ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Справа № 918/710/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Василишин А.Р., суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Загородько Б.Ю.

за участю представників сторін:

прокурора - Сачук І.Р.

позивача Державної екологічної інспекції Поліського округу - предст. Комісаров І.Д.

відповідача Дубровицької міської ради - предст. Драган О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Дубровицької міської ради

на рішення Господарського суду Рівненської області від 11.11.2024 р.

постановлене у м. Рівне, повний текст складено 22.11.2024 р.

у справі № 918/710/24 (суддя Войтюк В.Р.)

за позовом заступника керівника Рівненської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу

до відповідача Дубровицької міської ради

про стягнення 4 913 966,25 грн. шкоди

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 11.11.2024 р. Господарський суд Рівненської області задоволив позов заступника керівника Рівненської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу у справі № 918/710/24. Згідно з рішенням суду підлягає стягненню з Дубровицької міської ради на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу 4913996,25 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев на землях лісогосподарського призначення за межами населених пунктів.

Не погоджуючись із рішеннями суду першої інстанції, відповідач Дубровицька міська рада звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи.

Вважає, що суд першої інстанції невірно визначив елементи складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.107 Лісового кодексу України, за ст. 1166 ЦК України :

- на думку суду протиправна поведінка полягає у незаконній вирубці лісу особами, які відсутні;

- причинно-наслідковий зв`язок по тексту судового рішення взагалі не значиться, а тому не є встановленим;

- вина відповідача не оцінювалася, а його доводи, спрямовані на обгрунтування відсутності вини, не взяті до уваги, із посиланням на те, що не відомі особи, які здійснили протиправну поведінку у вигляді незаконної рубки дерев.

Звертає увагу, що Дубровицька міська рада відсутня в елементах складу правопорушення, тому відповідальність необгрунтовано покладена судом на раду.

Посилається на п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України і доводить, що Дубровицька міська рада не є ні власником, ні постійним лісокористувачем, а тому не є відповідальною за ведення лісового господарства, і, як наслідок, з врахуванням ст.105 ЛК України не є винною.

Зазначає, що ненадання в користування земельних ділянок лісогосподарсьского призначення, є ключовою умовою відповідальності за ч. 2 ст. 107 ЛК України, що фактично і призвело до відсутності контролю за дотриманням природоохоронного законодавства, і як наслідок - до завдання шкоди через незаконну вирубку лісу невстановленими особами. Натомість доводить, що Дубровицька міська рада не мала можливості реалізувати правомочності з надання цих земельних ділянок в користування, щоб унеможливити порушення ч.2 ст.107 Лісового кодексу України та не є винною за зволікання та бездіяльність Рівненської ОВА у ненаданні в користування земельних ділянок, які зазначені в позові.

Просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 11.11.2024 р. у справі № 918/710/24 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з безпідставністю та відсутністю вини.

Позивач Державна екологічна інспекція Поліського округу подав відзив на апеляційну скаргу, у якому доводить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Пояснює, що для проведення обстеження лісів, не наданих у користування для ведення лісового господарства на території Дубровицької міської ради, Державною екологічною інспекцією Поліського округу, утворено тимчасову комісію у складі представників Дубровицької міської ради, Філії «Сарненське лісове господарство» ДП «Ліси України», Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації, Північно Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства та Державної екологічної інспекції Поліського округу. В ході проведених обстежень, комісією виявлено незаконні рубки дерев різних порід в загальній кількості 840 штук на земельних ділянках лісогосподарського призначення, які перебувають у запасі Дубровицької міської ради (територія колишньої Великоозерянської сільської ради) поблизу села Шахи та села Великі Озера.

Стверджує, що шкода заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню до відповідних бюджетів органів місцевого самоврядування за місцем заподіяння такої шкоди, в даному випадку на спеціальний фонд Дубровицької міської територіальної громади Рівненської області, на території якої здійснено порушення вимог законодавства.

Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Дубровицької міської ради та залишити в силі рішення Господарського суду Рівненської області від 11.11.2024 р. у справі № 918/710/24.

Заступник керівника Рівненської обласної прокуратури також подав відзив на апеляційну скаргу у якому не погоджується з доводами апеляційної скарги.

Зазначає, що згідно з витягами з Державного земельного кадастру встановлено, що земельні ділянки, на яких здійснено незаконну порубку лісу, розташовані на території колишньої Великоозерянської сільської ради Дубровицького району і не надані у користування.

Посилається на ст. 107 Земельного кодексу України та доводить, що шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода.

Звертає увагу, що відповідальність Дубровицької міської ради полягає у нездійсненні контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Також зауважує, що відсутність постійного чи тимчасового лісокористувача підтверджується наказом Державної екологічної інспекції Поліського округу від 14.03.2024 р. № 172-ОД, актом обстеження від 28.03.2024 р., а також долученою відповідачем технічною документацією із землеустрою 2020 року, згідно якої земельні ділянки на яких встановлено незаконну рубку дерев відносяться до земель лісогосподарського призначення державної власності, які обліковуються в землях запасу за межами населених пунктів на території Дубровицької міської ради.

Просить апеляційну скаргу Дубровицької міської ради на рішення Господарського суду Рівненської області від 11.11.2024 р. у справі № 918/710/24 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судових засіданнях 30.01.2025 р. та 04.02.2025 р. представник скаржника/відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задоволити та у позові відмовити за безпідставністю. Прокурор заперечила проти доводів апеляційної скарги та вважала рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судових засіданнях пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Відповідно до наказу від 14.03.2024 р. № 171-од Державна екологічна інспекція Поліського округу, з метою налагодження та проведення превентивної діяльності, спрямованої на попередження порушень законодавства про охорону та захист лісів в частині раціонального та невиснажливого використання лісів, використання полезахисних лісосмуг, водоохоронних і захисних лісових насаджень утворила тимчасову комісію для проведення обстеження лісів, не наданих у користування для ведення лісового господарства на території Дубровицької міської ради /а.с. 17 19 у т.1/.

Тимчасовою комісією для проведення обстеження лісів, не наданих у користування для ведення лісового господарства на території Дубровицької міської ради, в період з 18 березня по 21 березня 2024 року, проведено обстеження лісових насаджень на землях лісогосподарського призначення Дубровицької міської ради Рівненської області, не переданих у користування.

В ході проведених обстежень комісією виявлено незаконні рубки дерев різних порід в загальній кількості 840 штук за земельних ділянках лісогосподарського призначення, які перебувають в запасі Дубровицької міської ради (територія колишньої Великоозерянської сільської ради) поблизу с. Шахи та с. Великі Озера.

Виявлені комісією наслідки незаконної порубки дерев різних порід в кількості 25 штук пнів на земельній ділянці кадастровий номер :05:014:0061, 8 штук пнів на земельній ділянці кадастровий номер :05:014:0058, 104 штуки пнів на земельній ділянці кадастровий номер :05:014:0064, 149 штук пнів на земельній ділянці кадастровий номер :05:008:0007, 544 штуки пнів на земельній ділянці кадастровий номер :05:009:0017 зафіксовані в Польових перелікових відомостях, які підписані членами тимчасової комісії, зокрема і представником Дубровицької міської ради /а.с.32 у т.1/.

28.03.2024 р. членами тимчасової комісії було складено акт обстеження лісових ділянок, їх фактичного стану за межами населених пунктів Дубровицької міської ради, у якому викладені відомості про виявлені порушення незаконної порубки дерев. Такий акт підписаний членами комісії без зауважень та заперечень.

У подальшому відповідно до додатку № 1 до Порядку проведення індексації такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665, державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу Ясковець І.А. здійснив розрахунок розміру шкоди, заподіяної порубкою дерев за межами населених пунктів.

Згідно з розрахунками, розмір вказаної шкоди на земельній ділянці лісогосподарського призначення з кадастровим номером :05:008:0007 становить 581033,00 грн., на земельній ділянці з кадастровим номером :05:014:0064 206809,53 грн., на земельній ділянці з кадастровим номером :05:009:0,19 грн., на земельній ділянці з кадастровим номером :05:014:0058 43284,11 грн., на земельній ділянці з кадастровим номером :05:014:0061 125460,75 грн. /а.с. 37 41 у т.1/.

За Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :05:014:0061, :05:014:0058, :05:014:0064, :05:008:0007, :05:009:0017 розташовані на території Дубровицького району Рівненської області та є землями запасу лісогосподарського призначення, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам /а.с. 61 65 у т.1/.

Листом від 14.03.2024 р. № 1145/5/2-06 Державна екологічна інспекція Поліського округу просила Відділення поліції № 1 (Дубровиця) Сарненського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області повідомити чи фіксувалися факти незаконних порубок лісу, зокрема на земельних ділянках з кадастровими номерами :05:008:0007, :05:014:0064, :05:009:0017, :05:014:0058 та :05:014:0061 та чи встановлювалися особи, винні у незаконній порубці дерев на зазначених земельних ділянках /а.с. 47 у т.1/.

Листом від 27.03.2024 р. № 3165/206/03-24 Відділення поліції № 1 Сарненського РВП ГУПН в Рівненській області повідомило Державну екологічну інспекцію Поліського округу про те, що факти незаконних рубок дерев на вищевказаних земельних ділянках органами Національної поліції не фіксувались, відповідно особи винні у порубках дерев не встановлювались /а.с. 48 у т.1/.

29.03.2024 р. Державна екологічна інспекція Поліського округу направила на адресу Дубровицької міської ради претензію № 56/11-12 про відшкодування збитків на суму 4913996,25 грн. та запропоновала у місячний термін відшкодувати в добровільному порядку збитки, заподіяні державі у вказаному розмірі на спеціальний рахунок місцевого бюджету "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності" /а.с. 43 46 у т.1/.

Листом від 01.04.2024 р. Державна екологічна інспекція Поліського округу направила Дубровицькій міській раді акт обстеження від 28.04.2024 р. та копії польових перелікових відомостей /а.с. 42 у т.1/.

Листом від 29.04.2024 р. № 498/03-41/24 Дубровицька міська рада заперечила проти претензії Державної екологічної інспекції Поліського округу та зазначила, що акт від 28.03.2024 р. не є актом перевірки, а має назву акт обстеження лісових ділянок, їх фактичного стану за межами населених пунктів Дубровицької міської ради та не може вважатися належним доказом вчинення незаконної вирубки лісів.

Також міська рада зауважила, що згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (додаються) рада не є власником земельних ділянок, на яких встановлена вирубка, тому не наділена повноваженнями щодо надання в користування вказаних земель та не є суб`єктом заявленого правопорушення, оскільки не розпоряджається останніми.

Обґрунтовуючи позов, прокурор доводить, що тимчасовою комісією, яка створена Державною екологічною інспекцією Поліського округу, встановлено факт незаконної вирубки лісів, які знаходяться на території Дубровицької міської ради і які не надані нікому у користування. Оскільки осіб винних у незаконній вирубці не встановлено, тому збитки за таку вирубку підлягають стягненню з Дубровицької міської ради. Підставою реалізації прокурором представницьких функцій згідно зі ст. 23 Закону "Про прокуратуру" стала усвідомлена пасивна поведінка позивача.

Так, листом Рівненської обласної прокуратури від 28.06.2024 р. № 12-462вих-24 /а.с. 52 - 53 у т.1/ до Державної екологічної інспекції Поліського округу прокурор просив повідомити чи оскаржувалися Дубровицькою міською радою акт обстеження від 28.03.2024 р. і розрахунки розміру шкоди та чи відшкодовані збитки, заподіяні незаконною порубкою дерев.

Листом від 01.07.2024 р. № 3138/5/2-06 Державна екологічна інспекція Поліського округу у відповідь на лист прокурора зазначила, що акт обстеження від 28.03.2024 р. і розрахунки розміру шкоди Дубровицькою міською радою не оскаржувалися, збитки, заподіяні незаконною порубкою дерев не відшкодовані /а.с. 54 у т.1/.

Листом від 10.07.2024 р. № 12-507вих-24 Рівненська обласна прокуратура запропонувала Державну екологічну інспекцію Поліського округу повідомити про вжиті заходи реагування щодо стягнення шкоди завданої незаконними порубками лісу на території Дубровицької міської ради у розмірі 4913996,25 грн. в судовому порядку. Також прокурор повідомив, що у разі невжиття або зволікання із вжиттям відповідних заходів позовного характеру Рівненська обласна прокуратура самостійно вертатиметься до суду із відповідною позовною заявою /а.с. 76, 87 91 у т.1/.

Листом від 16.07.2024 р. № 3514/11-05 Державна екологічна інспекція Поліського округу у відповідь на вищезазначений лист, просила прокурора самостійно звернутися до суду з відповідним позовом.

Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є органом виконавчої влади, до компетенції якого у відповідності до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 р. № 275 віднесені повноваження щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з Положенням про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, яке затверджено наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 р. № 230, територіальний (міжрегіональний територіальний) орган Держекоінспекції здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог закону про охорону, захист, використання та відтворення лісів, проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням, вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, Державна екологічна інспекція Поліського округу є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Отже, у спірних правовідносинах Державна екологічна інспекція Поліського округу є належним позивачем як орган, який здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог закону про охорону, захист, використання та відтворення лісів та проводив перевірку і обстеження лісів.

Отже, прокурор відповідно до норм ч. 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» обґрунтував необхідність представництва інтересів держави внаслідок стверджуваного порушенням законності у сфері охорони навколишнього середовища та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор надав йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом, вчинення дій для виправлення ситуації та самостійного подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після повідомлення прокурора про стверджуване порушення кваліфікується як бездіяльність відповідного органу та є достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Таким чином, колегія суддів встановила, що прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і суд першої інстанції установив відповідність поданої прокурором позовної заяви вимогам статей 162, 164 ГПК України.

Задоволивши позов прокурора, суд першої інстанції виснував, що з урахуванням норм ч. 2 ст. 107 ЛК України, за відсутності встановлених винних осіб, на Дубровицьку міську раду покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної державі, внаслідок незаконної вирубки дерев.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно з п.ї ч. 1 ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до статті 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Згідно з частиною шостою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

27.05.2021 р. набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин, яким Перехідні положення Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, і з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, які вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності пунктом 24 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що тимчасова комісія, яка утворена наказом позивача від 14.03.2024 р. № 172-од провела обстеження лісів, не переданих в користування, розташованих на території Дубровицької міської ради, за результатом якого виявила незаконну рубку невстановленими особами дерев різних порід в кількості 840 штук на землях лісогосподарського призначення, які перебувають у запасі Дубровицької міської ради. За наслідками проведення обстеження, тимчасова комісія 28.03.2024 р. склала акт обстеження лісових ділянок, в якому зафіксувала зазначений факт порушення природоохоронного законодавства /а.с. 33 36 у т.1/. Цей факт також був зафіксований у польових перелікових відомостях, доданих до акту обстеження лісових ділянок від 28.03.2024 р. /а.с. 20 32 у т.1/.

Вищезазначені акт обстеження та польові перелікові відомості підписані членами комісії, які брали участь в обстеженні лісових ділянок, у тому числі були підписані і представником відповідача головним спеціалістом відділу земельних відносин, екології і благоустрою Дубровицької міської ради Легким Ярославом Адамовичем, який підписав зазначені акт та відомості без зауважень.

Колегія суддів зазначає, що для встановлення факту правопорушення доказом є акт перевірки, в якому зафіксований факт правопорушення та який відповідно до статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки акт є документом, що фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб`єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, зокрема у сфері охорони навколишнього природного середовища. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.05.2022 р. у справі № 922/2317/21, від 26.07.2022 р. у справі № 924/883/21, від 18.05.2023 р. у справі № 914/669/22 та від 19.09.2024 р. у справі № 918/1356/23 і такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, ч.4 ст. 236 ГПК України.

Враховуючи, що факти, викладені у акті обстеження лісових ділянок від 28.03.2024 р. та польових перелікових відомостях, не спростовані відповідачем, колегія суддів висновує, що факт вчиненого порушення лісового законодавства є встановленим, підтвердженим належними та допустимими доказами і визнаний відповідачем. Натомість відповідач заперечує відповідальність міської ради.

Норми ч. 2 ст. 107 ЛК України визначають обов`язок органу місцевого самоврядування відшкодувати заподіяну лісу шкоду за наявності таких умов у їх сукупності - якщо особи, винні у заподіянні шкоди, не встановлені та якщо ліс, якому була заподіяна шкода, знаходиться у межах території органу місцевого самоврядування.

Досліджуючи наявність зазначених умов та підстав для застосування положень частини другої статті 107 ЛК України до спірних правовідносин, колегія суддів встановила, що після встановлення факту незаконної вирубки дерев, позивач направив копії матеріалів, складених за результатами проведених обстежень лісових насаджень на землях лісогосподарського призначення Дубровицької міської ради, до правоохоронних органів.

Листом від 27.03.2024 р. № 3165/206/03-24 Відділення поліції № 1 Сарненського РВП ГУПН в Рівненській області повідомило позивача про те, що факти незаконних рубок дерев на вищевказаних земельних ділянках органами Національної поліції не фіксувались, відповідно особи винні у порубках дерев не встановлювались /а.с. 48 у т.1/. Докази протилежного (зареєстроване кримінальне чи адміністративне провадження, вирок суду) відсутні.

Отже, у спірних правовідносинах конкретні особи, винні у заподіянні шкоди, не встановлені.

Досліджуючи питання знаходження лісу у межах території відповідача, колегія суддів встановила, що, що на підставі наданої відповідачем технічної документації із землеустрою щодо інвентиризації земельних ділянок лісогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Великоозерянської сільської ради Дубровицького району Рівненської області було внесено до Державного земельного кадастру відомості щодо земельних ділянок, зокрема і тих, на яких встановлено факти незаконної порубки дерев. Така технічна документація була затверджена розпорядженням Рівненської обласної державної адміністрації від 03.12.2021 р. № 887, додатком до якого є перелік земельних ділянок, стосовно яких затверджується технічна документація із землеустрою щодо інвентиризації земель лісогосподарського призначення державної власності, які обліковуються в землях запасу за межами населених пунктів на території Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області (Великоозерянської сільської ради Дубровицького району).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 р. № 722-р Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Рівненської області визначено, що до складу Дубровицької територіальної громади входять Дубровицька, Бережківська, Бережницька, Берестівська, Великоозерянська, Велюнська, Залузька, Колківська, Лісівська, Лютинська, Мочулищенська, Нивецька, Осівська, Сварицевицька, Селецька, Соломіївська та Трипутнянська територіальні громади.

Отже, у відповідності до п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких встановлена незаконна вирубка дерев з 27.05.2021 р. вважаються землями комунальній власності Дубровицької міської ради. Так само представник відповідача/скаржника в судовому засіданні не заперечувала факт розташування земельних ділянок, на яких встановлена незаконна вирубка дерев в межах Дубровицької міської ради.

Щодо посилання скаржника на викопіювання з матеріалів лісовпорядкування 2019 року /а.с. 143 155 у т.2/ та доводів, що зазначені матеріали свідчать про перебування земельних ділянок, на яких встановлена незаконна вирубка дерев, у постійному користування колишнього ДП «Дубровицький лісгосп», як це передбачено п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Колегія суддів зауважує, що надані відповідачем викопіювання з матеріалів лісовпорядкування 2019 року є недостатнім доказом належності земельних ділянок лісогосподарському підприємству за відсутності правовстановлюючого документу (рішення, розпорядження тощо), яким лісогосподарському підприємству такі земельні ділянки мали б були надані на праві постійного користування до 01.01.2002 р. до набрання чинності Земельним кодексом України.

За відсутності таких доказів, колегія суддів вважає безпідставними вищезазначені доводи відповідача.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що земельні ділянки, на яких встановлена незаконна вирубка дерев, розташовані в межах Дубровицької міської ради і такі земельні ділянки не надані користувачам.

Щодо доводів скаржника/відповідача про недоведеність його протиправної поведінки та вини, колегія суддів зазначає про те, що протиправна поведінка відповідача полягає в тому, що він не здійснив контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, тоді як такі повноваження визначені нормами ст. 5, 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п.6 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки не виконав свого обов`язку щодо забезпечення захисту лісу від незаконних рубок на території ради, що призвело (причинно-наслідковий зв`язок) до незаконного вирубування невстановленими особами дерев та спричинення шкоди лісу. Відповідальність ради за встановлених у справі обставин прямо передбачена нормами ч. 2 ст. 107 ЛК України, де визначено обов`язок органу місцевого самоврядування відшкодувати заподіяну лісу шкоду за наявності таких умов у їх сукупності - якщо особи, винні у заподіянні шкоди, не встановлені та якщо ліс, якому була заподіяна шкода, знаходиться у межах території органу місцевого самоврядування.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок розміру заявленої до стягнення шкоди, заподіяної незаконною вирубкою дерев, колегія суддів встановила, що цей розрахунок був проведений відповідно до додатку № 1 Порядку проведення індексації такс, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами», тобто в порядку, визначеному чинним законодавством. Розрахунок був здійснений з урахуванням кількості вирублених дерев та їх діаметру, встановлених в акті обстеження від 28.03.2024 р. та у польових перелікових відомостях, які відповідач підписав без зауважень та заперечень, зокрема і щодо встановленої кількості вирублених дерев та їх діаметру. При цьому, суд першої інстанції встановив, що відповідач не заперечував розмір визначеної позивачем та заявленої до стягнення у цій справі шкоди та не посилався на недотримання позивачем порядку проведення такого розрахунку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурор довів наявність у спірних правовідносинах відповідальність ради за збитки та обґрунтував їх розмір, заявлений до стягнення.

За результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 11.11.2024 р. у справі № 918/710/24 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 280, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Дубровицької міської ради залишити без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області від 11.11.2024 р. у справі № 918/710/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 918/710/24 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений 03.03.2025 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Гудак А.В.