ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м.Дніпро Справа № 908/3208/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Карпенко А.С.

Представники сторін:

від скаржника: Палькевич Наталія Сергіївна (поза межами приміщення суду) - від Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" - адвокат, довіреність №б/н від 07.02.2025р.

від відповідача: Гладкий Віктор Кімович (поза межами приміщення суду) - від ПАТ "ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ" - адвокат, ордер серія АР №1110949 від 10.02.2024р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.02.2024 у справі №908/3208/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія"

до Приватного акціонерного товариства "ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ"

про стягнення 1777410 грн 19коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торгова електрична компанія звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ про стягнення 177410,19 грн заборгованості, з яких: 1092204,78 основного боргу за електричну енергію, 3% річних у сумі 56098,34 грн, інфляційних витрат у сумі 289772,80 грн, пені в сумі 339334,27 грн за договором № 336/2020-Е про постачання електричної енергії споживачу від 09.10.2020.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.02.2024 у справі № 908/3208/23 позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ, (69005, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 135, ідентифікаційний код 02573817) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова електрична компанія (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 11, ідентифікаційний код 36530971) - заборгованість за електричну енергію в розмірі 1 092 204 (один мільйон дев`яносто дві тисячі двісті чотири) грн 78 коп. на рахунок із спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 в АБ Укргазбанк.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ, (69005, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 135, ідентифікаційний код 02573817) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова електрична компанія (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 11, ідентифікаційний код 36530971) - інфляційні нарахування в розмірі 289772 (двісті вісімдесят девять тисяч сімсот сімдесят дві) грн 80 коп., 3% річних в розмірі 56098 (п`ятдесят шість тисяч дев`яносто всім) грн 34 коп. та пеню в розмірі 339334 (триста тридцять девять тисяч триста тридцять чотири) грн 27 коп. на поточний рахунок № НОМЕР_2 в АБ УКРГАЗБАНК.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ, (69005, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 135, ідентифікаційний код 02573817) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова електрична компанія (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 11, ідентифікаційний код 36530971) 26661 (двадцять шість тисяч шістсот шістдесят одна) грн 15 коп. судового збору.

14.02.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Інтурист-Запоріжжя» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 06.02.2023 по справі №908/3208/23.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.02.2024 у справі №908/3208/23 Заяву Приватного акціонерного товариства «ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ» про розстрочення виконання рішення суду у справі № 908/3208/23 про розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/3208/23 задоволено.

Розстрочено виконання судового рішення від 06.02.2024 у справі № 908/3208/23 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ (69005, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 135, ідентифікаційний код 02573817) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова електрична компанія (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 11, ідентифікаційний код 36530971) заборгованості за електричну енергію в розмірі 1 092 204 (один мільйон дев`яносто дві тисячі двісті чотири) грн 78 коп., інфляційних нарахування в розмірі 289772 (двісті вісімдесят дев`ять тисяч сімсот сімдесят дві) грн 80 коп., 3% річних в розмірі 56098 (п`ятдесят шість тисяч дев`яносто всім) грн 34 коп. та пені в розмірі 339334 (триста тридцять дев`ять тисяч триста тридцять чотири) грн 27 коп. - строком на один рік, починаючи з березня 2024 року, з оплатою рівними частинами, а саме:

- до 31.03.2024 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.;

- до 30.04.2024 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.;

- до 31.05.2024 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.;

- до 30.06.2024 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.;

- до 31.07.2024 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.;

- до 31.08.2024 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.;

- до 30.09.2024 - 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.;

- до 31.10.2021 - 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.;

- до 30.11.2024 - 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.;

- до 31.12.2024 - 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.;

- до 31.01.2025 - 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.;

- до 28.02.2025 - 127410 (сто двадцять сім тисяч чотириста десять) грн 19 коп.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що введення воєнного стану впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків відповідачем та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності.

Господарський суд виснував, що розстрочення виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, а є лише намаганням відповідача через існування певних обставин забезпечити повне виконання рішення суду (судового наказу), шляхом погашення заборгованості перед стягувачем в спосіб, який є найбільш реальним та можливим для відповідача, з огляду на його фінансовий стан та джерело надходження коштів.

Вивчивши матеріали справи, суд першої інстанції, з огляду на наведені приписи чинного законодавства та фактичні обставини справи, беручи до уваги введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, який впливає на здійснення господарської діяльності як стягувача, так і боржника; недопущення понесення боржником додаткових витрат, пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення органами виконавчої служби, дійшов висновку про можливість, як виняток, задовольнити заяву Приватного акціонерного товариства «ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ» про розстрочення виконання рішення суду у справі № 908/3208/23 в частині стягнення 1777410,19 грн, (заборгованість за електричну енергію в розмірі 1 092 204 грн 78 коп., інфляційні нарахування в розмірі 289772 грн 80 коп., 3% річних в розмірі 56098 грн 34 коп. та пеню в розмірі 339334 грн 27 коп.) строком на дванадцять місяців, починаючи з березня 2024 року по березень 2025 року, з оплатою рівними частинами.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.02.2024 у справі № 908/3208/23, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати; закрити провадження у справі № 908/3208/23 за заявою Приватного акціонерного товариства "ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ" № 7 від 12.02.2024 про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 06.02.2024.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Скаржник зазначає, що із фінансової звітності відповідача не слідує, що у нього відсутні кошти для виплати боргу, а будь-яких довідок з усіх банківських установ, в яких він обслуговується, які б підтверджували відсутність коштів на рахунках, а також доказів зв`язку між скрутним фінансовим станом і впливом військової агресії та обстрілів на цей стан він не надав.

Крім цього, скаржник вказує на те, що відповідач не надав довідки про наявність або відсутність іншого майна на території України, яка не є тимчасово окупованою, що також необхідно для належного розгляду заяви (правова позиція Верховного Суду згідно постанови від 15.03.2018 у справі № 910/8153/17).

Що стосується окремо витягу про пошкоджене майно, то даний доказ, на думку позивача, не дає можливості встановити ступінь пошкодження та актуальний стан пошкодженого майна, чи вплив такого пошкодження на обсяги виробництва відповідача.

Разом з тим скаржник зауважує, що відповідачем не доведено того, що ТОВ «ТЕК», у зв`язку із дією воєнного стану в Україні, перебуває у кращому становищі аніж ПрАТ «Інтурист-Запоріжжя».

Апелянт стверджує, що відповідачем не доведено скрутне матеріальне становище та відсутність обігових коштів на його рахунках, а також причинно-наслідковий зв`язок між подіями, викладеними у заяві, та становищем підприємства. Суд першої інстанції не звернув увагу на ці обставини.

Позивач також наголошує на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права.

В підтвердження своїх доводів позивач зазначив, що ГПК України передбачає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення... Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частини перша і п`ята статті 331).

Рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/3208/23 було прийняте 06.02.2024.

Тож за наявності підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, розстрочення виконання згаданого рішення можливе виключно до 06.02.2025.

При цьому, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.02.2024 розстрочено по місячно до 28.02.2025, фактично на один календарний місяць більше, а ніж вказує за можливе ст. 331 ГПК України, що є результатом відсутності балансу інтересів сторін, тож такі дії суду не слугують досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора.

На підставі наведеного скаржник вказує на те, що суд першої інстанції дійшов до передчасних і помилкових висновків про задоволення заяви про розстрочку виконання рішення, неналежно оцінив докази, допустив порушення норм процесуального права, внаслідок чого оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2024у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Коваль Л.А., судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2024 (колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А., суддів Мороза В.Ф., Чередка А.Є.) відкрито апеляційне провадження у справі за вищевказаною апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 22.08.2024.

Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30, зі змінами, внесеними згідно з Рішеннями Ради суддів України, відповідно до пункту 2.7.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.18р. зі змінами, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/3819/23 (обґрунтування призначення проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: рішення зборів суддів, оформлене протоколом зборів суддів №5 від 04.10.2024року, розпорядження керівника апарату суду №6 від 07.10.2024року).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2024 у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В, Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.10.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.02.2024 у справі № 908/3208/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В, Кощеєв І.М. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.02.2024 у справі № 908/3208/23 призначено у судовому засіданні на 01.04.2025 об 12:30 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2025 повідомлено сторін, що судове засідання, призначене на 01.04.2025 не відбудеться, у зв`язку з відпусткою головуючого судді Дарміна М.О. (доповідача). Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.02.2024 у справі №908/3208/23 призначено в судове засідання на 18.02.2025 о 12:30 год.

18.02.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

14.02.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Приватного акціонерного товариства «ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 06.02.2023 по справі № 908/3208/23 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» 1777410,19 грн, строком на дванадцять місяців, починаючи з березня 2024 року по березень 2025 року, з оплатою рівними частинами.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на те, що скрутний фінансовий стан ПрАТ «Інтурист Запоріжжя» має вимушений характер та виник у зв`язку зі значним зменшенням господарської діяльності через пошкодження майна внаслідок ворожих обстрілів. 09.10.2022 біля нежитлових приміщень, що належать ПрАТ «Інтурист Запоріжжя», 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 135 в наслідок воєнних дій з боку Російської Федерації відбувся вибух, внаслідок якого було пошкоджено нерухоме майно, що належить підприємству З 09.10.2022 ПрАТ «Інтурист Запоріжжя» не здійснювало господарську діяльність, що також вплинуло на причину не виконання умов договору.

22.02.2024 ТОВ «Торгова електрична компанія» надані суду додаткові пояснення, в яких заперечує проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення посилаючись, зокрема на те, що військова агресія рф проти України вплинула також і на діяльність ТОВ «Торгова електрична компанія». Відповідач не надав, а ні фінансової звітності, а ні будь-яких довідок з усіх банківських установ, в яких він обслуговується, які б підтверджували відсутність коштів на рахунках, а також доказів зв`язку між скрутним фінансовим станом і впливом військової агресії та обстрілів на цей стан. Крім цього, відповідач не надав довідки про наявність або відсутність іншого майна на території України, яка не є тимчасово окупованою, що також необхідно для належного розгляду заяви. Що стосується окремо витягу про пошкоджене майно, то даний доказ не дає можливості встановити ступінь пошкодження та актуальний стан пошкодженого майна, чи вплив такого пошкодження на обсяги виробництва відповідача. Крім цього, відповідачем не доведено того, що ТОВ «Торгова електрична компанія», у зв`язку із дією воєнного стану в Україні, перебуває у кращому становищі аніж ПрАТ «Інтурист-Запоріжжя».

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали суду, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного:

Предметом апеляційного оскарження є ухвала господарського суду Запорізької області від 28.02.2024 про задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Інтурист-Запоріжжя» про розстрочення виконання рішення суду у справі №908/3208/23 від 06.02.2024р.

Відповідно до частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Зі змісту ухвали суду, яка є предметом апеляційного оскарження, вбачається, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині перевищення максимально допустимого процесуальним законом строку надання розстрочки, передбачений положеннями ч. 5 статті 331 ГПК України, оскільки рішення суду прийнято 06.02.2024, проте його виконання розстрочено до 28.02.2025.

Вищенаведене свідчить про порушення балансу інтересів сторін та настання негативних наслідків для кредитора ТОВ «Торгова електрична компанія» та є самостійною і достатньою підставою для скасування оспорюваної ухвали суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права і дозволяє колегії суддів прийняти доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі в частині: «… ГПК України передбачає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частини перша і п`ята статті 331). Рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/3208/23 було прийняте 06.02.2024. Тож за наявності підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, розстрочення виконання згаданого рішення можливе виключно до 06.02.2025. …

… Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.02.2024 розстрочено помісячно до 28.02.2025, фактично на один календарний місяць більше, а ніж вказує за можливе ст. 331 ГПК України, що є результатом відсутності балансу інтересів сторін, тож такі дії суду не слугують досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора.

… Як бачимо, суд першої інстанції дійшов до передчасних і помилкових висновків про задоволення заяви про розстрочку виконання рішення, неналежно оцінив докази, допустив порушення норм процесуального права, внаслідок чого оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована…» як такі, що відповідають фактичним обставинам справи.

Обґрунтовуючи наявність підстав для розстрочення виконання рішення, ПрАТ «Інтурист-Запоріжжя» в своїй заяві про розтрочення виконання рішення наводило наступне:

«… Враховуючи скрутний фінансовий стан ПрАТ «Інтурист-Запоріжжя», який виник у зв`язку зі значним зменшенням господларської діяльності, відповідач просить суд врахувати вказані обставини та надати відповідачу розстрочку на погашення боргу строком на 12 місяців.

Дане звернення також обгрунтоване тим, що 10 жовтня 2022 року було значно пошкоджене майно ПрАТ «Інтурист-Запоріжжя» пов`язане з воєними діями на території України, що підтверджується Протоколом огляду слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області.

З вказаної дати, підприємтсво значно зменшило свою діяльність, що не надавало мождливості виконувати зобов`язання перед позивачем по справі…

… Як ми зазначали, дія договору між позивачем та відповідачем закінчилась у травні 2022 року, тобто після введення воєнного стану, що унеможливило виконати умови договору.

Крім того, 09 жовтня 2022 року біля нежитлових приміщень, що належать Приватному акціонерному товраиству «Інтурист-Запоріжжя» внаслідок воєнних дій з боку Російської Федерації відбувся вибух, у наслідок чого було пошкоджене нерухоме майно, що належить нашому підприємству та знаходиться за вказаною адресою.

Під час розгляду справи відповідач запропонував позивачу укласти угоду про розстрочення платежів.

09 січня 2022 року позивач погодився надати розтрочку терміном на 4 місяці.

З 09 жовтня 2022 року ПрАТ «Інтурист-Запоріжжя» не здійснювало господарську діяльність, що також вплинуло на причину невиконання умов договору…».

Також, за змістом заяви про доповнення до заяви про розтрочку виконання рішення суду відповідач посилається на наявність збитків від фінансової діяльності підприємства, в підтвердження чого надав до суду першої інстанції фінансовий звіт за 2022 та 2023 рр.

На підтвердження наведених доводів відповідач в якості доказів подав:

- копію витягів з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації від 12.01.2024;

- фінансова звітність мікропідприємства станом на 31.12.2022;

- фінансова звітність мікропідприємства станом на 31.12.2023.

Колегія суддів зауважує, що визначення розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду належить до дискреційних повноважень суду. Дискреційні повноваження суду можуть полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.12.2021 у справі №1840/2970/18.

Тож, відстрочення виконання рішення є правом суду, яке реалізується у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 ГПК України. При цьому відповідно до приписів статей 74, 76-79 ГПК України саме на заявника покладається обов`язок доведення існування відповідних обставин.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, і тому мають досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (аналогічні правові висновки наведено в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19, від 28.05.2024 у справі № 906/1035/23). Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Враховуючи те, що розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при її наданні, необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Положеннями ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини допускає, що затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бакай та інші проти України від 09.11.2004).

Одночасно держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення у справі Фуклев проти України). Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього апарату (рішення у справі ComiNgersoll S.A. проти Португалії).

Постановою Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17 зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України").

Оскільки колегією суддів вище встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині надання розстрочення виконання рішення суду поза встановлений процесуальним законом річний строк з дати прийняття рішення інші доводи апеляційної скарги в частині того, що

«… Із фінансової звітності відповідача не слідує, що у нього відсутні кошти для виплати боргу, а будь-яких довідок з усіх банківських установ, в яких він обслуговується, які б підтверджували відсутність коштів на рахунках, а також доказів зв`язку між скрутним фінансовим станом і впливом військової агресії та обстрілів на цей стан він не надав.

Крім цього, відповідач не надав довідки про наявність або відсутність іншого майна на території України, яка не є тимчасово окупованою, що також необхідно для належного розгляду заяви (правова позиція Верховного Суду згідно постанови від 15.03.2018 у справі № 910/8153/17).

Що стосується окремо витягу про пошкоджене майно, то даний доказ не дає можливості встановити ступінь пошкодження та актуальний стан пошкодженого майна, чи вплив такого пошкодження на обсяги виробництва відповідача.

Крім цього, Відповідачем не доведено того, що ТОВ «ТЕК», у зв`язку із дією воєнного стану в Україні, перебуває у кращому становищі аніж ПрАТ «Інтурист-Запоріжжя».

Підсумовуючи викладене Відповідачем не доведено скрутне матеріальне становище та відсутність обігових коштів на його рахунках, а також причинно-наслідковий зв`язок між подіями, викладеними у заяві, та становищем підприємства. Суд першої інстанції не звернув увагу на ці обставини. …» приймаються колегією суддів як такі, що знайшли своє підтвердження під час перегляду рішення місцевого господарського суду в апеляційній інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню

Оскільки розглядаючи справу, місцевий господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, яка підлягали застосуванню у спірних правовідносинах, ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з ухваленням нової, про відмову в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 06.02.2023 по справі № 908/3208/23. Апеляційна скарга, відповідно, підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевказане, апеляційний господарський суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" та доходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 28.02.2024 у справі № 908/3208/23 з прийняттям нового рішення, про відмову в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 06.02.2023 по справі № 908/3208/23 в повному обсязі.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2422,40 грн підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства "ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ".

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.02.2024 у справі № 908/3208/23 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.02.2024 у справі № 908/3208/23 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 06.02.2023 по справі № 908/3208/23 - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ІНТУРИСТ-ЗАПОРІЖЖЯ" (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, будинок 135 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" (03150, місто Київ, вулиця Предславинська, будинок, 11 ) 2422,40 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.02.2025.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус