ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2025 р. Справа№ 910/6362/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 08.01.2025

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024

повний текст рішення складено та підписано 16.08.2024

у справі № 910/6362/24 (суддя В.С. Ломака)

за позовом Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут"

про стягнення 97 700 933,15 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут" (відповідач) про стягнення попередньої оплати у розмірі 97 700 933,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 1117/22-ПГ/2203628 від 17.11.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2024 відкрито провадження у справі № 910/6362/24, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2024 закрито підготовче провадження у справі № 910/6362/24 та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 по справі №910/6362/24 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут" на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" 97 700 933,15 грн. попередньої оплати та 847 840,00 грн. судового збору.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що матеріали справи не містять доказів повернення позивачу коштів в сумі 97 700 933,15 грн., відповідно позивач має право на повернення суми здійсненої ним попередньої оплати в порядку ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 по справі № 910/6362/24, 28.08.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут" (через систему "Електронний суд") надійшла апеляційна скарга в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі №910/6362/24 та ухвалити нове, яким відмовити у позові повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням матеріального права, внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що є підставою для його скасування. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться, зокрема, до того, що неможливість виконання відповідачем умов договору пов`язана з дією обставин непереборної сили. Крім того, ухвалою Вищого антикорупційного суду від 18.01.2023 у справі № 991/6373/22 накладено арешт на банківські рахунки товариства на суму 230 430 064,50 грн. Також в межах примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 № 910/4283/22 накладено арешт на кошти товариства на суму 27 242 435,92 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2024, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут" по справі № 910/6362/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Скрипка І.М., Вовк І.В.

02.09.2024 ухвалою Північного апеляційного господарського суду витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/6362/24.

19.09.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/6362/24.

01.10.2024 ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі № 910/6362/24 залишено без руху.

09.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут" (через систему «Електронний суд») звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі № 910/6362/24 та призначено до розгляду на 20.11.2024.

31.10.2024 до Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. При цьому позивач стверджував, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 прийнято судом при повному з`ясуванні всіх обставин справи, наданні їм оцінки з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 31.10.2024 № 3195/0/15-24 суддю Північного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 звільнено у відставку.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_1.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2024 справу № 910/6362/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Сибіги О.М., суддів Скрипки І.М., Тищенко О.В.

19.11.2024 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження справу №910/6362/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024.

У зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у місті Києві судове засідання у справі №910/6362/24 не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 розгляд справи №910/6362/24 призначено на 08.01.2025.

Розпорядженням в.о. Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з відпусткою суддів Скрипки І.М. та Тищенко О.В.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 справу № 910/6362/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.

06.01.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 та призначено до розгляду на 08.01.2025.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі № 910/6362/24 без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 17.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут" (постачальник) та Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" (споживач) укладено договір постачання природного газу № 1117/22-ПГ/2203628 (договір), відповідно до п. 2.1. якого постачальник зобов`язується протягом строку дії даного договору передавати споживачеві природний газ (код УКТЗЕД - ) (далі - газ) та надавати послуги із замовлення (бронювання) потужності щодо кожного періоду та обсягу постачання газу, а споживач зобов`язується приймати та оплачувати газ та надані постачальником послуги із замовлення (бронювання) потужності на умовах даного договору.

За умовами додаткової угоди від 17.11.2022 № 1 споживач зобов`язується прийняти та оплатити, а постачальник - передати природний газ (код УКТЗЕД - ) та надати послуги із замовлення (бронювання) потужності у листопаді-грудні 2022 року в обсязі 4000,000 тис.м3. Графік постачання газу у розрізі добових планових обсягів буде надано у заявці, додатково.

Ціна за 1000 м3 газу, що передається у звітному місяці без урахування вартості транспортування газу, становить: 25 000,00 грн. (без ПДВ), крім того ПДВ (20%) - 5000,00 грн., разом з ПДВ - 30 000,00 грн.

Загальна вартість газу, що планується до передачі у листопаді-грудні місяці, становить: 100 000 000,00 грн. (без ПДВ), крім того ПДВ (20%) - 20 000 000,00 грн., разом з ПДВ - 120 000 000,00 грн.

Згідно з п. 8.1. договору споживач зобов`язаний сплатити вартість замовленого (або спожитого) газу, що передається за вищевказаним договором, та послуг із замовлення (бронювання) потужності шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника.

Відповідно до п. 8.2. договору оплата послуг із замовлення (бронювання) потужності доба на перед на відповідний газовий місяць здійснюється по 100% попередній оплаті за 5 банківських днів до початку газового місяця, згідно відповідної додаткової угоди. Остаточний розрахунок проводиться до 16-го числа місяця, наступного за звітним, на підставі акту. У випадку, якщо розмір передплати є більшим ніж вартість фактично використаних послуг із замовлення (бронювання) потужності у відповідному газовому місяці постачання, то надмірно сплачені споживачем грошові кошти сторони вважають передплатою за послуги із замовлення (бронювання) потужності у наступному газовому місяці. У випадку, якщо така передплата створилася в останньому газовому місяці дії даного договору, постачальник зобов`язується повернути надмірно сплачені грошові кошти після вчинення кінцевого розрахунку споживачем за фактично використані послуги із замовлення (бронювання) потужності, на підставі письмової вимоги споживача про повернення надмірно сплачених грошових коштів протягом 5 банківських днів з дня отримання такої письмової вимоги.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором (п. 14.1. договору).

На підставі платіжних інструкцій від 17.11.2022 № 267166 на суму 30 000 000,00 грн. та від 18.11.2022 № 267170 на суму 90 000 000,00 грн. позивач здійснив оплату 100% вартості замовленого газу, вказаного у додатковій угоді від 17.11.2022 № 1, на загальну суму 120 000 000,00 грн.

За актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2022 № 641 позивач прийняв від відповідача природний газ в обсязі 66,19705 тис.м3 на загальну суму 1 985 911,50 грн. (з ПДВ).

06.12.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364 "Про деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією", яка набрала чинності 25.12.2022.

Згідно наказу від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Нікопольську міську територіальну громаду з 21.07.2022 по 31.05.2023 віднесено до території активних бойових дій, а з 31.05.2023 - до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Починаючи з серпня 2022 року внаслідок військової агресії російської федерації господарська діяльність АТ «Нікопольський завод феросплавів» знаходиться у стані часткового простою, а з 01.11.2023 у зв`язку з відсутністю організаційно-технічних умов для виробництва продукції через військову агресію російської федерації проти України позивач вимушений призупинити виробничий процес, що значною мірою вплинуло на фінансові можливості підприємства.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 30.11.2023 звернувся до відповідача з листом № 2023.11.30/7-6601/4005 про повернення не використаної передоплати за природний газ у сумі 118 000 933,15 грн.

ТОВ «Південь Енерго Збут» перерахувало на користь АТ «Нікопольський завод феросплавів» 05.02.2024 кошти у розмірі 10 000 000,00 грн., 07.02.2024 - у розмірі 9 000 000,00 грн., 09.05.2024 - у розмірі 1 300 000,00 грн. з призначенням платежу: повернення передоплати за договором згідно листа № 2023.11.30/7-6601/4005.

Залишок невикористаної АТ «Нікопольський завод феросплавів» передоплати за договором становить 97 700 933,15 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про повернення попередньої оплати в розмірі 97 700 933,15 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що виконання зобов`язань за договором є неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а тому обов`язок покупця сплатити продавцеві повну ціну переданого товару складає зміст основних його зобов`язань відповідно до ст. 692 ЦК України.

В ст. 655 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У відповідності до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За приписами ч. 1 ст. 598, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалося вище, 17.11.2022 року між відповідачем, як постачальником, та позивачем, як споживачем, було укладено договір постачання природного газу № 1117/22-ПГ/2203628, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується протягом строку дії даного договору передавати споживачеві природний газ (код УКТЗЕД - ) та надавати послуги із замовлення (бронювання) потужності щодо кожного періоду та обсягу постачання газу, а споживач зобов`язується приймати та оплачувати газ та надані постачальником послуги із замовлення (бронювання) потужності на умовах даного договору.

У додатковій угоді від 17.11.2022 № 1 сторони погодили, що споживач зобов`язується прийняти та оплатити, а постачальник - передати природний газ (код УКТЗЕД - ) та надати послуги із замовлення (бронювання) потужності у листопаді-грудні 2022 року в обсязі 4000,000 тис.м3.

Судом встановлено, що на підставі платіжних інструкцій від 17.11.2022 № 267166 на суму 30 000 000,00 грн. та від 18.11.2022 № 267170 на суму 90 000 000,00 грн. позивач здійснив оплату 100% вартості замовленого газу, вказаного у додатковій угоді від 17.11.2022 № 1, на загальну суму 120 000 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідач передав, а позивач прийняв природний газ в обсязі 66,19705 тис.м3 на загальну суму 1 985 911,50 грн. (з ПДВ), що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2022 № 641.

06.12.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364 "Про деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією", яка набрала чинності 25.12.2022.

Наказом від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Нікопольську міську територіальну громаду з 21.07.2022 по 31.05.2023 віднесено до території активних бойових дій, а з 31.05.2023 - до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Позивач стверджує, що починаючи з серпня 2022 року внаслідок військової агресії російської федерації господарська діяльність АТ «Нікопольський завод феросплавів» знаходиться у стані часткового простою, а з 01.11.2023 у зв`язку з відсутністю організаційно-технічних умов для виробництва продукції через військову агресію російської федерації проти України виробничий процес - призупинено, у зв`язку з чим 30.11.2023 звернувся до відповідача з листом № 2023.11.30/7-6601/4005 про повернення невикористаної передоплати за природний газ у сумі 118 000 933,15 грн.

Колегія суддів зауважує, що лист № 2023.11.30/7-6601/4005 про повернення невикористаної передоплати за природний газ у сумі 118 000 933,15 грн. у матеріалах справи відсутній.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Південь Енерго Збут» перерахувало на користь АТ «Нікопольський завод феросплавів» 05.02.2024 кошти у розмірі 10 000 000,00 грн., 07.02.2024 - у розмірі 9 000 000,00 грн., 09.05.2024 - у розмірі 1 300 000,00 грн. з призначенням платежу: повернення передоплати за договором згідно листа № 2023.11.30/7-6601/4005.

З матеріалів справи слідує, що 14.03.2024 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 2024.-03.06/19-4005/4016 про повернення передоплати у сумі 99 000 933,15 грн.

Станом на момент звернення позивача до суду з позовом залишок невикористаної АТ «Нікопольський завод феросплавів» передоплати за договором становить 97 700 933,15 грн.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17 зроблено правовий висновок щодо застосування ст. 693 ЦК України, з яким погодився Верховний Суд в постанові від 09.03.2023 у справі 910/5041/22.

Так, Верховний Суд зазначив, що зі змісту частин першої та другої статті 693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Верховний Суд зазначив, що застосування ч. 2 ст. 693 ЦК України залежить від обставин щодо фактичної поставки/непоставки товару.

Також Верховний Суд вказав на те, що відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на «законне очікування», що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах «Брумареску проти Румунії» (п. 74), «Пономарьов проти України» (п. 43), «Агрокомплекс проти України».

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази як повернення відповідачем попередньої оплати, так і поставки природного газу відповідно до умов договору на суму 97 700 933,15 грн., у позивача наявне право визначене частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України вимагати повернення попередньої оплати у розмірі 97 700 933,15 грн.

В свою чергу, відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на обставини непереборної сили, які виникли в ході виконання договору. Крім того, відповідач посилається на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 18.01.2023 у справі № 991/6373/22, якою накладено арешт на банківські рахунки товариства на суму 230 430 064,50 грн., а також накладений на кошти товариства арешт на суму 27 242 435,92 грн. в межах примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 № 910/4283/22.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України»).

Згідно з ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних (пункт 76).

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (пункт 77).

До обставин непереборної сили належать: події надзвичайного характеру, такі як війна, пожежа, повінь, землетрус; заборонні заходи вищих законодавчих та/або виконавчих органів державної влади, що виникли після укладання цього договору, та які сторони не могли передбачити або запобігти їм прийнятними заходами, якщо ці обставини вплинули на виконання ними своїх зобов`язань заданим договором. Сторона, яка посилається на виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор) несе обов`язок доказування, за власний рахунок, того, що ці обставини вплинули на виконання цією стороною своїх зобов`язань за даним договором.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Як встановлено судом, відповідач на підтвердження дії обставин непереборної сили надав офіційний лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили).

Так, Торгово-промислова палата України на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, який адресований Всім кого це стосується, згідно якого на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Судом встановлено, що сертифікату Торгово-промислової палати України чи уповноважених регіональних торгово-промислових палат про наявність форс-мажорних обставин, які вплинули на можливість виконання відповідачем зобов`язань за договором № 1117/22-ПГ від 17.11.2022 відповідачем до суду не надано.

Таким чином, відповідачем не доведено існування обставин непереборної сили у даному конкретному випадку, які б перешкоджали йому належним чином виконати зобов`язання за договором № 1117/22-ПГ від 17.11.2022.

Доводи відповідача щодо накладення ухвалою Вищого антикорупційного суду від 18.01.2023 у справі № 991/6373/22 арешту на банківські рахунки товариства на суму 230 430 064,50 грн., та накладення арешту на кошти товариства на суму 27 242 435,92 грн. в межах примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 № 910/4283/22, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки стосуються виключно неможливості добровільного виконання спірних зобов`язань та способу і порядку виконання судового рішення у даній справі, а не неможливості задоволення вимог позивача.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Встановивши обставини даної справи та надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Колегія суддів апеляційного суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут" слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Енерго Збут" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі № 910/6362/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 у справі № 910/6362/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи № 910/6362/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.02.2025.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко