ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" лютого 2025 р. Cправа № 902/240/24

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., розглянувши без виклику представників сторін матеріали справи

за позовом: Фізичної особи - підприємця Зубарєвої Галини Володимирівни ( АДРЕСА_1 )

до: Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" (вул. Миру, буд. 77, смт. Бурбів, Вінницький (Липовецький) район, Вінницька область, 22513)

про стягнення 36 902,19 грн.

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Господарського суду Вінницької області перебувала справа №902/240/24 за позовом Фізичної особи - підприємця Зубарєвої Галини Володимирівни до Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" про стягнення 36 902,19 грн.

25.06.2024 Господарським судом Вінницької області у справі № 902/240/24 ухвалено рішення, відповідно до якого позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Зубарєвої Галини Володимирівни задоволено частково. Ухвалено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" на користь Фізичної особи - підприємця Зубарєвої Галини Володимирівни 26 400,00 грн - суми попередньої оплати, 7 326,13 грн інфляційних втрат та 2 767,39 грн - витрат зі сплати судового збору. В решті позову відмовлено.

26.07.2024 господарським судом на виконання рішення суду видано наказ зі строком пред`явлення його до виконання протягом трьох років.

21.02.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява № б/н від 21.02.2025 (вх. № 01-37/7/25 від 21.02.2024) представника Фізичної особи - підприємця Зубарєвої Галини Володимирівни - адвоката Перепелюка О.В. про видачу дубліката наказу у справі № 902/240/24.

Розглянувши подану заяву про видачу дубліката наказу, суд зазначає про таке.

В обґрунтування підстав для видачі дубліката наказу заявник зазначає, що оскільки Фізична особа - підприємець Зубарєва Галина Володимирівна фактично не перебуває за адресою місця реєстрації, а тому остання не отримувала виданий Господарським судом Вінницької області наказ від 26.07.2024 у справі № 902/240/24.

Відповідно до пункту 19.4. Розділу XІ Перехідних положень ГПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".

Суд зауважує, що Господарський процесуальний кодекс України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу.

Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог частини 1, 3 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

За змістом статті 338 ГПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 р. в справі "Півень проти України").

Невиконання державою винесеного на користь підприємства-заявника рішення становить порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Суду у справі "Силенок і Техносервіс-плюс проти України", no. 20988/02, від 09.12.2010).

Значення обов`язковості виконання рішення суду висловлено в правовій позиції Європейського суду з прав людини в Рішенні у справі "Деркач та Палек проти України" (Заяви №№ 34297/02 та 39574/02) від 21.12.2004 р. Суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (див. "Бурдов проти Росії", заява № 589498/00, п. 34). Аналогічний висновок міститься і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції", Reports of Judgments and Decisions, 1997-II, с. 510, п.40).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у рішенні "У справі за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" № 5-рп/2013 від 26.06.2013 р. послався на практику Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 р. вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Процесуальний закон не обмежує суд у можливості видати дублікат наказу у випадку відсутності доказів його добровільного виконання та у межах строку пред`явлення.

Суд також враховує, що наказ Господарського суду Вінницької області у справі №902/240/24 видано 26.07.2024 зі строком пред`явлення протягом трьох років, тобто на момент розгляду цієї заяви строк виконання наказу не сплинув.

З урахуванням наведеного, в його сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви № б/н від 21.02.2025 (вх. № 01-37/7/25 від 21.02.2024) представника Фізичної особи - підприємця Зубарєвої Галини Володимирівни - адвоката Перепелюка О.В. про видачу дубліката наказу по справі № 902/240/24.

Керуючись пунктом 19.4 Перехідних положень та ст.ст. 234, 235, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву № б/н від 21.02.2025 (вх. № 01-37/7/25 від 21.02.2024) представника Фізичної особи - підприємця Зубарєвої Галини Володимирівни - адвоката Перепелюка О.В. про видачу дубліката наказу по справі № 902/240/24 задовольнити повністю.

2. Видати Фізичній особі - підприємцю Зубарєвій Галині Володимирівні дублікат наказу Господарського суду Вінницької області від 26.07.2024 у справі № 902/240/24 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" (вул. Миру, буд. 77, смт. Бурбів, Вінницький (Липовецький) район, Вінницька область, 22513; ) на користь Фізичної особи - підприємця Зубарєвої Галини Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 26 400 грн 00 коп. суми попередньої оплати; 7 326 грн 13 коп. інфляційних втрат та 2 767 грн 39 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Згідно із ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

4. За приписами п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України ухвалу про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржено окремо від рішення суду першої інстанції до Північно-західного апеляційного господарського суду.

5. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник ухвали надіслати відповідачу та представнику позивача - адвокату Перепелюку Олегу Вікторовичу до електронних кабінетів в ЄСІТС, позивачу - рекомендованим листом. Додатково примірник ухвали разом із дублікатом наказу надіслати представнику ФОП Зубарєвої Г.В. адвокату Перепелюку Олегу Вікторовичу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 26.02.2025.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( АДРЕСА_1 )

3 - представнику ФОП Зубарєвої Г.В. адвокату Перепелюку О.В. (вул. Івана Франка, 2а, м. Буча, Бучанський район, Київська область, 08105)