ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"04" березня 2025 р. Справа № 924/1174/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі судді: Василишин А.Р.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді Філіпової Т.Л., судді Бучинської Г.Б., судді Маціщук А.В. від розгляду у справі №924/1174/23

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 20.01.2025 р. у справі №924/1174/23, ухвалена суддею Яроцьким А.М., повний текст ухвали складено 22.01.2025

за позовом ОСОБА_1

до Житлово-будівельного кооперативу "Подільський край"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

про визнання недійсними рішень загальних зборів та скасування змін до відомостей про ЖБК "Подільський край"

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Північно-західного апеляційного господарського суду перебуває справа №924/1174/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 20 січня 2025 року в справі №924/1174/23 за позовом ОСОБА_1 (налалі - Позивач) до Житлово-будівельного кооперативу "Подільський край" (надалі - Відповідач; за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) про визнання недійсними рішень загальних зборів та скасування змін до відомостей про ЖБК "Подільський край" .

28 лютого 2025 року до апеляційного господарського суду від представника Позивача надійшла заява про відвід судді Філіпової Т.Л., судді Бучинської Г.Б., судді Маціщук А.В. від розгляду у справі №924/1174/23.

Заява про відвід мотивована тим, що в апеляційному суді здійснювався розгляд справи №822/1736/18 за позовом Позивача до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради та ЖБК "Подільський край" про визнання недійсними рішень; визнання протиправними дій державного реєстратора та скасування внесених до реєстру змін у складі колегії суддів Філіпової Т.Л., судді Бучинської Г.Б., Василишина А.Р.. Під час цього апеляційного провадження позивачем було подано заяву про відвід суддів Філіпової Т.Л., судді Бучинської Г.Б., оскільки Позивач вважав, що цими суддями в іншій справі за №924/1225/21 порушувались його права, що призвело до недовіри позивача до складу суду.

Згодом, у зв`язку із рядом грубих порушень процесуального закону, допущених цією колегією суддів у судовому засіданні 19 січня 2023 року в межах справи №822/1736/18 з боку представника Позивача того ж дня був заявлений відвід усій цій колегії.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 січня 2023 року та 23 січня 2023 року в задоволенні заяви представника Позивача про відвід було відмовлено. Однак, 24 січня 2023 року, суддями Філіповою Т.Л., Бучинською Г.Б. та Василишиним А.Р. була подана заява про самовідвід, яку ухвалою від 25 січня 2023 року у справі №822/1736/18 було задоволено.

Заявник вважає суттєвою обставиною, що суб`єктний склад учасників справи №924/1174/23 є ідентичним складу учасників у справі № 822/1736/18, і ця обставина може вплинути на об`єктивність і неупередженість суду.

Заявник зазначає, що після самовідводу суддів у справі №822/1736/18, для її розгляду був визначений наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. та суддя Маціщук А.В..

В процесі вирішення цими суддями справи №822/1736/18 Позивачем були виявлені ознаки дисциплінарних проступків, які описані більш детально у відповідних скаргах, адресованих до Вищої ради правосуддя. При цьому, вказані скарги вже скеровані 25.04.2023 року, а відтак, наявність такої обставини може істотно вплинути на об`єктивність та неупередженість судді Маціщук А.В. по відношенню до ОСОБА_1 як позивача у справі №924/1174/23. Заявник вважає, що Маціщук А.В. не зможе безсторонньо та без впливу власного суб`єктивного фактора здійснювати апеляційний розгляд, з огляду на подану ОСОБА_1 стосовно цієї судді заяву про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, вважаємо, що є прямі обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді Маціщук А.В. при розгляді справи №924/1174/23.

Враховуючи зазначені обставини заявник вважає, що суддя Філіпова Тетяна Леонідівна, суддя Бучинська Галина Богданівна та суддя Маціщук Анжела Веніамінівна не зможуть об`єктивно розглянути та вирішити справу №924/1174/23.

Ухваорю Північно-західного апеляційного господасрького суду від 3 березня 2025 року по справі №924/1174/23 визнано заяву представника Позивача про відвід судді Філіпової Т.Л., судді Бучинської Г.Б., судді Маціщук А.В. від розгляду у справі №924/1174/23 - необґрунтованою. Передано справу №924/1174/23 для вирішення питання про відвід судді Філіпової Т.Л., судді Бучинської Г.Б., судді Маціщук А.В. у порядку, встановленому частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 3 березня 2025 року заяву Позивача про відвід колегії суддів: про відвід судді Філіпової Т.Л., судді Бучинської Г.Б., судді Маціщук А.В. від розгляду у справі №924/1174/23 у справі №924/1174/23 передано на розгляд судді Північно-західного апеляційного господарського суду Василишина А.Р..

Тож одноособово розглянувши заяву Позивачів про відвід складу суду від розгляду справи №924/1174/23, не вбачаю підстав для її задоволення з огляду на таке.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Підстави для відводу судді визначені процесуальним законодавством України.

Відповідно до статті 39 Господасрького процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Так, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року в "Справі Гаусшильдта", найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у "Справі Гаусшильдта").

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 3 травня 2007 року встановлено, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 у справі "Бочан проти України", має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд апеляційної інстанції підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Оцінивши доводи заявників вважаю, що останні у заяві про відвід колегії суддів від розгляду справи №924/1174/23 не навели будь-яких підстав чи обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності саме даної колегії суддів апеляційної інстанції при розгляді справи №924/1174, і виключно котрі можуть бути підставою для їх відводу в розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом заяви про відвід колегії суддів у справі №924/1174/23 вбачається, що Позивач брав участь у справі, яка розглядалась колегією суддів у складі: Філіпової Т.Л., Бучинської Г.Б. та Василишина А.Р. (справа №822/1736/18), складом колегії було подано заяву про самовідвід, у той час як у справі №924/1174/23 за участі того ж позивача ОСОБА_1 та Житлово-будівельного кооперативу "Подільський край", судді Філіпова Т.Л., та Бучинська Г.Б. не такої заяви не подавали і вважають, що зможуть об`єктивно розглянути та вирішити справу №924/1174/23. Також ОСОБА_1 в заяві про відвід суддів стверджує, що суддя Маціщук А.В. також повинна бути відведена від розгляду справи, оскільки, приймала участь у розгляді справи №822/1736/18 у складі колегії Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. та суддя Маціщук А.В., і позивачем стосовно дій цього складу колегії, зокрема судді Маціщук А.В. , було подано до Вищої ради правосуддя заяву про притягнення цих суддів до дисциплінарної відповідальності. Заявник вважає наведені обставини такими, що унеможливлюють об`єктивний та неупереджений розгляду апеляційної скарги у справі №924/1174/23 цим складом колегії.

Надавши, з огляду на наведені вище положення Закону, оцінку цим доводам поданої позивачем заяви про відвід суддів, апеляційний господарський суд вважає їх безпідставними.

В той же час, колегія суддів вважає такі доводи є надуманими та безпідставними, з огляду на те, що подання заяви про самовідвід в одній справі (№ 822/1736/18; за позовом ОСОБА_1 до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, Житлово-будівельного кооперативу "Подільський край", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про визнання недійсними рішень, оформлених протоколом № 1/26/04-18 від 26 квітня 2018 року позачергових загальних зборів членів та засновників житлово-будівельного кооперативу "Подільський край"; визнання протиправними дій державного реєстратора щодо зміни додаткової інформації; скасування внесених державним реєстратором управління змін до відомостей про Житлово-будівельний кооператив "Подільський край"; із зовсім іншим складом, предметом та підставою позовних вимог) не тягне за собою автоматичного самовідводу (відводу) в будь-якій іншій справі.

Суд наголошує заявнику про те, що саме з огляду на це Законодавець ввів процесуальну норму (частина 4 статті 35 ГПК України), що передбачає неможливість відводу судді у разі з незгодою сторони з певним процесуальним рішенням (адже в іншому випадку, кожна сторона, що незадоволена певним судовим рішенням, заявляла б постійні відводи суддям, не даючи провести судовий розгляд справи).

При цьому колегія суду звертає увагу заявника на те, що вказана ухвала прийнята саме з огляду на виникнення у справі №822/1736/18 інших обставин, що теоретично могли викликати у сторін сумнів у прийнятті судом такого рішення, а саме: незгода сторони з правильністю прийняття до розгляду однієї з двох поданих апеляційних скарг, та не задоволення клопотання про повернення її без розгляду (зважаючи на відсутність такої процесуальної можливості на стадії розгляду апеляційної скарги по суті).

Окрім того, оцінюючи дані доводи Заявника суд апеляційної інстанції констатує їх певні повторність (в виразах та обгрунтуваннях) в порівнянні з попередньо поданими заявами по інших справа (№924/480/22; 924/790/22; 924/1174/23 на котрі сторона вже отримувала обгрунтовану відповідь, проте з певних причин, повністю ігноруює це).

При цьому апеляційний суд наголошує, що суддями Філіповою Т.Л. та Бучинською Г.Б. у справі №822/1736/18 заява про самовідвід була подана після того, як позивачем двічі було заявлено необґрунтований відвід з різних надуманих підстав, обидві заяви були відхилені судом. Колегія суддів, з метою уникнення будь-яких сумнівів у сторін та інших учасників судового процесу щодо неупередженості суду апеляційної інстанції та забезпечення довіри до судової влади в Україні, взявши до уваги загальновідомі та широко застосовувані підходи ЄСПЛ у питанні забезпечення довіри до судової влади, на які посилається і сам позивач у своїй заяві, подала заяву про самовідвід. У такий спосіб колегія суддів усунула будь-які сумніви позивача у безсторонності суду в цій справі, ураховуючи Бангалорські принципи поведінки суддів, за змістом яких суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви в неупередженості судді.

Разом з тим, твердження заявника, що наявність заяви суддів про самовідвід свідчить про упередженість суддів стосовно позивача є прямим домислом, оскільки не відповідає ні змісту заяви, ні об`єктивній дійсності.

Щодо посилання представника ОСОБА_1 на ту обставину, що наявність у Вищій раді правосуддя скарги за результатами розгляду справи №822/1736/18 буде мати негативний вплив на суддю Маціщук А.В. у сенсі здатності об`єктивно і неупереджено розглянути справу №924/1174/23 не може вважатись обґрунтованим, оскільки базується на суб`єктивній думці і припущеннях.

За усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України").

Особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 9 листопада 2006 року).

Рішенням Ради суддів України від 8 червня 2017 року №34 роз`яснено, що наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя, відкриття дисциплінарного провадження за такою скаргою не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Подання до Вищої ради правосуддя скарги на дії та/або бездіяльність судді Маціщук А.В. пов`язано з прийняттям процесуальних рішень у справі №822/1736/18, відтак з наведених вище доводів не можуть бути підставами для відводу .

Відтак доводи, викладені Позивачами у заяві про відвід колегіі суддів, є фактично незгодою сторони з процесуальними рішеннями суддів.

Крім того, відповідно до норм частини 3 статті 38 ГПК передбачено, що відвід має бути мотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника справи можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких його не влаштовує (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року в справі №761/16124/15-ц).

Враховуючи викладене суд вважає, що доводи, наведені у заяві представника ОСОБА_1 про відвід судді Філіпової Т.Л., судді Бучинської Г.Б., судді Маціщук А.В. ґрунтуються на помилковому розумінні положень процесуального закону, свідчать про суб`єктивний характер міркувань заявника, який вдається до безпідставних припущень, домислів і висновків, які не відповідають дійсності.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про необґрунтованість заяви представника ОСОБА_1 про відвід судді Філіпової Т.Л., судді Бучинської Г.Б., судді Маціщук А.В. від участі у справі №924/1174/23.

З огляду на усе вищеописане суд констатує відсутність підстав для відводу колегії суду у складі: головуючої судді Філіпової Т.Л., судді Бучинської Г.Б., судді Маціщук А.В. від участі у справі №924/1174/23.

Відтак суд відмовляє в задоволенні даної заяви.

Керуючись ст. ст. 35-38, ч.11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суду у складі: головуючої судді Філіпової Т.Л., судді Бучинської Г.Б., судді Маціщук А.В. від розгляду у справі №924/1174/23 - відмовити.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Василишин А.Р.