ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2025 р. Справа №921/494/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання Шатан Т.О.,

представники сторін:

позивача: Гришина М.Г.,

відповідача: Чорненький М.Г.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Антимонопольного комітету України б/н від 06.12.2024 (вх. суду від 06.12.2024 № 01-05/3542/24)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.11.2024 (повне рішення складено 20.11.2024, суддя Руденко О.В.)

у справі № 921/494/24

за позовом: Антимонопольного комітету України, м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства "Тернопільводоканал", м. Тернопіль

про стягнення 389 824 грн штрафу та 389 824 грн пені; зобов`язання відповідача виконати пункт 4 резолютивної частини рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.12.2021 №191-р/тк,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень судів попередніх інстанцій:

Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Комунального підприємства "Тернопільводоканал" про стягнення 389 824 грн штрафу, 389 824 грн пені та зобов`язання відповідача вчинити дії.

В обґрунтування позову, позивач посилається на невиконання відповідачем пункту 4 рішення Антимонопольного комітету України від 23.12.2021 №191-р/тк, яким зобов`язано КП "Тернопільводоканал" у 2-місячний строк з дня одержання рішення припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у п. 2 резолютивної частини рішення.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України№191-р/тк від 23.12.2021 визнано дії комунального підприємства «Тернопільводоканал» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем протягом 2019 - 2020 років та 5 місяців 2021 року на ринку послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться слеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення, що полягають у висуванні неправомірних вимог суб?єктам господарювання, які здійснюють вивезення рідких відходів, та встановленні відповідальності за їх невиконання, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Позивач вказує, що до стічних вод, як і раніше, застосовуються вимоги до складу та властивостей стічних вод, які не відповідають законодавству; з`являється необхідність щодо укладення додаткового договору; залишається коефіцієнт, що збільшує вартість послуг.

Таким чином, позивач стверджує, що КП "Тернопільводоканал" не виконало зобов`язання припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Позивач подав суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду в частині стягнення штрафу у розмірі 389 824 грн та пені у розмірі 389 824 грн.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 06.11.2024 в частині вимог про стягнення з Комунального підприємства "Тернопільводоканал" 389 824 грн штрафу та 389 824 грн пені позов залишено без розгляду, в решті позову відмовлено.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що у рішенні Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №191-р/тк від 23.12.2021 застосування відповідачем будь - яких вимог до складу та властивостей стічних вод як і застосування коефіцієнтів кратності не визнавалося порушенням. На переконання суду, контролюючий орган визнав безпідставним їх застосування не взагалі, а лише у конкретно перелічених ним у прийнятому рішенні випадках. Крім цього, місцевий господарський суд констатував, що умова щодо укладення додаткового договору, у попередніх редакціях Місцевих правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Тернополя була відсутня, а відтак її відповідність законодавчим приписам не могла досліджуватися при прийнятті рішення Антимонопольним комітетом України.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погодившись з рішенням, Антимонопольний комітет України звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.11.2024 у справі № 921/494/24 в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити позовні вимоги Антимонопольного комітету України до Комунального підприємства «Тернопільводоканал» про зобов`язання припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у пункті 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України № 191-р/тк від 23.12.2021.

Апелянт стверджує, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції фактично зроблено оцінку самого рішення № 191-р/тк, а не встановлено факт виконання чи невиконання рішення Антимонопольного комітету України.

Скаржник зазначає, що після прийняття рішення № 191-р/тк, КП «Тернопільводоканал» продовжує висувати перевізникам вимоги щодо визначення якісного складу стоків, змінивши лише підходи до таких вимог, також відмовився від проведення відбору контрольних проб стоків. При цьому, у такому разі до споживачів застосовується коефіцієнт кратності, внаслідок чого плата за послугу з приймання та очищення стоків вод збільшується.

КП «Тернопільводоканал» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.11.2024 у справі № 921/494/24 залишити без задоволення.

На думку відповідача, при прийнятті рішення суд першої інстанції правомірно виходив з того, що суд не наділений повноваженнями втручатися у дискрецію органів Антимонопольного комітету України поза межами проведеної ними перевірки та винесеного рішення, а відповідно не підлягають дослідженню в рамках цієї справи вимоги, які висувалися до суб`єктів господарювання, які здійснюють вивезення рідких відходів асенізаційним транспортом, після 01.06.2021 (після завершення періоду перевірки, в рамках якого прийнято Рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 191-р/тк від 23.12.2021).

Відповідач вважає, що скільки в рішенні Антимонопольного комітету України №191-р/тк від 23.12.2021 немає зробленого висновку про неправомірність вимог, на які посилається позивач в рамках цієї справи (до стічних вод, як і раніше, застосовуються вимоги до складу та властивостей стічних вод, які не відповідають законодавству; з`являється необхідність щодо укладення додаткового договору; залишається коефіцієнт кратності, що збільшує вартість послуг), позов у цій справі не підлягає до задоволення.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2024 справу № 921/494/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України б/н від 06.12.2024 (вх. суду від 06.12.2024 № 01-05/3542/24) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.11.2024 у справі № 921/494/24.

Ухвалою суду від 13.01.2025 призначено розгляд справи № 921/494/24 на 11.02.2025.

В апеляційній скарзі, апелянтом було заявлено суду клопотання про поновлення строку на подання доказу, а саме: листа Комунального підприємства «Тернопільводоканал» від 22.11.2024 № В-4476 з додатками на 30 арк.

У судовому засіданні 11.02.2025 судом поставлено на розгляд вказане клопотання.

Скаржник просив суд задоволити подане клопотання та поновити строк на подання доказу, відповідач заперечив щодо задоволення клопотання апелянта про поновлення строку на подання доказів.

Так, за приписами частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Слід зазначити, що лист КП «Тернопільводоканал», строк на подання якого просив поновити скаржник, наданий позивачу у відповідь на його запит № 72-02/3002е від 12.11.2024.

Тобто, апелянт звернувся до відповідача із запитом після ухвалення рішення у цій справі судом першої інстанції.

При цьому, апелянтом не обґрунтовано виняткових, об`єктивних причин неможливості подання такого доказу у визначений процесуальний законом строк.

Верховний Суд у постанові від 06.09.2023 у справі 910/5482/22 зробив висновок, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню. Відтак, суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим, і таким, що суперечить нормам процесуального законодавства.

Враховуючи викладене, те, що апелянт не навів суду обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами для вчинення процесуальних дій, суд, ухвалою, постановленою у судовому засіданні 11.02.2025 без оформлення окремого документа, відмовив у задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку на подання доказу.

Скаржник у судовому засіданні 11.02.2025 підтримав доводи апеляційної скарги, відповідач заперечив такі доводи з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, сторони надали суду пояснення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України, розглянувши матеріали справи №924-ЗМС про порушення КП "Тернопільводоканал" законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 ст. 50 та ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", прийняла рішення №191-р/тк від 23.12.2021, яким постановила:

1) визнати, що протягом 2019-2020 років та 5 місяців 2021 року КП "Тернопільводоканал" займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до систем централізованого водовідведення, в межах зони охоплення навколо каналізаційних очисних споруд КП "Тернопільводоканал" у радіусі 35 км;

2) визнати дії КП "Тернопільводоканал" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем протягом 2019-2020 років та 5 місяців 2021 року на ринку послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до систем централізованого водовідведення, що полягають у висуванні неправомірних вимог суб`єктам господарювання, які здійснюють вивезення рідких відходів, та встановленні відповідальності за їх невиконання, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції";

3) за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накласти на КП "Тернопільводоканал" штраф у розмірі 389 824 гривні;

4) зобов`язати КП "Тернопільводоканал" у 2-місячний строк з дня одержання рішення припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у пункті 2 резолютивної частини рішення.

За результатами розгляду антимонопольної справи, Комітет дійшов висновку, що дії Підприємства, яке протягом 2019-2020 років та 5 місяців 2021 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до системи централізованого водовідведення, в межах зони охоплення навколо КП "Тернопільводоканал" у радіусі 35 км, які полягають у висуванні неправомірних вимог перевізникам та встановленні відповідальності за їх невиконання, що було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку, є зловживанням монопольним становищем відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Копія рішення №191-р/тк була надіслана на адресу КП "Тернопільводоканал" супровідним листом №128-20.04.2/08-18763 від 30.12.2021.

Законність цього акту ненормативного характеру була предметом дослідження судів.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023, у задоволенні позову Підприємства про визнання недійсним цього рішення відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11.07.2023 касаційну скаргу Комунального підприємства "Тернопільводоканал" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 у справі №910/2991/22 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/2991/22 від 18.10.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2024, у задоволенні позову КП "Тернопільводоканал" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення №191-р/тк від 23.12.2021 відмовлено. Зазначені судові акти набрали законної сили, а відтак є обов`язковими до виконання.

В свою чергу, Комунальне підприємство листом №783 від 11.04.2022 повідомило контролюючий орган про виконання його рішення, шляхом прийняття необхідних змін органом місцевого самоврядування у пункт 74 розділу VII Місцевих правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Тернополя (далі - Правила, Місцеві правила).

Разом з тим, позивач стверджує, що незважаючи на прийняття рішення Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради факт невиконання рішення №191-р/тк від 23.12.2021 залишається незмінним.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення Антимонопольного комітету України до суду з позовом.

При перегляді рішень місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:

Згідно положень статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Положеннями пункту 7 частини 5 статті 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно з статтею 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Статтею 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 1 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Статтею 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають до суду, зокрема, позови про зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Суд першої інстанції, враховуючи зміст позовних вимог у даній справі, з огляду на наявність судових актів, котрі підтвердили законність рішень контролюючого органу, правомірно дійшов висновку, що предметом розгляду та дослідження у такому спорі можуть бути виключно обставини, пов`язані з фактичним виконанням або невиконанням КП "Тернопільводоканал" резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №920/1126/17 та від 01.02.2024 у справі 902/600/23.

Як встановлено судами, пунктом 2 рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України№191-р/тк від 23.12.2021 визнано дії КП "Тернопільводоканал" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем протягом 2019-2020 років та 5 місяців 2021 року на ринку послуг з приймання та очищення стічних вод, що вивозяться спеціалізованим транспортом від споживачів, які не приєднані до систем централізованого водовідведення, що полягають у висуванні неправомірних вимог суб`єктам господарювання, які здійснюють вивезення рідких відходів, та встановленні відповідальності за їх невиконання, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Згідно частин 2, 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 27.02.2019 року №211 були затверджені Місцеві правила приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Тернополя в редакції до 01.07.2020, а рішенням від 17.06.2020 року №442 було внесено зміни до Місцевих правил з 01.07.2020.

У пункті 73 цих Правил в редакції, що діяла до 01.07.2020 року було встановлено, що у разі ненадання перевізником інформації про якісний склад стоків для розрахунку оплати застосовується коефіцієнт кратності Кк =5, а у пункті 74 зазначено, що оплата проводиться відповідно до умов договору. За відсутності технічної можливості здійснити аналіз якісного складу стічних вод, при проведені розрахунків застосовується коефіцієнт кратності Кк=5.

Внаслідок прийнятих змін, пункт 74 Правил, у чинній на момент прийняття рішення Антимонопольного комітету України №191-р/тк від 23.12.2021 редакції встановлював, що: "При скиданні стічних вод асенізаційним транспортом застосовуються вимоги щодо якісного складу стічних вод. Оплата проводиться відповідно до умов договору, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. За відсутності аналізу якісного складу стічних вод, при проведенні розрахунків застосовується коефіцієнт кратності Кк=3".

Також відповідач листом №783 від 11.04.2022 повідомив контролюючий орган про виконання рішення шляхом внесення необхідних змін до Місцевих правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Тернополя (громади), затверджених рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради.

Так, відповідно до рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №301 від 30.03.2022 пункт 74 розділу VII Правил було викладено у новій редакції, якою, зокрема передбачено, що: "До стічних вод, які скидаються асенізаційним транспортом, застосовуються вимоги до складу та властивостей стічних вод, які скидаються до систем централізованого водовідведення. З метою контролю якості стічних вод виробник за свій рахунок може здійснювати відбір контрольних проб. Розрахунки з виробником за надані послуги здійснюється з урахуванням коефіцієнту кратності перевищення допустимих концентрацій (за наявності). Перевізник має право відмовитися від проведення відбору контрольних проб стоків шляхом укладення додаткового договору, але в такому випадку при проведенні розрахунків застосовується понижений коефіцієнт кратності Кк=3. Оплата проводиться відповідно до умов договору, але не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим".

Контролюючий орган посилається на те, що і після внесення цих змін, до стічних вод, як і раніше, застосовуються вимоги до складу та властивостей стічних вод, які не відповідають законодавству; з`являється необхідність щодо укладення додаткового договору; залишається коефіцієнт кратності, що збільшує вартість послуг.

Слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено повноважень Антимонопольного комітету України зобов`язувати, тобто надавати вказівки (зобов`язання) щодо способів усунення допущених порушень. Резолютивна частина рішення органу Антимонопольного комітету України, лише у необхідних випадках має містити вказівку на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Пунктом 4 рішення Антимонопольного комітету України №191-р/тк було зобов`язано КП "Тернопільводоканал" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у пункті 2 резолютивної частини рішення, в той же час у пункті 2 визнано дії КП "Тернопільводоканал" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем протягом 2019-2020 років та 5 місяців 2021 року.

Відтак, нові вимоги, котрі суб`єктам господарювання висувалися відповідачем після 01 червня 2021 року не є предметом розгляду у даній справі, оскільки суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) Антимонопольного комітету України поза межами перевірки за критеріями, визначеними у статті 19 Конституції України та статті 59 Закону.

Разом з тим, якщо, на думку скаржника, відповідачем пред`явлені до суб`єктів господарювання нові вимоги, які є неправомірними, то саме Антимонопольний комітет України є органом, що здійснює контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції шляхом проведення перевірок, прийняття рішень, тощо.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд правомірно виходив з того, що суд не наділений повноваженнями втручатися у дискрецію органів Антимонопольного комітету України поза межами проведеної ними перевірки та винесеного рішення, а тому суд підставно відмовив у задоволенні позову у цій справі.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.11.2024 у справі № 921/494/24 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції:

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст. 129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України б/н від 06.12.2024 (вх. суду від 06.12.2024 № 01-05/3542/24) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.11.2024 у справі № 921/494/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повну постанову складено 24.02.2025.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець