РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2025Справа № 910/15784/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФТП» (вул. Юрія Іллєнка, 83А, оф. 107, 04119; ідентифікаційний код 37888626)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тілла Групп Компані» (пр-т. Романа Шухевича, 6-А, кв. 9, м. Київ, 02218; ідентифікаційний код 42196472)

про стягнення 117 389, 43 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ФТП» (далі за текстом - ТОВ «ФТП», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тілла Групп Компані» (далі за текстом - ТОВ «Тілла Групп Компані», Відповідач) про стягнення 71 717, 43 грн заборгованості за договором надання транспортно - екпедиційних послуг № ФТП/975К від 14.04.2023, нарахованої пені - 34 432, 48 грн, інфляційних втрат - 8 067, 50 грн, 3 % річних - 3 172, 02 грн., нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала суду від 26.12.2024 надсилалась на офіційну адресу місцезнаходження Відповідача поштовим повідомленням № 290, однак конверт повернуто на адресу суду не врученим із зазначенням причин: «за закінченням терміну зберігання».

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 26.12.2024 у справі № 910/15784/24 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони належним чином повідомлялися про місце, дату та час розгляду справи, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З матеріалів позовної заяви вбачається, Відповідач звернувся до Позивача із запитом на організацію перевезення вантажу з 20700 Plummer Street Chatsworth, CA 91311, USA до м. Київ шляхом його надсилання в месенджері «Telegram».

14.04.2023 ТОВ «ФТП», як Експедитор, надало орієнтовний перелік, вартість послуг та запропонувало ТОВ «Тілла Групп Компані» укласти Договір надання транспортно-експедиційних послуг, за яким Експедитор за дорученням, від свого імені, але за рахунок Клієнта, шляхом залучення третіх осіб, здійснює транспортно-експедиторське обслуговування імпортно-експортних, транзитних та інших вантажів, зазначених Клієнтом в Заявках (що перевозяться авіаційним, водним, залізничним, мультимодальним (комбінованим) видами транспорту за маршрутом, вказаним Клієнтом, а також виконує інші супутні послуги (зберігання, демередж, вантажно-розвантажувальні роботи, стафірування та консолідація вантажів, портові витрати, залізничні витрати, страхування перевезення та інше).

Позивач зазначає, що за результатами домовленостей між сторонами погодження Позивачем, як Експедитором організація доставки вантажу Клієнта з м. СHATSWORTH CA 91311, USA до м. Київ, Україна.

Позивач підписав зі свого боку примірник Договору № ФТП/975К від 14.04.2023 та надіслав його для підписання Відповідачу на електронну адресу директора ТОВ «ТІЛЛА ГРУПП КОМПАНІ»: «».

На підтвердження зазначеного Позивачем надано скріншот електронної переписки, з якого адресу отримувача та пов`язаність її з Відповідачем встановити неможливо в силу відсутності належних та достатніх доказів.

Судом встановлено, що Позивачем надано до матеріалів справи договір № ФТП/975К від 14.04.2023, який містить підпис лише Позивача.

Так, Позивач приступив до виконання своїх зобов`язань, але примірник, підписаний зі сторони Відповідача так і не отримав.

Посилаючись на положення статті 642 Цивільного кодексу України, Позивач зазначає, що договір № ФТП/975К від 14.04.2023 є таким, що укладено оскільки Відповідачем вчинено дії на його виконання - відвантажено на склад аеропорту, а згодом 12.05.2023 на авіаційний транспортний засіб для здійснення його перевезення, що підтверджується авіанакладною № 105-60720144 від 21.04.2023.

24.05.2023 коли Вантаж уже було доставлено з США до Варшави, а згідно доводів Позивача між сторонами узгоджено остаточний перелік та вартість послуг у месенджері «Telegram», які Експедитор повинен був надати Клієнту.

На підтвердження зазначеного, Позивачем надано знімок екрану з месенджера «Telegram», з якого також не вбачається можливості встановити осіб та їх причетність до спірних правовідносин.

Так, Позивачем здійснено організацію перевезения вантажу авіаційним транспортом, що підтверджується авіанакладною № 105-60720144 від 21.04.2023 та автомобільним транспортом, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 8522 від 23.05.2023.

30.05.2023 вантаж доставлено вантажоодержувачу, що підтверджується відповідною відміткою у вищезазначеній міжнародній товарно-транспортній накладній.

Позивач зазначає, що в процесі перевезення ним надано Відповідачу Довідку щодо транспортних витрат та страхування вантажу № 250523/3 від 25.05.2023 для подання в митий органи України на підтвердження транспортних витрат по доставці вантажу до митного кордону України, у якій відображена сума всіх транспортних витрат до митної території України та яка становить 93 249, 93 грн.

Відповідно до умов пункту 4.1 Договору № ФТП/975К від 14.04.2023, платежі та взаємні розрахунки за виконання доручень Клієнта виконуються відповідно до виставлених Експедитором рахунків. Передані засобами електронної пошти підлягають оплаті та мають силу оригіналу до моменту отримання Клієнтом всіх документів у відповідності до пункту 3.1.14 цього Договору.

Пунктом 4.2 Договору № ФТП/975К від 14.04.2023 визначено, що рахунки Експедитора підлягають оплаті протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати виставлення рахунків, якщо інше не узгоджено Сторонами в Заявці.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Позивачем в межах виконання Договору № ФТП/975К від 14.04.2023 виставлено рахунок на оплату № 1078 від 24.05.2023 на суму 98 060, 57 грн за надані послуги шляхом направлення його Клієнту у месенджері «Telegram».

Позивач зазначає, що строк оплати такого рахунку згідно пункту 4.2 Договору - до 29.05.2023.

Окрім того, Позивачем виставлено рахунок на оплату № 1143 від 30.05.2023 за простій автотранспорту на території України на суму 3 656, 86 грн шляхом направления його Клієнту у месенджері «Telegram».

Згідно доводів Позивача оплату цього рахунку Відповідач був зобов`язаний провести не пізніше 05.06.2023.

Загальна сума, що підлягала оплаті Відповідачем за вищезазначеними рахунками становить 101 717, 43 грн.

30.05.2023 Відповідачем здійснено часткову оплату за рахунком № 1078 від 24.05.2023 у розмірі 30 000 грн, що підтверджується інформаційним повідомленням про зарахування коштів № @2PL129858 від 30.05.2023.

У призначенні платежу Відповідачем вказано, що оплата проведена згідно з Договором № ФТП/975К від 14.04.2023 та рахунка № 1078 від 24.05.2023.

Станом на дату звернення до суду з позовом, інших надходжень коштів від Відповідача не було, на підтвердження чого надано довідку з банку АТ «ПУМБ» № К16-07.8/104 від 17.12.2024.

Позивач зазначає, що ним виконано свої зобов`язання у відповідності до узгоджених сторонами умов та надано послуги перевезення, які Відповідачем не оплачено у повному обсязі.

Позивач стверджує, що виставлені ним рахунки направлялися Відповідачу в месенджері «Telegram» , а 27.10.2023 на електронну пошту.

Крім того, судом встановлено, що Позивач звертався до Відповідача із претензією - вимогою № ФТП/01-24/60 від 25.01.2024 про необхідність погашення існуючого боргу в розмірі 71 717, 43 грн.

До даної претензії Позивачем також додано рахунки на оплату № 1078 від 24.05.2023 та № 1143 від 30.05.2023, акти надання послуг № 1078 від 30.05.2023 та № 1143 від 30.05.2023.

Зазначені документи надіслано 25.01.2024 на юридичну адресу Відповідача поштовим повідомленням № 395, яке згідно доводів Позивача повернулося на його адресу неврученим із зазначенням причин: «за закінченням терміну зберігання».

В силу зазначеного, Позивач стверджує, що Відповідачем допущено порушення договірного зобов`язання, що стало підставою для нарахування пені на підставі пункту 5.3.6 Договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а також 3 % річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять заперечень чи то доказів на спростування заявлених вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частини 2 статті 205 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу встановлених судом вище обставин, суд дійшов висновку, що дійсно між сторонами укладено Договір № ФТП/975К від 14.04.2023 оскільки сторонами вчинено дії на його виконання, а саме: Позивачем забезпечено перевезення вантажу, а Відповідачем частково здійснено оплату таких послуг.

При цьому, при здійсненні часткової оплати послуг Відповідач послався в призначення платежу на вказаний договір та рахунок № 1078 від 30.05.2023 на оплату, що свідчить про наявність останніх у Відповідача.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором надання послуг транспортного експедирування.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Частиною 12 статті 9 Закону України «Про транспортну експедиторську діяльність» закріплено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Як встановлено судом вище, Позивачем надано Відповідачу послуги з перевезення, які підтверджуються зокрема авіанакладною № 105-60720144 від 21.04.2023 та міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 8522 від 23.05.2023.

При цьому заперечення Відповідача чи то претензії щодо якості наданих послуг матеріали справи не місять.

Відтак, акти надані Позивачем на підписання № 1078 від 30.05.2023 та № 1143 від 30.05.2023 в силу положень пункту 4.6 Договору № ФТП/975К від 14.04.2023 є такими, що надані належним чином, що в свою чергу свідчить про виникнення у Відповідача обов`язку з їх оплати.

Порядок оплати визначено пунктами 4.1, 4.2 Договору, а саме: платежі проводяться відповідно до виставлених Експедитором рахунків протягом 5-ти календарних днів з дати виставлення рахунків.

Судом не можуть бути прийняті у якості належних доказів надані Позивачем докази листування в месенджері «Telegram» та засобами електронного зв`язку, оскільки такі засоби зв`язку (реквізити) умовами Договору не погоджувалися, їх походження суду встановити не вбачається за можливе.

Так, рахунки на оплату № 1078 від 24.05.2023 та № 1143 від 30.05.2023, акти надання послуг № 1078 від 30.05.2023 та № 1143 від 30.05.2023 направлені на адресу Відповідача 25.01.2024, докази якого наявні в матеріалах справи.

В силу зазначеного, враховуючи здійснення Відповідачем часткової оплати, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача суми заборгованості з основного боргу в розмірі 71 717, 43 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що станом на 30.05.2023 Відповідачем здійснено часткову оплату по рахунку №1078 від 24.05.2023, останній станом на дату здійснення платежу був наявний у Відповідача. Належні докази надання Відповідачу такого рахунку раніше в матеріалах справи відсутні.

Що стосується рахунку № 1143 від 30.05.2023, то суд зазначає, що останній надано Відповідачу 25.01.2024 з претензією - вимогою від 25.01.2024.

Оскільки станом на дату звернення до суду з даним позов Відповідачем не погашено основний борг, ним допущено порушення грошового зобов`язання в силу чого нарахування Позивачем пені, 3 % річних та інфляційних втрат є правомірним.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок, суд зазначає, що Позивачем здійснено нарахування лише за послуги надані за актом надання послуг № 1078 від 30.05.2023.

Так, на переконання суду, правомірним буде нарахування пені за період з 30.05.2023 - 30.11.2023 на суму 68 060, 57 грн, що становить 13 009, 28 грн; за період з 30.05.2023 по 17.12.2024 інфляційних втрат - 8 059,75 грн та 3 % річних - 2799, 18 грн.

Судом не заперечується, що Позивачем вимоги про стягнення пені заявлено в межах позовної давності із врахуванням пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

В силу зазначеного, вимоги Позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини за сукупність наявних доказів, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено умови Договору в частині здійснення оплати за послуги та відповідно не спростовано доводів Позивача у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФТП» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тілла Групп Компані» (пр-т. Романа Шухевича, 6-А, кв. 9, м. Київ, 02218; ідентифікаційний код 42196472) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФТП» (вул. Юрія Іллєнка, 83А, оф. 107, 04119; ідентифікаційний код 37888626) основний боргу - 71 717 (сімдесят одна тисяча сімсот сімнадцять) грн 43 коп, пеню - 13 009 (тринадцять тисяч дев`ять) грн 28 коп, інфляційні втрати - 8 059 (вісім тисяч п`ятдесят дев`ять) грн 75 коп, 3 % річних - 2 799 (дві тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) грн 18 коп та судовий збір - 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн 58 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 03.03.2025

Суддя Антон ПУКАС