ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" березня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/100/25

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Мірошниченка Д.Є., розглянувши заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод" за вх.№ 02.3.1-02/1792/25 від 24.02.2025 про забезпечення позову

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод", м.Коростень Житомирської області

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт", с.Мужієво Берегівського району Закарпатської області

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ", м.Бровари Київської області

про визнання договору недійсним та зобов`язання повернути об`єкт нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ", в якому просило:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18.07.2024, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Базир В.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1063, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" () щодо продажу комплексу будівель Рокосівського асфальтнобутумного заводу, розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Рокосово, Промзона, б/н, загальною площею 677,9 кв.м;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" () повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" () комплекс будівель Рокосівського асфальтнобутумного заводу, розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Рокосово, Промзона, б/н, загальною площею 677,9 кв.м, який складається з:

- адмінпобутовий будинок, загальною площею 131,2 кв.м;

- котельня з добудовою, загальною площею 131,2 кв.м;

- сторожка, загальною площею 14,5 кв.м;

- операторська, загальною площею 30,2 кв.м;

- бітумосховище, загальною площею 361,2 кв.м;

- насосна, загальною площею 17,5 кв.м;

- трансформаторна, загальною площею 23,3 кв.м;

- асфальтнобетонна площадка.

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 253.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/100/25 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д. Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.03.2025 о 10:30 год.

03.02.2025 за вх.№ 02.3.1-02/986/25 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла заява позивача про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просить суд змінити предмет позову з урахуванням таких позовних вимог:

"1. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25.03.2024, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Базир В.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 329, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" () щодо продажу комплексу будівель та споруд асфальтобетонного заводу, за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, Кольчинська територіальна громада, урочище Няроші, 6, загальною площею 641,5 кв.м, одночасно з земельною ділянкою площа 3,0147 га, кадастровий номер :05:000:0047.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" () повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" () комплекс будівель та споруд асфальтобетонного заводу одночасно з земельною ділянкою, за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, Кольчинська територіальна громада, урочище Няроші, 6, загальною площею 641,5 кв.м, який складається:

- складова частина об`єкта нерухомого майна: Водокачка, Г;

- складова частина об`єкта нерухомого майна: Будівля охорони, Д;

- складова частина об`єкта нерухомого майна: Вбиральня, Е;

- складова частина об`єкта нерухомого майна: Лабораторія, Ж;

- складова частина об`єкта нерухомого майна: Побутова будівля,

- складова частина об`єкта нерухомого майна: Котельня з димовою трубою, Л;

- складова частина об`єкта нерухомого майна: Вимощення, 1;

- складова частина об`єкта нерухомого майна: Очисні споруди, ІІ;

- складова частина об`єкта нерухомого майна: Жолоб, ІІІ;

- складова частина об`єкта нерухомого майна: Адміністративна будівля, А;

- складова частина об`єкта нерухомого майна: Трансформаторна підстанція, В;

- складова частина об`єкта нерухомого майна: склад, М.

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 27.

- земельна ділянка площею 3,0147 га, кадастровий номер :05:000:0047, за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, Кольчинська територіальна громада, урочище Няроші, 6.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25.03.2024, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Базир В.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 331, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" () щодо продажу земельної ділянки, площею 4 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, село Мужієво, вулиця Ракоці Ференца ІІ, земельна ділянка 245/2 (двісті сорок п`ять дріб два), кадастровий номер земельної ділянки: :10:002:0094.

4. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" () повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" () земельну ділянку, площею 4 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, село Мужієво, вулиця Ракоці Ференца ІІ, земельна ділянка 245/2 (двісті сорок п`ять дріб два), кадастровий номер земельної ділянки: :10:002:0094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204.

5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18.07.2024, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Базир В.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1063, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" () щодо продажу комплексу будівель Рокосівського асфальтнобутумного заводу, розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Рокосово, Промзона, б/н, загальною площею 677,9 кв.м.

6. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" () повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" () комплекс будівель Рокосівського асфальтнобутумного заводу, розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Рокосово, Промзона, б/н, загальною площею 677,9 кв.м, який складається з:

- адмінпобутовий будинок, загальною площею 131,2 кв.м;

- котельня з добудовою, загальною площею 131,2 кв.м;

- сторожка, загальною площею 14,5 кв.м;

- операторська, загальною площею 30,2 кв.м;

- бітумосховище, загальною площею 361,2 кв.м;

- насосна, загальною площею 17,5 кв.м;

- трансформаторна, загальною площею 23,3 кв.м;

- асфальтнобетонна площадка.

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 253.".

03.02.2025 за вх.№ 02.3.1-02/989/25 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" (), а саме:

1. Комплекс будівель та споруд асфальтобетонного заводу одночасно з земельною ділянкою, за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, Кольчинська територіальна громада, урочище Няроші, 6, загальною площею 641,5 кв.м, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 27.

Земельна ділянка площею 3,0147 га, кадастровий номер :05:000:0047, за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, Кольчинська територіальна громада, урочище Няроші, 6

2. Земельну ділянку, площею 4 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, село Мужієво, вулиця Ракоці Ференца ІІ, земельна ділянка 245/2 (двісті сорок п`ять дріб два), кадастровий номер земельної ділянки: :10:002:0094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204;

3. Комплекс будівель Рокосівського асфальтнобутумного заводу, розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Рокосово, Промзона, б/н, загальною площею 677,9 кв.м, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 253.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 05.02.2025 суд, розглянувши заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод" про забезпечення позову від 03.02.2025 за вх.№ 02.3.1-02/989/25, постановив задовольнити її частково та наклав арешт на комплекс будівель Рокосівського асфальтнобутумного заводу, розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Рокосово, Промзона, б/н, загальною площею 677,9 кв.м, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 253.

24.02.2025 за вх.№ 02.3.1-02/1792/25 через підсистему "Електронний суд" позивач повторно звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" (), а саме:

- комплекс будівель та споруд асфальтобетонного заводу одночасно з земельною ділянкою, за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, Кольчинська територіальна громада, урочище Няроші, 6, загальною площею 641,5 кв.м, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 27;

- земельну ділянку площею 3,0147 га, кадастровий номер :05:000:0047, за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, Кольчинська територіальна громада, урочище Няроші, 6;

- земельну ділянку, площею 4 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, село Мужієво, вулиця Ракоці Ференца ІІ, земельна ділянка 245/2 (двісті сорок п`ять дріб два), кадастровий номер земельної ділянки: :10:002:0094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204

Також позивач просить накласти арешт на рухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" (, (с. Рокосово, Промзона, б/н, Хустського району Закарпатської області) а саме:

- установки нового модельного ряду КДМ 2057, КДМ 2067, КДМ 2097, КДМ 2087 та КДМ 2077 ширина завантаження бункерів яких складає 3.5 м:

- грохот привід двох італійських мотор вібраторів;

- бункера гарячих матеріалів обсягом від 17 до 31 м.3: блоку дозаторів, блоку змішувачів, агрегату готової суміші, агрегату живлення, сушильного барабану, агрегату мінерального порошку і пилу; рукавний фільтр, обладнання бітумне місткості від 30 до 60 м.3; агрегату целюлозної добавки; кабіни оператора; пневмосистеми; агрегат адгезійної добавки; агрегату модифікування бітуму; монтажу і пусконалагодження асфальтозмішувальних установок; запасних частин до асфальтозмішувальних установок.

Позивач обґрунтовує заяву про забезпечення позову, зокрема, такими обставинами та доводами.

Так, рішенням Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2024 у справі № 907/776/24, яке набрало законної сили, ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод" 38 784 823,92 грн заборгованості та 581 772,36 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Позивач наголошує, що відповідач-1, який відчужив належне йому нерухоме майно на підставі оспорюваних правочинів, за наявності у нього грошового зобов`язання перед позивачем, діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами, оскільки вчинив оспорювані правочини, які порушують майнові інтереси кредитора (позивача) і направлені на недопущення звернення стягнення, зокрема, на майно боржника.

При цьому позивач просить суд врахувати, що у процесі примусового виконання вказаного рішення суду у справі № 907/776/24 приватним виконавцем Лукеч О.В., після здійснення відповідних запитів, виявлено відсутність грошових коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт", а також будь-якого рухомого чи нерухомого майна, зареєстрованого на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт".

Отже, позивач відзначає, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно можна встановити, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" протягом 2024 року здійснило відчуження зазначеного вище нерухомого майна, яке мало у власності, на іншу пов`язану юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ".

За твердженнями позивача, юридичні особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" є пов`язаними особами, оскільки кінцевим бенефіціарним власником обох товариств є ОСОБА_1 , та директором обох товариств є ОСОБА_2 .

Водночас заявник вважає обґрунтованим припущення щодо можливості подальшого відчуження Товариством з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" зазначеного вище нерухомого майна (яке, в свою чергу, до цього перебувало у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт") на користь третіх осіб, пов`язаних з даними товариствами бенефіціарним власником, що, унеможливить виконання судового рішення у справі № 907/100/25.

Отже, на думку позивача, ефективним, співмірним і адекватним способом забезпечення даного позову, зважаючи на те, що такий поданий в зв`язку із вчиненням відповідачем-1 дій щодо ухилення від виконання рішення суду у іншій господарській справі № 907/776/24, буде накладення арешту на вище перелічене нерухоме майно та земельні ділянки, а також може бути єдиною гарантією захисту порушених прав позивача та, як наслідок, реального виконання судового рішення у даній справі № 907/100/25.

Згідно з частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У даному випадку суд не вбачає необхідності здійснення виклику учасників справи для з`ясування додаткових обставин, з огляду на вказані заявником підстави та спосіб забезпечення позову, а також зважаючи на процесуально стислі строки розгляду заяви.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в її задоволенні на цій стадії судового процесу виходячи з такого.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначено у статті 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 910/1261/20, від 25.09.2020 у справі № 921/40/20).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19).

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 911/1111/20).

Статтею 129-1 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Предметом позову в даній справі позивачем визначено визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.07.2024, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Базир В.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1063, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" () щодо продажу комплексу будівель Рокосівського асфальтнобутумного заводу, розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Рокосово, Промзона, б/н, загальною площею 677,9 кв.м та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" () повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття Асфальт" () комплекс будівель Рокосівського асфальтнобутумного заводу, розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Рокосово, Промзона, б/н, загальною площею 677,9 кв.м, який складається з: адмінпобутовий будинок, загальною площею 131,2 кв.м; котельня з добудовою, загальною площею 131,2 кв.м; сторожка, загальною площею 14,5 кв.м; операторська, загальною площею 30,2 кв.м; бітумосховище, загальною площею 361,2 кв.м; насосна, загальною площею 17,5 кв.м; трансформаторна, загальною площею 23,3 кв.м; асфальтнобетонна площадка. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 253.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.09.2021 у справі №904/5108/20, від 13.08.2021 у справі № 904/4982/21, від 18.10.2021 у справі №910/7029/21.

Водночас, у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 11.10.2019 у справі №910/4762/19, від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 30.09.2020 у справі №910/19113/19, від 30.11.2020 у справі 910/217/20, від 17.12.2020 у справі №910/11857/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 13.05.2021 у справі №916/2761/20).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України). Співмірність, зокрема передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №910/17014/20 та від 28.07.2021 у справі №910/3704/21).

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначити обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (пункт 8.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Таким чином, з огляду на обставини справи, суд враховує, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Як уже зазначалось вище, в межах даного предмету спору в даній справі судом застосовано заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на комплекс будівель Рокосівського асфальтнобутумного заводу, розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський район, село Рокосово, Промзона, б/н, загальною площею 677,9 кв.м, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 253.

Щодо вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" (), а саме: комплекс будівель та споруд асфальтобетонного заводу одночасно з земельною ділянкою, за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, Кольчинська територіальна громада, урочище Няроші, 6, загальною площею 641,5 кв.м, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 27; земельну ділянку площею 3,0147 га, кадастровий номер :05:000:0047, за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, Кольчинська територіальна громада, урочище Няроші, 6; земельну ділянку, площею 4 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, село Мужієво, вулиця Ракоці Ференца ІІ, земельна ділянка 245/2 (двісті сорок п`ять дріб два), кадастровий номер земельної ділянки: :10:002:0094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204, а також на рухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" (, (с. Рокосово, Промзона, б/н, Хустського району Закарпатської області) а саме: установки нового модельного ряду КДМ 2057, КДМ 2067, КДМ 2097, КДМ 2087 та КДМ 2077 ширина завантаження бункерів яких складає 3.5 м: грохот привід двох італійських мотор вібраторів; бункера гарячих матеріалів обсягом від 17 до 31 м.3: блоку дозаторів, блоку змішувачів, агрегату готової суміші, агрегату живлення, сушильного барабану, агрегату мінерального порошку і пилу; рукавний фільтр, обладнання бітумне місткості від 30 до 60 м.3; агрегату целюлозної добавки; кабіни оператора; пневмосистеми; агрегат адгезійної добавки; агрегату модифікування бітуму; монтажу і пусконалагодження асфальтозмішувальних установок; запаских частин до асфальтозмішувальних установок, суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги та їх співмірності, оскільки вимоги щодо зазначеного вище нерухомого майна відповідача-2 наразі не є предметом позовних вимог за заявленим позовом у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З урахуванням наведеного, накладення арешту на вище перелічене майно, яке не є предметом спору в даній справі, не може вважатися судом співмірним заявленим позовним вимогам, а відтак, в задоволенні заяви про забезпечення позову позивачу слід відмовити.

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись 2, 4, 5, 7, 13, 14, 15, 74, 86, 136-140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод" за вх.№ 02.3.1-02/1792/25 від 24.02.2025 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 04.03.2025.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Д. Є. Мірошниченко