СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Харків Справа № 922/2249/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О. , суддя Радіонова О.О.

за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.,

від учасників справи:

від Позивача: Колток О.М. представник;

від Відповідача:Данилів М.М.- представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м.Київ на рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2024 року у справі №922/2249/24

за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промгідропривод", м.Харків

про стягнення коштів 1 354 449,60 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промгідропривод", м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м.Київ

про скасування оперативно-господарської санкції та стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю »Оператор газотранспортної системи України» (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промгідропривод» (далі- Відповідач) про стягнення штрафних санкцій за прострочення поставки товару за Договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 26.12.2022 у розмірі 1 354 449,60 грн., з яких 978 213,60 грн. пеня та 376 236,00 грн. штраф.

Відповідачем також подано зустрічний позов про:

-скасування застосованої Позивачем оперативно-господарської санкції, передбачену п. 7.9.1 договору № від 26.12.2022 та утриману суму штрафних санкцій у загальному розмірі 210 528,00 грн із сум грошових коштів 2 064 000,00 грн, які підлягають сплаті Відповідачу за умовами Договору від 26.12.2022 на підставі видаткової накладної №159 від 19.10.2023 року, яка підписана Позивачем від 08.11.2023 року за вихідним № ТОВВИХ-23-16019;

- стягнення з Позивача на користь Відповідача збитків у розмірі у розмірі 210 528,00 грн ;

- стягнення з Позивача за період прострочення з 23.11.2023 15.01.2024 суми боргу у розмірі 105 630,01 грн, з яких 12 974,30 грн інфляційні втрати, 84 435,58 грн подвійної облікової ставки за період прострочення та 8 220,13 грн 3 % річних.

Ухвалою господарського суду від 01.08.2024 прийнято зустрічну позовну заяву (вх.№19061 від 29.07.2024) та об`єднано її в одне провадження для спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.11.2024 року у справі №922/2249/24 первісний позов задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача пеню у розмірі 489 106 грн. 80 коп., штраф у розмірі 188 118 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору 20 316 грн. 74 коп., в задоволенні іншої частини первісного позову та зустрічного позову в повному обсязі - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням частково Позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.24 у справі №922/2249/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 489 106,80 грн. та 188 118,00 грн штрафу скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в цій частині.

За доводами апеляційної скарги:

- рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б давали підстави суду для зменшення розміру штрафних санкцій;

- суд першої інстанції в порушення ст. 233 ГК України не зазначив у рішенні виняткових обставин, які би наводилися Відповідачем у клопотанні та слугували підставою для зменшення штрафних санкцій;

- суд, ухвалюючи рішення, прийняв до уваги лише стан господарських справ Відповідача, при цьому судом зовсім не враховано економічного стану Позивача, на стратегічно важливе підприємство якого покладено забезпечення безперебійного транспортування природного газу, його закупівлю для балансування газотранспортної системи, що потребує значних коштів та зусиль;

- суд першої інстанції не прийняв до уваги, що з початком повномасштабного вторгнення РФ на територію України газотранспортна система зазнала значних руйнувань, але попри це, Позивач за власні кошти проводить заходи, спрямовані на ліквідацію наслідків бойових дій.

Таким чином Позивач вважав, що суд надав пріоритет доказам та доводам Відповідача, прийнявши неправомірне рішення в оскаржуваній частині.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.12.2024 року у справі №922/2249/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2024 року у справі №922/2249/24, а ухвалою від 25.12.2024р. розгляд справи призначено на 17.02.2025. о 11:30.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги Позивача, вважав рішення суду законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначив, що суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення дійшов вірного висновку, що наявні підстави для зменшення розміру штрафної санкції з дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості, з огляду на таке:

-матеріалами справи не підтверджується, що Позивач або треті особи зазнали збитків через прострочення поставки товару;

-розмір штрафної санкції (штраф та пеня) становить більше 25 % від вартості товару та призводить до збагачення Позивача;

-судом першої інстанції враховано, що Відповідач частково виконав умови Договору від 26.12.22 та поставив Позивачу частину товару.

У судовому засіданні 17.02.2025р. представник Позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду в оскаржуваній частині.

Представник Відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, рішення суду просив залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

укладення 26.12.2022 року між сторонами Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів), за яким Відповідач зобов`язався у визначений цим Договором строк передати у власність Позивача турбіни та мотор (запасні частини до ГПА), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору, а Позивач - прийняти і оплатити такі товари;

- визначення сторонами у специфікації, яка є Додатком 1 до Договору від 26.12.22, найменування та вартості товару, який мав бути поставлений за адресою місцезнаходження Тернопільського ПМ (Тернопільська область, м.Тернопіль, вул. Козацька, 19) протягом 270 календарних днів з дати укладення Договору.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Факт неналежного виконання Відповідачем умов спірного Договору щодо своєчасної поставки Позивачу товару став підставою звернення останнього до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Відповідача на підставі п.7.4 Договору пені у розмірі 978 213,60 грн. та штрафу у розмірі 376 236,00 грн.

У відзиві на позов Відповідач вказував на те, що частина товару за Договором була поставлена Позивачу вчасно, проте Позивач зволікав із отриманням Товару, чим допустив прострочення кредитора. Також наголошував на тому, що Позивач прострочив свої зобов`язання перед Відповідачем по оплаті поставленої йому частини товару (Лопатка ВНА 421.06.59) за Договором № від 26.12.2022, у зв`язку з чим з посиланням на положення ст.551 ЦК України зазначав, про відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій з огляду відсутність у Позивача збитків із простроченням поставки іншого товару.

З цього приводу просив зменшити штрафні санкції до 0,00 грн.

Наведені обставини також стали підставою для звернення Відповідача з зустрічним позовом про скасування застосованої Позивачем оперативно-господарської санкції, передбаченої п. 7.9.1 Договору, стягнення з Позивача на користь Відповідача збитків у розмірі у розмірі 210 528,00 грн, боргу у розмірі 105 630,01 грн за період прострочення ( 12 974,30 грн інфляційних витрат, 84 435,58 грн подвійної облікової ставки за період прострочення та 8 220,13 грн 3 % річних).

Задовольняючи частково первісні позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що Позивачем доведено факт несвоєчасної поставки Відповідачем частини товару за Договором, що є підставою до нарахування штрафу та пені, але зменшив розмір цих штрафних санкцій на 50%, стягнувши 489 106,80 грн. пені та 188 118,00 грн. штрафу в порядку ст.233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Зустрічні позовні вимоги суд першої інстанції визнав необґрунтованими та відмовив у їх задоволенні за недоведеністю.

Предметом апеляційного оскарження є саме висновок суду першої інстанції щодо зменшення суми штрафних санкцій за первісним позовом, а встановлені обставини справи та висновки суду в іншій частині вимогами та доводами апеляційної скарги не охоплюються.

Судова колегія переглядає рішення суду лише в межах зазначених доводів та вимог у відповідності до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, відтак обґрунтованість рішення суду в частині задоволення решти позовних вимог колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з Специфікацією, яка є Додатком 1 до Договору від 26.12.22 (надалі «Специфікація»), Відповідач був зобов`язаний поставити Позивачу наступний товар:

- лопатка ВНА 421.06.59 (надалі «Товар 1») ціна 1 720 000,00 грн , крім того 344 000,00 грн ПДВ; лопатка робоча ТВТ 186.026.01 (надалі «Товар 2») ціна 4 479 000,00 грн , крім того 895 000,00 грн ПДВ.

Вказаний Товар на загальну суму 7 438 800,00 грн з урахуванням 20 % ПДВ мав бути поставлений за адресою місцезнаходження Тернопільського ПМ (Тернопільська область, м.Тернопіль, вул. Козацька, 19) протягом 270 календарних днів з дати укладення Договору.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що кількість, строк та місце поставки визначається в Специфікації, за змістом якої та з урахуванням приписів ст. ч. 5 ст. 254 ЦК України останнім днем строку поставки товару є 22.09.2023.

Пунктом 7.4. Договору сторонами передбачено відповідальність за порушення строків поставки товарів або їх недопоставку у вигляді пені в розмірі 0,1% вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожен день такого прострочення, а за прострочення поставки понад 30 календарних днів - додатково штраф у розмірі 7% вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено.

За порушення строків оплати на підставі п. 7.4. Договору Позивач здійснив нарахування 978 213,60 грн пені за період з 23.09.2023 по 21.12.2023 ( 150 календарних днів) та 376 236,00 грн. штрафу за прострочення строків виконання зобов`язання понад тридцять днів.

Перевіривши проведений Позивачем розрахунок заявлених сум пені та штрафу, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані розрахунки проведені вірно та відповідають умовам чинного законодавства, цей висновок сторонами не оспорюється.

З огляду на наявність клопотання Відповідача суд першої інстанції, врахував фактичні обставини справи, взяв до уваги часткове виконання Відповідачем вимог Договору щодо поставки товару, відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання Позивачу за первісним позовом збитків саме в результаті порушення Відповідачем умов договору, на підставі ст.233 ГК України, ст. 551 ЦК України частково зменшив розмір штрафних санкцій на 50 %.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо зменшення розміру пені та штрафу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України та 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 904/4685/18 від 21.11.2019 у справі № 916/553/19).

Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконати основне зобов`язання, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18.

Штраф та пеня мають на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не можуть становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для постачальника, а для боржника - фактором втрати чи поглиблення його економічної (фінансової) неспроможності.

Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 по справі №7-рп/2013.

Враховуючи інтереси обох сторін, відсутність доказів того, що порушення зобов`язання Відповідачем завдало збитків Позивачу чи іншим учасникам господарських відносин, а також розмір нарахованої пені та штрафу, що складає одну четверту від вартості непоставленого товару, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зменшення розміру пені та штрафу, що підлягає стягненню з Відповідача на 50 % від заявлених до стягнення сум з 978 213,60 грн. до 489 106,80 грн. та з 376 236,00 грн. до 188 118,00 грн. відповідно.

Отже доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Інших підстав до оскарження рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Позивача.

Під час розгляду справи судовою колегією не було встановлено законних підстав до виходу за межи доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до приписів ч. 4 ст.269 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 06.11.2024 року у справі №922/2249/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м.Київ на рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2024 року у справі №922/2249/24- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.11.24 року у справі №922/2249/24 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м.Київ.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписаний 28.02.2025

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.О. Радіонова