачено, що у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

5.9. За змістом статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

5.10. Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

5.11. Колегія суддів також зазначає, що приписи статті 124 Земельного кодексу України визначають порядок передачі земельних ділянок в оренду.

5.12. Так, відповідно до частин 1, 2 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 статті 134 цього Кодексу.

5.13. За змістом статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

5.14. Верховний Суд також зазначає, що відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

5.15. Частинами 1, 2 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

5.16. Колегія суддів також зазначає, що, звертаючись із позовом про визнання недійсним правочину, позивач згідно з вимогами статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення позивачем обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства суд не має підстав для задоволення відповідного позову. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 18.05.2023 у справі № 910/7975/21 та постановах Верховного Суду від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 03.12.2024 у справі № 914/3310/23, від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 15.10.2024 у справі № 917/531/19, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22.

5.17. Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2) тощо.

5.18. Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

5.19. Отже, наведеними правовими положеннями визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України).

5.20. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 03.12.2024 у справі № 914/3310/23, від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 15.10.2024 у справі № 917/531/19, від 20.02.2024 у справі № 903/1037/22, від 19.03.2024 у справі № 910/4293/22.

5.21. Крім того, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 03.12.2024 у справі № 914/3310/23, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22 від 18.05.2023 у справі № 906/743/21, від 03.08.2023 у справі № 909/654/19, від 19.10.2022 у справі № 912/278/21.

5.22. При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства. Саме по собі відступлення сторонами від положень законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 03.12.2024 у справі № 914/3310/23, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22, від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 15.10.2024 у справі № 917/531/19.

5.23. Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 03.12.2024 у справі № 914/3310/23, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22, від 20.02.2024 у справі № 903/1037/22, від 19.03.2024 у справі № 910/4293/22.

5.24. Господарські суди попередніх інстанцій, розглянувши справу № 911/2748/21 по суті позовних вимог, дійшли висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог Прокурора в інтересах держави в особі Великодимерської територіальної громади.

5.25. Заступник керівника Київської обласної прокуратури не погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, а тому звернувся з касаційною скаргою на судові рішення у цій справі. Заступник керівника Київської обласної прокуратури, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.26. Пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.27. Касаційна скарга з посиланням на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивована тим, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, порушили положення статей 2, 7, 11, 13, 75, 236, 269 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосували приписи статей 120, 123, 124, 134, Земельного кодексу України, та не врахували висновки щодо застосування цих норм, викладені в постановах Верховного Суду від 23.10.2024 у справі № 922/5064/23, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 04.10.2022 у справі № 910/5210/20, від 16.06.2020 у справі № 689/26/17, від 03.04.2019 у справі № 921/158/18.

5.28. За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарження судових рішень з підстав, зазначених у пункті 1 частини 2 цієї статті, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.29. Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд зазначає, що обставини, які стали підставами для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у цьому випадку не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваних судових рішень з огляду на таке.

5.30. За доводами заступника керівника Київської обласної прокуратури, в постанові Верховного Суду від 23.10.2024 у справі № 922/5064/23 викладено висновок, який, на його думку, не було враховано господарськими судами під час ухвалення оскаржуваних рішень:

"Площа земельної ділянки, яка надана в оренду, у сотні разів перевищує площу вказаного нерухомого майна, яке, в свою чергу, складає 11,2 % від площі спірної земельної ділянки. Таким чином, порушується принцип пропорційності та цільового призначення земельної ділянки, що передається в оренду, із врахуванням положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України, внаслідок набуття особою у приватну власність об`єкта нерухомого майна у раніше сформованих межах земельної ділянки комунальної форми власності".

5.31. Колегія суддів установила, що в постанові Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 викладено висновок, який, на думку скаржника, не було враховано господарськими судами під час ухвалення оскаржуваних рішень:

"69. Як правильно вказав суд апеляційної інстанції, отримання в оренду земельної ділянки в розмірах, що значно перевищують площу належної відповідачу будівлі, для нового будівництва передбачає дотримання процедури проведення земельних торгів у порядку, визначеному положеннями статей 134,135 ЗК України, і Велика Палата Верховного Суду із цим висновком погоджується".

5.32. Верховний Суд установив, що в постанові Верховного Суду від 04.10.2022 у справі № 910/5210/20 викладено висновок, на який посилається заступник керівника Київської обласної прокуратури:

"5.12. Суди попередніх інстанцій встановили, що на час прийняття рішення Міськради від 19.12.2019 № 468/8041 на спірній земельній ділянці на АДРЕСА_1 була розташована нежитлова будівля (гараж № 1) загальною площею 52,2 м2, яка на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.2017, укладеного між ТОВ "Лібрен" та ОСОБА_1 , належить на праві власності ТОВ "Лібрен".

У матеріалах справи відсутні докази про оформлення за попереднім власником права власності або права користування спірною земельною ділянкою. Крім того, за інформацією з Державного земельного кадастру державна реєстрація спірної земельної ділянки відбулася 29.05.2017. Тобто на момент набуття ТОВ "Лібрен" права власності на об`єкти нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 14.03.2017 спірна земельна ділянка не була сформована та право користування на неї попереднім власником майна не було оформлено.

За відсутності в попереднього власника належним чином оформлених прав користування земельною ділянкою, на якій розміщено нерухоме майно, положення статей 120 ЗК України, 377 ЦК України в частині переходу прав на земельну ділянку до нового власника в тому ж обсязі застосуванню не підлягають.

За наявними матеріалами справи, спірне рішення Міськради прийнято на підставі статей 9, 79-1, 83, 93, 116, 120, 123, 124 ЗК України, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України'' щодо розмежування земель державної та комунальної власності", пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення Міськради від 10.09.2015 № 95:8/1822 "Про інвентаризацію земель міста Києва".

Спірним рішенням Міськрада надала ТОВ "Лібрен" земельну ділянку на позаконкурентній основі для експлуатації та обслуговування автостоянки, а не для оформлення права на земельну ділянку під розташованим на ній об`єктом нерухомого майна.

Суди попередніх інстанцій правильно звернули увагу на те, що Міськрадою було передано ТОВ "Лібрен" земельну ділянку, яка майже в 118 разів перевищує площу набутого ним нерухомого майна.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій належним чином врахували, що отримання в оренду земельної ділянки у розмірах, що значно перевищує площу належного відповідачу 2 об`єкта нерухомості майна, передбачає дотримання процедури проведення земельних торгів у порядку, визначеному положеннями статей 134, 135 ЗК України".

5.33. Колегія суддів установила, що в постанові Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 689/26/17 викладено висновок, який, на думку скаржника, не було враховано господарськими судами під час ухвалення оскаржуваних рішень:

"6.28. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

6.29. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

6.30. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від них.

…6.44. Укладаючи договір, спрямований на відчуження будинку, сторони не могли не розуміти, що користування будинком неможливе без використання земельної ділянки, достатньої для розміщення й обслуговування будинку. Оскільки сторони не обумовили розмір земельної ділянки, яка переходить у власність позивачки, під час нового розгляду справи необхідно з`ясувати дійсні наміри сторін щодо такого розміру. Для цього необхідно встановити, який розмір земельної ділянки, призначений для розміщення і обслуговування будинку, є нормативно визначеним у місцевості, де він знаходиться, а також для визначення тієї частини земельної, яка необхідна для обслуговування будинку позивачки, слід з`ясувати, чи використовує відповідач відповідну земельну ділянку, яку саме її частину та для якої мети".

5.34. Верховний Суд установив, що в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 викладено висновок, який, на думку заступника керівника Київської обласної прокуратури, не було враховано господарськими судами під час ухвалення оскаржуваних рішень:

"51. Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, як у статті 120 ЗК України та статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

52. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована".

5.35. Скаржник із посиланням на наведені правові висновки зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:010:0001 площею 5,4000 га, яка надана ПП "ЕКО-СТАРТ" у тимчасове платне користування, в 1467 разів перевищує площу розташованого на ній контрольно-пропускного пункту площею 36,8 м2.

5.36. Верховний Суд, проаналізувавши наведені висновки, на які посилається заступник керівника Київської обласної прокуратури, перевіривши та надавши оцінку доводам скаржника, зазначає, що приписи статті 124 Земельного кодексу України визначають порядок передачі земельних ділянок в оренду.

5.37. Так, відповідно до частин 1, 2 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 статті 134 цього Кодексу.

5.38. За змістом статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

5.39. Колегія суддів, здійснивши аналіз наведених норм права, зазначає, що земельним законодавством передбачено виключне право власника нерухомого майна на отримання в оренду земельної ділянки, на якій воно розташоване, без проведення земельних торгів. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23.

5.40. Отже, виходячи із системного аналізу положень частини 2 статті 124 та абзацу 2 частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, незастосування конкурентної процедури у виді земельних торгів допускається виключно у випадку, коли земельна ділянка державної чи комунальної власності надається фізичним або юридичним особам у користування з метою обслуговування та експлуатації вже існуючих об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), розташованих на такій земельній ділянці, що належать на праві власності зазначеним особам, для їх подальшого використання відповідно до того цільового та функціонального призначення, яке існувало на момент їх придбання. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 24.01.2024 у справі № 916/1022/23, від 21.03.2023 у справі № 922/3613/21, від 04.10.2023 у справі № 916/2319/22.

5.41. Таке правове регулювання з боку законодавця є виправданим і логічним та створює передумови одночасно як для усунення випадків покладення на власників таких об`єктів надмірного тягаря, пов`язаного з необхідністю оформлення права землекористування, так і для недопущення ухилення учасників земельних правовідносин від дотримання положень законодавства щодо отримання земельних ділянок на конкурентних засадах та/або їх отримання з метою використання, що відрізняється від цільового використання об`єктів нерухомості, та/або у розмірі, який необґрунтовано значно перевищує площу таких об`єктів. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 24.01.2024 у справі № 916/1022/23, від 21.03.2023 у справі № 922/3613/21, від 04.10.2023 у справі № 916/2319/22.

5.42. Водночас господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу № 911/2748/21 по суті позовних вимог, встановили, що на земельній ділянці площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001, яка передана в тимчасове користування ПП "ЕКО-СТАРТ" відповідно до оспорюваного рішення Богданівської сільської ради від 04.11.2020 №1973-61-VII та оспорюваного договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020, розташований об`єкт - контрольно-пропускний пункт загальною площею 36,8 м2, який належить ПП "ЕКО-СТАРТ" на праві власності, що підтверджується висновком експертів від 12.10.2022 № 414/22-44, складеним за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.

5.43. При цьому господарські суди встановили, що на момент розгляду справи не оспорено правомірність набуття ПП "ЕКО-СТАРТ" контрольно-пропускного пункту загальною площею 36,8 м2, а тому суди не взяли до уваги доводи Прокурора щодо невідповідності акта про проведенні електронні торги, на підставі якого ПП "ЕКО-СТАРТ" видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

5.44. Крім того, господарські суди зазначили, що висновком експертів від 12.10.2022 № 414/22-44, складеним за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, встановлено наявність на земельній ділянці площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001 полігону твердих побутових відходів, обов`язковим елементом якого є контрольно-пропускний пункт загальною площею 36,8 м2, право власності на який на момент прийняття Богданівською сільською радою оспорюваного рішення від 04.11.2020 № 1973-61-VII та на момент укладення оспорюваного договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 належить ПП "ЕКО-СТАРТ", і спірна земельна ділянка з її характеристиками є необхідною для забезпечення діяльності такого полігону твердих побутових відходів, частиною якого є контрольно-пропускний пункт загальною площею 36,8 м2.

5.45. З огляду на викладене господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що передача в оренду ПП "ЕКО-СТАРТ" спірної земельної ділянки, на якій розташоване як нерухоме майно ПП "ЕКО-СТАРТ", так і інших осіб, не могла відбуватися за результатами проведення земельних торгів (аукціону).

5.46. Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що на підставі оспорюваного рішення Богданівської сільської ради від 04.11.2020 №1973-61-VII 05.11.2020 між Богданівською сільською радою та ПП "ЕКО-СТАРТ" укладено договір оренди землі (тимчасовий).

5.47. Відповідно до договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 орендодавець (Богданівська сільська рада) надає, а орендар (ПП "ЕКО-СТАРТ") приймає у строкове платне користування земельну ділянку із цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код згідно з КВЦП3 - 11.02), вид використання: для будівництва та обслуговування будівель, закладів комунального обслуговування під розміщення сміттєзвалища з кадастровим номером :08:010:0001, яка розташована у с. Заліссі Броварського району Київської області.

5.48. У пункті 3 договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 визначено, що на земельній ділянці (земельних ділянках) розміщений об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення - контрольно-пропускний пункт загальною площею 36,8 м2, що зареєстрований на праві власності за ПП "ЕКО-СТАРТ"; інші об`єкти інфраструктури - відсутні.

5.49. З урахуванням наведених установлених фактичних обставин справи колегія суддів не може взяти до уваги доводи заступника керівника Київської обласної прокуратури про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:010:0001 площею 5,4000 га, яка надана ПП "ЕКО-СТАРТ" у тимчасове платне користування, в 1467 разів перевищує площу розташованого на ній контрольно-пропускного пункту площею 36,8 м2, оскільки господарські суди з урахуванням висновку експертів від 12.10.2022 № 414/22-44, складеного за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, встановили наявність на земельній ділянці площею 5,4000 га з кадастровим номером :08:010:0001 полігону твердих побутових відходів, обов`язковим елементом якого є контрольно-пропускний пункт загальною площею 36,8 м2, право власності на який на момент прийняття Богданівською сільською радою оспорюваного рішення від 04.11.2020 № 1973-61-VII та на момент укладення оспорюваного договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020 належить ПП "ЕКО-СТАРТ", і спірна земельна ділянка з її характеристиками є необхідною для забезпечення діяльності такого полігону твердих побутових відходів, частиною якого є контрольно-пропускний пункт загальною площею 36,8 м2.

5.50. Крім того, колегія суддів визнає необґрунтованими посилання скаржника на неврахування судами висновків Верховного Суду щодо застосування приписів статей 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України, оскільки господарські суди, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, не застосовували приписи статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України, а оспорюване рішення Богданівської сільської ради від 04.11.2020 № 1973-61-VII прийняте у зв`язку з набуттям ПП "ЕКО-СТАРТ" права власності на нерухоме майно.

5.51. Заступник керівника Київської обласної прокуратури наголошує на тому, що судові експерти вийшли за межі предмета експертного дослідження, визначеного ухвалою Господарського суду Київської області від 03.12.2021 у справі № 911/2748/21. Тому, на думку скаржника, господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, помилково взяли до уваги висновок експертів від 12.10.2022 № 414/22-44, складений за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.

5.52. Колегія суддів, розглянувши такі доводи заступника керівника Київської обласної прокуратури, визнає їх необґрунтованими, оскільки висновок експертів від 12.10.2022 № 414/22-44, складений за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, відповідає вимогам, встановленим у параграфі 6 глави 5 Господарського процесуального кодексу України та в Законі України "Про судову експертизу". Водночас скаржник у касаційній скарзі не наводить доводів стосовно того, що висновок експертів від 12.10.2022 № 414/22-44, складений за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, є недопустимим доказом у справі № 911/2748/21.

5.53. Верховний Суд також не може взяти до уваги доводи скаржника про те, що господарські суди попередніх інстанцій необґрунтовано застосували до спірних правовідносин висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, оскільки Велика Палата Верховного Суду в наведеній постанові зазначила, що законодавцем допускається передання власником в оренду земельної ділянки у випадку неможливості проведення нормативної грошової оцінки за об`єктивних обставин та визначено можливість розрахунку річного платежу орендної плати за певними алгоритмом, передбаченим абзацом 3 підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що наведена норма є винятком із загального правила, який може застосовуватися у випадку неможливості визначення нормативної грошової оцінки певної земельної ділянки.

5.54. Таким чином, за висновком Великої Палата Верховного Суду, допускається передання власником в оренду земельної ділянки у випадку неможливості проведення нормативної грошової оцінки за об`єктивних обставин, а не тільки через невизначення меж населеного пункту, на території якого знаходиться спірна земельна ділянка, як зазначає заступник керівника Київської обласної прокуратури.

5.55. З урахуванням викладеного Верховний Суд не встановив порушення господарськими судами приписів статей 2, 7, 11, 13, 75, 236, 269 Господарського процесуального кодексу України, на які посилається заступник керівника Київської обласної прокуратури в касаційній скарзі.

5.56. За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи судові рішення, неправильно застосували приписи статей 120, 123, 124, 134, Земельного кодексу України та не врахували висновки щодо застосування цих норм, викладені в постановах Верховного Суду від 23.10.2024 у справі №922/5064/23, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 04.10.2022 у справі № 910/5210/20, від 16.06.2020 у справі № 689/26/17, від 03.04.2019 у справі № 921/158/18, оскільки висновки, викладені в оскаржуваних судових рішеннях, не суперечать висновкам, на які посилається скаржник.

5.57. Водночас відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.03.2024 у справі № 904/192/22, позовна вимога про визнання правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування/повернення майна з володіння відповідача. Подібний висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 910/11383/23.

5.58. Проте, за встановленими обставинами справи, Прокурор, звертаючись із позовом у цій справі, зокрема, заявив позовну вимогу про визнання недійсним договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020, укладеного між Богданівською сільською радою та ПП "ЕКО-СТАРТ", без пред`явлення позовної вимоги про зобов`язання ПП "ЕКО-СТАРТ" повернути спірну земельну ділянку.

5.59. З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що задоволення позовної вимоги Прокурора в інтересах держави в особі Великодимерської територіальної громади про визнання недійсним договору оренди землі (тимчасового) від 05.11.2020, укладеного між Богданівською сільською радою та ПП "ЕКО-СТАРТ", без пред`явлення позовної вимоги про зобов`язання ПП "ЕКО-СТАРТ" повернути спірну земельну ділянку в цьому випадку не є ефективним способом захисту права територіальної громади.

5.60. Крім того, Верховний Суд зазначає, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу в оренду земельної ділянки третій особі, яке вже було реалізоване і вичерпало свою дію, не призведе до поновлення прав держави, відновлення володіння, користування або розпорядження земельною ділянкою, а тому в цьому випадку така позовна вимога не є ефективним способом захисту права держави. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 та постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 910/11383/23, від 02.08.2023 у справі № 911/665/22, від 26.09.2023 у справі № 910/2392/22.

5.61. Водночас позивач у межах розгляду справи може посилатися, зокрема, на незаконність прийнятого рішення органу місцевого самоврядування без заявлення вимоги про визнання його незаконним та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не зумовлюють правових наслідків, на які вони спрямовані. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 та постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 910/11383/23, від 26.09.2023 у справі № 910/2392/22.

5.62. Крім того, в цьому випадку заявлена позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди за ПП "ЕКО-СТАРТ" з одночасним припиненням права оренди також не призведе до повернення спірної земельної ділянки державі, не відновить право та не захистить інтерес держави, а тому така позовна вимога не є ефективним способом захисту права держави. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 910/11383/23.

5.63. За результатами перегляду оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносин судами із правильним застосуванням норм матеріального права.

Водночас Верховний Суд не встановив порушення господарськими судами попередніх інстанцій приписів процесуального законодавства. Тому в цьому випадку відсутні правові підстави для скасування чи зміни судових рішень, що оскаржуються.

5.64. Крім того, деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками господарських судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень про відмову в задоволенні позову Прокурора в інтересах держави в особі Великодимерської територіальної громади в цій справі.

5.65. Отже, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень господарських судів попередніх інстанцій з цих підстав.

5.66. Верховний Суд також зазначає, що інші доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.3. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2024 та рішення Господарського суду Київської області від 04.10.2023 у справі № 911/2748/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак