ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2025 р. Справа№ 922/733/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 13.02.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2024

у справі №922/733/24 (суддя - Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до 1) Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія",

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Корольов Михайло Андрійович

про визнання правочину недійсним (нікчемним),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - позивач, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг") звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (далі - відповідач -1, АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз"), Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" (далі - відповідач-2, ТОВ "ЙЕ Енергія", скаржник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" (далі - відповідач-3, ТОВ "Твій Газзбут"), у якій просить суд: визнати недійсним (нікчемним) правочин про відступлення права вимоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" на підставі договору від 09.01.2024 № 56А200-2-24.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" посилається на те, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЙЕ енергія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" договір від 09.01.2024 № 56А200-2-24 всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України) є фраудаторним та фіктивним і підлягає визнанню недійсним, оскільки його було укладено з метою ухилення від виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/3600/22 та порушує права Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

Господарським судом Харківської області ухвалою від 11.03.2024 матеріали справи №922/733/24 передані за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2024 у справі №922/733/24 у задоволенні позову щодо Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" - відмовлено. Позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Йе Енергія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" - задоволено частково. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги №56А200-2-24 від 09.01.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Йе Енергія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут". В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Йе Енергія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" витрати зі сплати судового збору 1 211,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" витрати зі сплати судового збору 1 211,00 грн.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вказав, що оскільки позивач не заявив позовних вимог до відповідача-1, позовні вимоги не стосуються останнього, інших не заявлено, позивач не зазначив, яким чином відповідач-1 порушив права позивача. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позову до відповідача-1 - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" слід відмовити.

Водночас, суд першої інстанції вказав, що оскільки договір про відступлення права вимоги №56А200-2-24 від 09.01.2024 вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України), суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним зазначеного договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд визнати поважними причини пропуску строку на оскарження судового рішення поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2024 у справі №922/733/24. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2024 у справі №922/733/24 в частині визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №56А200-2-24 від 09.01.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Йе Енергія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут".

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що фіктивність оскаржуваного правочину не підтверджується доводами позивача, оскільки договір відступлення права вимоги від 09.01.2024 № 56А200-2-24 укладений з урахуванням усіх істотних умов, є оплатним та таким, що направлений на реальне настання наслідків обумовлених даним правочином. Реальність настання наслідків обумовлених договором відступлення підтверджується ухвалою Верховного Суду від 28.02.24 у справі №922/2651/23, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" про заміну кредитора в зобов`язанні та процесуальне правонаступництво у справі №922/2651/23, на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги було задоволено; замінено позивача у справі № 922/2651/23 - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут".

Ткож скаржник зазначає про помилковість як щодо аргументів позивача, так і щодо висновків суду першої інстанції, стосовно наявності в оспорюваного договору ознак фраудаторного правочину, посилаючись на те, що ТОВ "ЙЕ Енергія" не вчиняло заходів направлених на уникнення звернення стягнення на майно боржника, оскільки стягувачем ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" у межах справи №910/3600/22 вже фактично вчинено заходи щодо звернення стягнення на майно боржника в порядку статті 336 ГПК України і обставина укладення договору відступлення права вимоги між ТОВ "ЙЕ Енергія" та ТОВ "Твій Газзбут" реалізації цього права стягувача не перешкоджала, що підтверджується ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.24 у справі №910/3600/23.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

13.11.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, який був прийнятий судом у порядку ст 263 ГПК України відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що Згідно із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадський формувань вбачається, що кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "ЙЕ Енергія" та ТОВ "Твій Газзбут" є одна й та сама особа, що свідчить про пов`язаність зазначених юридичних осіб внаслідок відносин корпоративного управління, які, в розумінні пп.14.1.159 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, мають (можуть мати) вплив на результати їх господарської діяльності. Одночасно жодним чином не впливає на можливість визнання цього правочину недійсним і стягнення заборгованості на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 у справі №910/3600/22, оскільки наявність ознак фраудаторного правочину та порушення прав позивача існували на момент укладення договору відступлення права вимоги.

05.12.2024 через відділ документального забезпечення від скаржника надійшли додаткові письмові пояснення, які залишені колегією суддів без розгляду, як такі, що подані з пропуском процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 28.10.2024.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2024 витребувано матеріали справи №922/733/24 з Господарського суду міста Києва.

02.10.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/733/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2024 у справі №922/733/24 - залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги.

21.10.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" надійшла заява про усунення недоліків із доказами сплати судового збору, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору, з якої вбачається, що апелянтом сплачено судовий збір у визначеному судом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2024 у справі №922/733/24. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2024 у справі №922/733/24 у судовому засіданні 05.12.2024.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Ткаченко Б.О. на лікарняному з 05.12.2024, судове засідання у призначений час не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2024 у справі №922/733/24 призначити на 30.01.2025.

17.01.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

Представники позивача та відповідача-1 з`явилися у судове засідання 13.02.2025 та надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Інші учасники апеляційного провадження у судове засідання 13.02.2025 не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, рішенням Господарського суду Харківської області від 20.09.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2023, у справі №922/2651/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" заборгованість за спожитий природний газ по договору купівлі-продажу природного газу від 15.04.2020 №GASD-150420-14/12А167-144-20 у розмірі 25 117 260,02 грн, пеню у розмірі 1 346 941,07 грн, 3% річних у розмірі 1 316 660,99 грн, інфляційні витрати у розмірі 8 428 229,99 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 03.10.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2023, у справі №922/2651/23 стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 83 242,60 грн.

Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" про прийняття додаткового рішення про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" витрат на професійну правничу допомогу витрат у розмірі 40 800,00 грн у справі №922/2651/23 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 16 050, 00 грн.

Водночас рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 у справі №910/3600/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023, позов ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" заборгованість у розмірі 2 300 200 000,00 грн, пеню у розмірі 216 220 833,06 грн, штраф у розмірі 230 020 000,00 грн, 3% річних у розмірі 39 891 139,32 грн та інфляційних втрат у розмірі 344 511 896,47 грн.

Постановою Верховного Суду від 20.12.2023 постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 у справі №910/3600/22 залишено без змін.

20.11.2023 на виконання вказаного рішення суду у справі №910/3600/22 Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ. Зазначений наказ перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Корольова М.А. (виконавче провадження №73388195).

09.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Йе Енергія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" укладено договір відступлення права вимоги №56А200-2-24 (надалі - договір №56А200-2-24).

Відповідно до договору №56А200-2-24, ТОВ "ЙЕ Енергія" (первісний кредитор) відступило, а ТОВ "Твій Газзбут" (новий кредитор) прийняло право вимоги заборгованості по договору купівлі-продажу природного газу №GASD-150420-14/12А167-144-20 від 15.04.2020 (основний договір), в тому числі, права вимоги зі сплати відсотків річних за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань боржника за основним договором; сплати неустойки (штраф, пеня) за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань боржника за основним договором; сплати інфляційних нарахувань за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань боржника за основним договором, а також судових витрат первісного кредитора пов`язаних зі стягненням заборгованості в судовому порядку, а саме:

право вимоги до Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Харківгаз" щодо сплати 36835369,64 грн, з яких: 25 117 260,02 грн основної заборгованості, 1 346 941,07 грн пені, 8428229,99 грн 3% річних, 8 428 229,99 грн інфляційних витрат, 543137,43 грн - судового збору, 83140,14 грн витрат на правову допомогу (п.1.1.1.);

право вимоги до Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Харківгаз" щодо сплати відсотків річних за весь час прострочення боржником виконання грошового зобов`язання за основним договором (п.1.1.2.);

право вимоги до Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Харківгаз" щодо сплати неустойки (штраф, пеня) за весь час прострочення боржником виконання грошового зобов`язання за основним договором (п.1.1.3.);

право вимоги до Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Харківгаз" щодо сплати інфляційних нарахувань за весь час прострочення боржником виконання грошового зобов`язання за основним договором (п.1.1.4.);

всі інші вимоги, що виникають на підставі основного договору або можуть виникнути на його підставі (п.1.1.5.).

Згідно з п.1.5 договору право вимоги до боржника переходить від первісного кредитора до нового кредитора в момент підписання цього договору про відступлення права вимоги.

Відповідно до розділу 2 договору новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлене право вимоги винагороду грошові кошти в розмірі 36 835 369,64 грн.

Новий кредитор зобов`язується перерахувати на поточний рахунок Первісного кредитора грошові кошти в розмірі, вказаному в п.2.1. даного договору, до 31 грудня 2024 року включно (п.2.1.).

Відповідно до пункту 6.1. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Ухвалою Верховного Суду від 28.02.2024 у справі №922/2651/23 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" про заміну кредитора в зобов`язанні та процесуальне правонаступництво у справі №922/2651/23 задоволено. Замінено позивача у справі №922/2651/23 - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут".

У подальшому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 у справі №910/3600/22 задоволено заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз". Звернуто стягнення на грошові кошти заборгованості у розмірі 25 117 260,02 грн, пені у розмірі 1 346 941,07 грн, 3% річних у розмірі 1 316 660,99 грн, інфляційних втрат у розмірі 8 428 229,99 грн, 543 137,43 грн судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 83 242,60 грн, які належать Акціонерному товариству "Оператор газотранспортної системи "Харківгаз", яке має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" за рішенням Господарського суду Харківської області від 20.09.2023 та додатковим рішенням від 03.10.2023 у справі № 922/2651/23, в рахунок задоволення вимог стягувача по виконавчому провадженню №73388195 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" заборгованості у розмірі 2 300 200 000 (два мільярди триста мільйонів двісті тисяч) гривень 00 коп., пені у розмірі 216 220 833 (двісті шістнадцять мільйонів двісті двадцять тисяч вісімсот тридцять три) гривні 06 коп., штрафу в розмірі 230020000 (двісті тридцять мільйонів двадцять тисяч) гривень 00 коп., 3% річних у розмірі 39891139 (тридцять дев`ять мільйонів вісімсот дев`яносто одна тисяча сто тридцять дев`ять) гривень 32 коп. та інфляційних втрат у розмірі 344511896 (триста сорок чотири мільйони п`ятсот одинадцять тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень 47 коп. та судового збору у розмірі 868350 (вісімсот шістдесят вісім тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.04.2024 у справі №922/2651/23 у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відмовлено. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" про заміну сторони виконавчого провадження у справі №922/2651/23 - задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача за наказами Господарського суду Харківської області від 27.12.2023 у справі №922/2651/23 з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут".

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2024 скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.04.2024 у справі №922/2651/23 в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" про заміну сторони виконавчого провадження у справі №922/2651/23. У задоволенні заяви ТОВ "Твій Газзбут" про заміну сторони виконавчого провадження - відмовлено.

13.06.2024 на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли грошові кошти в сумі 100,00 грн та 15.06.2024 на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли грошові кошти в сумі 36835372,10 грн, які 17.06.2024 відповідно до ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" розподілені та перераховані в рамках виконавчого провадження №73388195 в рахунок погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" згідно рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 у справі №910/3600/22 та пропорційного стягнення основної винагороди приватного виконавця. У зв`язку з стягненням заборгованості на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 у справі №910/3600/22, 18.06.2024 приватним виконавцем винесена постанова про зняття арешту з коштів.

Спір у цій справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що укладений відповідачами договір відступлення права вимоги №56А200-2-24 від 09.01.2024 є фраудаторним та підлягає визнанню недійсним, оскільки його було укладено з метою ухилення від виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 у справі №910/3600/22 та на шкоду Товариству з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить ст.20 Господарського кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57) та від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40)).

Одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, є визнання правочину недійсним, а загальні вимоги щодо недійсності правочину визначено статтею 215 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц (пункт 58); від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц (пункт 42); від 19 лютого 2020 року у справі №387/515/18 (пункт 49)) зазначає, що вимогу про визнання правочину недійсним може заявити особа, яка не є стороною відповідного правочину.

Цивільний кодекс України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам (ст.202 ЦК України).

Згідно частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення), і настання відповідних наслідків та у разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що: "позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України".

Тобто, Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц (провадження №14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України).

У Цивільному кодексі України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто, цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

Обов`язок діяти добросовісно поширюється на усі сторони дійсного правочину та особу, яка прийняла виконання (пункт 38 постанови від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц Великої Палати Верховного Суду).

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили.

Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Зловживання правом - це особливий тип правопорушення, яке вчиняється правомочною особою при здійсненні нею належного їй права, пов`язаний з використанням недозволених конкретних форм у межах дозволеного їй законом загального типу поведінки.

Формулювання "зловживання правом" передбачає у собі певну суперечність. Так, особа, яка користується власним правом, має дозвіл на певну поведінку, а якщо її дія не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права (дія без права). Такі випадки трапляються, якщо особа діє недобросовісно, всупереч меті наданого їй права.

Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється у тому, що: 1) особа (особи) "використовувала / використовували право на зло"; 2) наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, у який потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів / умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які "потерпають" від зловживання нею правом, або не перебувають); 3) враховується правовий статус особи / осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (пункти 76.3, 76.5 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2021 у справі № 910/8482/18 (910/4866/21)).

У Рішенні від 28.04.2021 №2-р(II)/2021 у справі за конституційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк" щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини третьої статті 13, частини третьої статті 16 ЦК України Конституційний Суд України визнав, що зазначені положення ЦК України є конституційними та такими, що не суперечать частині другій статті 58 Конституції України. Оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 ЦК України, Конституційний Суд України констатував, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука "а також зловживання правом в інших формах", що також міститься у частині третій статті 13 цього Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими ЦК України та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення ЦК України або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 ЦК України мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною) (абзаци другий, третій пункту 5.3, пункт 5.4 та абзац другий пункту 8.2 мотивувальної частини цього Рішення).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 правочини, які вчиняються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути неправомірною та недобросовісною. Отже, правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (постанова Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16, пункт 153). Відтак правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними і зводяться до зловживання правом.

Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є "вживанням права на зло". За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20, пункт 10.35).

Порушення загальних засад цивільного законодавства (засад справедливості, добросовісності та розумності), визначених імперативно пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України, які мають наслідком вихід учасниками правочину за межі здійснення цивільних прав, наданих договором чи актами цивільного законодавства, з наміром завдати шкоди іншій особі (частина третя статті 13 ЦК України) може бути самостійною підставою недійсності правочину.

Колегія суддів, відхиляючи доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржуваний договір є оплатним та таким, що направлений на реальне настання наслідків обумовлених даним правочином, звертає увагу, що фраудаторним правочином може бути як оплатний, так і безоплатний договір, а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Критеріями, для кваліфікації договору, як фраудаторного, є, зокрема: відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (необхідно довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Саме ці обставини і є вирішальними при доведенні фраудаторності, а отже й недійсності відповідного договору, адже наявність вказаних обставин свідчить про те, що боржник діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.05.2023 у справі №904/648/22, від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17, від 14.07.2020 у справі №754/2450/18).

Як зазначалось колегією суддів вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 у справі №910/3600/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" заборгованість у розмірі 2 300 200 000,00 грн, пеню у розмірі 216 220 833,06 грн, штраф у розмірі 230 020 000,00 грн, 3% річних у розмірі 39 891 139,32 грн та інфляційних втрат у розмірі 344 511 896,47 грн.

Постановою Верховного Суду від 20.12.2023 постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 у справі №910/3600/22 залишено без змін.

Водночас, рішенням Господарського суду Харківської області від 20.09.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2023, ухвалено стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" заборгованість за спожитий природний газ по договору купівлі-продажу природного газу від 15.04.2020 №GASD-150420-14/12А167-144-20 у розмірі 25 117 260,02 грн, пеню у розмірі 1 346 941,07 грн, 3% річних у розмірі 1 316 660,99 грн, інфляційні витрати у розмірі 8 428 229,99 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" про прийняття додаткового рішення про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" витрат на професійну правничу допомогу витрат у розмірі 40 800,00 грн у справі №922/2651/23 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 16 050, 00 грн.

09.01.2024 між відповідачами-2,3 укладений договір відступлення права вимоги №56А200-2-24, відповідно до умов якого ТОВ "ЙЕ Енергія" (первісний кредитор) відступило, а ТОВ "Твій Газзбут" (новий кредитор) прийняло право вимоги заборгованості по договору купівлі-продажу природного газу №GASD-150420-14/12А167-144-20 від 15.04.2020 (основний договір), в тому числі, право вимоги до Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Харківгаз" щодо сплати 36835369,64 грн, з яких: 25117260,02 грн основної заборгованості, 1 346 941,07 грн пені, 8428229,99 грн 3% річних, 8 428 229,99 грн інфляційних витрат, 543137,43 грн - судового збору, 83140,14 грн витрат на правову допомогу, а також право вимоги до Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Харківгаз" щодо сплати відсотків річних, неустойки (штраф, пеня) та інфляційних нарахувань за весь час прострочення боржником виконання грошового зобов`язання за основним договором та всі інші вимоги, що виникають на підставі основного договору або можуть виникнути на його підставі.

Відповідачі-2,3 погодили, що новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлене право вимоги винагороду грошові кошти в розмірі 36 835 369,64 грн до 31.12.2024 включно.

У контексті вищевикладеного колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України відступлення права вимоги (цесія) має наслідком заміну кредитора у зобов`язанні (первісного кредитора) іншою особою (новим кредитором).

Відступлення права вимоги може здійснюватися на виконання різних зобов`язальних договорів. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (постанова від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18, провадження № 12-1гс21, пункт 57).

Унаслідок відступлення права вимоги (цесії) первісний кредитор у зобов`язанні замінюється новим кредитором, але зміст зобов`язання не змінюється: новий кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку в тому ж обсязі, в якому мав право вимагати первісний кредитор до вчинення цесії, і на тих самих умовах (стаття 514 ЦК України).

Оспорюваний договір №56А200-2-24 від 09.01.2024 за його змістом є договором купівлі-продажу права вимоги в розумінні статті 655 ЦК України. Умова цього договору про те, що первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, а право вимоги до боржника переходить від первісного кредитора до нового кредитора в момент підписання цього договору про відступлення права вимоги, свідчить про виконання договору з боку продавця права вимоги одночасно з укладенням цього договору шляхом учинення цесії.

У контексті спірних правовідносин у цій справі, колегія суддів зазначає, що особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

Верховний Суд у постанові від 02.06.2021 у справі №904/7905/16 зазначив, що "Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності), після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора".

Верховний Суд постановах від 14.07.2020 у справі № 754/2450/18; від 24.03.2020 року у справі № 704/1410/18; від 14.01.2020 у справі № 489/5148/18 зробив наступний висновок: "будь-який правочин, який вчиняється боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, який спрямований на обмеження його платоспроможності, має ставитися під сумнів та сам по собі набуває ознак фраудаторного правочину".

У постанові від 12.04.2023 у справі №754/18852/21 приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення фраудаторного договору) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили; застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.10.2020 у справі № 755/17944/18 цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Фраудаторним є правочин, який хоча формально і відповідає приписам законодавства, але вчинений з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування чи незаконного відчуження боржником своїх активів шляхом так званого використання "права на зло", коли формально законні права реалізуються з протиправними цілями.

Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутств (стаття 20 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом"); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц не виключається визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України "Про виконавче провадження" укладення протягом строку, зазначеного в частині третій цієї статті, правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна, є підставою для визнання такого правочину недійсним, крім випадків продажу у процесі приватизації майна, яке входить до складу єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, внесеного до Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України "Про виконавче провадження" державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа.

Банки, небанківські надавачі платіжних послуг, емітенти електронних грошей у разі відкриття або закриття рахунку/електронного гаманця фізичній або юридичній особі, внесеній до Єдиного реєстру боржників, у тому числі через відокремлені підрозділи банку, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, зобов`язані у день відкриття або закриття рахунку/електронного гаманця повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця. Порядок надання такої інформації та форма повідомлення встановлюються Національним банком України за погодженням із Міністерством юстиції України.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобов`язаний прийняти рішення про накладення арешту на майно та/або на кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях боржника в банках, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, крім випадку, коли на таке майно арешт уже накладено з тих самих підстав.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є обов`язковість судового рішення.

Згідно з частиною першою та другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як вбачається із матеріалів справи, що 20.11.2023 на виконання вказаного рішення суду у справі №910/3600/22 Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ. Наказ Господарського суду міста Києва від 20.11.2023 у справі №910/3600/22 перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Корольова М.А. (виконавче провадження №73388195).

21.11.2023 постановами приватного виконавця Корольовим М.А. накладено арешт на грошові кошти та на все майно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія".

Згідно ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частинами 1, 4 статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено статтею 336 Господарського процесуального кодексу України.

З вищевикладеного вбачається, що спірний договір про відступлення права вимоги укладений між ТОВ "ЙЕ Енергія" та ТОВ "Твій Газзбут" після набрання законної сили рішенням у справі №910/3600/22 згідно із яким ТОВ "ЙЕ Енергія" є боржником, а також після набрання рішенням законної сили №922/2651/23, за яким ТОВ "ЙЕ Енергія" є кредитором та за рахунок коштів якого (стягнутих на користь ТОВ "ЙЕ Енергія" у справі №922/2651/23) можливо звернути стягнення.

Виконавче провадження №73388195 з примусового виконання рішення у справі №922/3600/22 відкрито 21.11.2023, тобто, раніше, ніж ТОВ "ЙЕ Енергія" та ТОВ "Твій Газзбут" укладено оспорюваний договір про відступлення прав вимоги.

При цьому, строк сплати винагороди за відступлене право вимоги сторонами у правочині встановлено до 31.12.2024 включно, тобто через 12 місяців після передачі права вимоги.

Також з Єдиного державного реєстру судових рішень судом першо інстанції вірно встановлено та перевірено колегією суддів, що 08.01.2024 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про звернення стягнення на грошові кошти в сумі 5 251 494,21 грн., які належать Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" та яке має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2023 у справі № 904/2900/23 у рахунок задоволення вимог стягувача по виконавчому провадженню № 73388195 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" заборгованості за рішенням суду у справі №910/3600/22 (ухвала Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 у справі, якою задоволено заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником).

Тобто, приватний виконавець у межах розгляду справи №910/3600/22 у січні 2024 року розпочав процедуру звернення стягнення на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" - грошові кошти, стягнуті рішеннями судів у справах, кредитором за якими є ТОВ "ЙЕ Енергія". На наступний день (09.01.2024) після подання приватним виконавцем такої заяви до суду, було укладено договір відступлення права вимоги на заборгованість, що стягнута на користь ТОВ "ЙЕ Енергія" у справі №922/2651/23.

У подальшому, в березні 2024 року приватний виконавець звернувся до суду із заявою про звернення стягнення на грошові кошти, що належать Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" та стягнуті з останнього на користь ТОВ "ЙЕ Енергія" рішенням Господарського суду Харківської області від 20.09.2023 та додатковим рішенням від 03.10.2023 у справі № 922/2651/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 у справі №910/3600/22 задоволено заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз". Звернуто стягнення на грошові кошти заборгованості у розмірі 25 117 260,02 грн, пені у розмірі 1 346 941,07 грн, 3% річних у розмірі 1 316 660,99 грн, інфляційних втрат у розмірі 8 428 229,99 грн, 543 137,43 грн судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 83 242,60 грн, які належать Акціонерному товариству "Оператор газотранспортної системи "Харківгаз", яке має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" за рішенням Господарського суду Харківської області від 20.09.2023 та додатковим рішенням від 03.10.2023 у справі № 922/2651/23, в рахунок задоволення вимог стягувача по виконавчому провадженню №73388195 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" заборгованості у розмірі 2 300 200 000,00 грн, пені у розмірі 216 220 833,06 грн, штрафу в розмірі 230020000,00 грн, 3% річних у розмірі 39891139,32 грн та інфляційних втрат у розмірі 344511896,47 грн та судового збору у розмірі 868350,00 грн.

Також судом враховано, що відповідно до пункту 30 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція; кінцевим бенефіціарним власником для юридичних осіб є будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння).

За змістом пп..14.1.159 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пов`язані особи - юридичні та/або фізичні особи, та/або утворення без статусу юридичної особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють.

У розумінні наведених положень пп..14.1.159 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України критерієм пов`язаності для фізичної та юридичної особи є факт перебування фізичної особи у статусі кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи.

Колегією суддів встановлено та не заперечується скаржником у своїй апеляційній скарзі, що згідно із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань вбачається, що кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "ЙЕ Енергія" та ТОВ "Твій Газзбут" є одна й та сама особа, що свідчить про пов`язаність зазначених юридичних осіб внаслідок відносин корпоративного управління, які, в розумінні пп.14.1.159 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, мають (можуть мати) вплив на результати їх господарської діяльності.

Судом також враховано, що зі змісту постанови Східного апеляційного Господарського суду від 13.06.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/0.04.2024) вбачається, що 10.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача ТОВ "ЙЕ Енергія" на його правонаступника - "Твій Газзбут" за наказом Господарського суду Харківської області від 27.12.2023 у справі № 922/2651/23 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ по договору купівлі-продажу природного газу №GASD-150420-14/12A167-144-20 від 15.04.2020 у розмірі 25 117 260,02 грн, пені у розмірі 1 346 941,07 грн, 3 % річних у розмірі 1 316 660,99 грн. інфляційних втрат у розмірі 8 428 229,99 грн, 543 137,43 грн судового збору та за наказом Господарського суду Харківської області від 27.12.2023 у справі №922/2651/23 про стягнення судових витрати, а саме витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 83242,60 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.04.2024, зокрема, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" про заміну сторони виконавчого провадження у справі №922/2651/23 залишено без розгляду.

22.04.2024 ТОВ "Твій Газзбут" повторно звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

За результатами розгляду цієї заяви замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача за наказами Господарського суду Харківської області від 27.12.2023 у справі №922/2651/23 з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" (ухвала Господарського суду Харківської області від 22.04.2024 у справі №922/2651/23, https://reyestr.court.gov.ua/Review/118592039).

Колегія суддів звертає увагу, що фактично, заява про заміну сторони виконавчого провадження у справі №922/2651/23 з ТОВ "ЙЕ Енергія" на його правонаступника - ТОВ "Твій Газзбут" була подана вже після звернення приватного виконавця до суду із заявою про звернення стягнення на заборгованість, що стягнута на користь ТОВ "ЙЕ Енергія" у справі №922/2651/23

При цьому суд враховує заперечення ТОВ "Твій Газзбут" у справі №922/2651/23 у межах розгляду судом заяви АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню (Ухвала Господарського суду Харківської області від 11.07.2024 у справі №922/2651/23, https://reyestr.court.gov.ua/Review/120394953). Так, ТОВ "Твій Газзбут" посилався на те, що "відбулось процесуальне правонаступництво позивача у справі ТОВ "ЙЕ Енергія" на ТОВ "Твій Газзбут", а отже кредитором з моменту укладення договору відступлення права вимоги, також є ТОВ "Твій Газзбут", а не ТОВ "ЙЕ Енергія", відносно якого звернуто стягнення на грошові кошти, а тому відсутні підстави для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню".

На переконання колегії суддів, такі заперечення нового кредитора фактично підтверджують законні та обґрунтовані висновки суду першої інстанції про те, що укладення договору про відступлення права вимоги між ТОВ "Твій Газзбут" та ТОВ "ЙЕ Енергія" відбулося з метою уникнення виконання зобов`язання зі сплати боргу за зобов`язанням, яке виникло на підставі рішення Господарського суду міста Києва у судовій справі №910/3600/22.

У подальшому постановою Східного апеляційного Господарського суду від 13.06.2024 ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.04.2024 у справі №922/2651/23 у частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" про заміну сторони виконавчого провадження у справі №922/2651/23 - скасовано. У задоволенні заяви ТОВ "Твій Газзбут" про заміну сторони виконавчого провадження - відмовлено.

Наведені вище обставини щодо зміни сторони виконавчого провадження у справі №922/2651/23, заперечення ТОВ "Твій Газзбут" під час розгляду заяви про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню спростовують твердження скаржника, що останній не вчиняв заходів направлених на уникнення звернення стягнення на майно боржника, оскільки стягувачем ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у межах справи № 910/3600/22 фактично вчинено заходи щодо звернення стягнення на майно боржника в порядку статті 336 ГПК України.

Враховуючи наведену вище судову практику Верховного Суду згідно з якою Верховний Суд кваліфікує договір, як фраудаторний, сукупність встановлених обставин у цій справі, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що оспорюваний правочин має всі ознаки фраудаторності, зокрема:

- відступлення права вимоги на заборгованість, що стягнута у справі №922/2651/23, в якій кредитором є ТОВ "ЙЕ Енергія" за наявності значної непогашеної заборгованості, що виникла, внаслідок набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/3600/22 від 31.05.2023 та боржником за ким виступає ТОВ "ЙЕ Енергія";

- відступлення права вимоги відбулося на користь пов`язаної особи (бенефіціарного власника боржника);

- дії сторін правочину щодо зміни сторони виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у справі №922/2651/23 після розпочатої приватним виконавцем процедури звернення стягнення у справі №910/3600/22, які були спрямовані на неможливість виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 у справі №910/3600/22 про звернення стягнення на грошові кошти, що стягнуті на користь;

- строк сплати винагороди за відступлене право вимоги в договорі відступлення встановлено до 31 грудня 2024 року включно, тобто через 12 місяців після передачі права вимоги.

Водночас, у контексті встановлених вище обставин щодо наявності ознак фраудаторності оспорюваного договору колегією суддів враховано правову позицію Верховного Суду від 18.06.2024 у справі № 911/2276/22, відповідно до якої "факт виконання (повного чи часткового) фраудаторного правочину не впливає жодним чином на можливість визнання цього правочину недійсним, бо дуже часто фраудаторний правочин дійсно вчиняється із наміром його виконання, наприклад, у разі незаконного відчуження активів без оплати чи з оплатою нижче ринкових цін тощо. Тобто, для ідентифікації правочину як фраудаторного не важливо, чи його виконано, а важливо, чи виконано його без злого наміру на шкоду іншим особам".

Водночас, колегія суддів констатує, що жодним чином не впливає на можливість визнання цього правочину недійсним і стягнення заборгованості на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 у справі №910/3600/22, оскільки наявність ознак фраудаторного правочину та порушення прав позивача існували на момент укладення договору відступлення права вимоги.

Надаючи оцінку обраному позивачем способу захисту суд зазначає, що за усталеною практикою касаційних судів у складі Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду оспорення кредитором правочинів (який не є їх стороною), вчинених боржником з метою приховання майна та уникнення звернення стягнення на нього, є ефективним способом захисту порушених прав (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16). Окрім того, враховуючи, що відповідно до умов спірного договору право вимоги до боржника переходить від первісного кредитора до нового кредитора в момент підписання цього договору про відступлення права вимоги, визнання недійсним договору відступлення права вимоги призведе до поновлення порушеного права позивача.

Суд зауважує, що Верховний Суд під час розгляду заяви про заміну позивача у справі №922/2651/23 в ухвалі від 28.02.2024 не досліджував обставин, за яких договір про відступлення права вимоги №56А200-2-24 від 09.01.2024 може бути визнаний недійсним.

У постанові від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надала висновок щодо застосування норм права, згідно із яким вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом з урахуванням положень статей 74 - 79, 86 ГПК України, тобто за перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Відтак, враховуючи наведену правову позицію Верховного Суду щодо застосування норм права та оскільки встановлення обставин, за яких відступлення права вимоги за договором №56А200-2-24 від 09.01.2024, який може бути визнаний недійсним можливе лише у встановленому законом порядку, шляхом подання позову про визнання недійсним договору, колегія суддів вважає, що заміна позивача у справі №922/2651/23 згідно із ухвалою Верховного Суду від 28.02.2024 не впливає на можливість визнання цього правочину недійсним.

Щодо формулювання позовних вимог, а саме: визнати недійсним правочин про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ "ЙЕ Енергія" та ТОВ "Твій Газзбут" на підставі договору від 09.01.2024 № 56А200-2-24, то колегія суддів зазначає, що невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можуть бути витлумачені у відповідності до належного способу захисту прав, і якщо таке тлумачення не призводить до порушення процесуальних прав відповідача. Протилежний підхід не відповідав би завданням господарського судочинства встановлених статтею 2 Господарського процесуального кодексу України (правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 01.11.2023 у справі №910/7987/22, від 19.04.2023 у справі №904/7803/21 (пункт 6.46), від 20.09.2023 у справі № 910/3453/22 (пункт 58)).

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в частині, яка не є предметом апеляційного оскарження, а саме в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз".

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки договір про відступлення права вимоги №56А200-2-24 від 09.01.2024 вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України), колегія суддів цілком погоджується із судом першої інстанції про наявність підстав для визнання недійсним зазначеного договору.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2024 у справі №922/733/24, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2024 у справі №922/733/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2024 у справі №922/733/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія".

4. Матеріали справи №922/733/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 24.02.2025.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім