ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3490/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

за участю представників сторін у справі:

Від ТОВ «ГРАНРЕСУРСИ» - адвокат Молодецький Р.А.

Від ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ-ПРОЕКТ» - адвокат Рущак В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ПРОЕКТ»

на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2024

по справі № 916/3490/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ-ПРОЕКТ»

про стягнення 213 073,38 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ПРОЕКТ» про стягнення 380345,56 грн заборгованості, з яких 352107,68 грн основного боргу, 7746,37 грн інфляційного збільшення, 14815,46 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 5676,05 грн 10% річних за користування чужими коштами.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.11.2024: провадження у справі № 916/3490/24 закрито; повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» з Державного бюджету України 4564,14 грн судового збору; призначено розгляд питання про розподіл витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» на професійну правничу допомогу до розгляду в засіданні суду на 03.12.2024.

18.11.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» до Господарського суду Одеської області надійшла заява, в якій позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ПРОЕКТ» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 38 034,55 грн та повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» з державного бюджету суму сплаченого судового збору у розмірі 4 564,14 грн у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Додатковою ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 вирішено: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ-ПРОЕКТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Суд першої інстанції зазначив, що враховуючи нескладність справи, порівняно незначний обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відсутність особливого значення справи для сторін, а також сплату відповідачем усієї заявленої до стягнення заборгованості, наявні підстави для зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають стягненню з відповідача, до 25 000,00 грн.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ПРОЕКТ» на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 по справі №916/3490/24.

Відповідач вважає, що визначений у Договорі про надання правової допомоги розмір витрат на правову допомогу адвоката є латентною санкцією, яка є очевидно неспівмірною з обсягом наданої Позивачу правової допомоги.

Апелянт вказує, що сума витрат на правову допомогу розрахована за розгляд справи у суді першої інстанції, однак розгляд справи завершився на етапі підготовчого засідання, у зв`язку з добровільною сплатою Відповідачем суми заборгованості. Тобто, судові засідання по суті спору судом не проводились, адвокатами Позивача не надано суду усних пояснень по суті спору, не брали участі у судових дебатах.

Відповідач не погоджується із сумою витрат на адвоката, оскільки ним проведено загалом лише 25 хв у судових засіданнях, при цьому не висловлювалось жодних пояснень по суті позовної заяви, не обґрунтовувався жоден наявний у справі доказ, а лише сформовано правову позицію та викладено письмово позовну заяву.

Відповідач вказав, що судом першої інстанції не вказано жодних обґрунтувань щодо необхідності стягнення саме 25 000,00 грн, не зазначено чому саме ця сума правових витрат є на його думку правомірною та співмірною з часом потраченим адвокатом на розгляд справи та складністю справи.

Апелянт доходить до висновку, що стягнута з нього судом першої інстанції сума витрат на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн є надмірною/непропорційною/ неспівмірною, з огляду на: складність справи та її типовість; відсутність спірних питань; стадію на якій завершився розгляд справи; час витрачений на підготовку документів; участь лише у підготовчих судових засіданнях; добровільне погашення позовних вимог.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 03 грудня 2024 року у справі № 916/3490/24 та відмовити у відшкодуванні витрати на професійну правничу допомогу або зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ-ПРОЕКТ» до 1 000,00 грн.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ПРОЕКТ» на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 по справі №916/3490/24.

Позивач вказав, що оскаржуваною додатковою ухвалою позивачу було присуджено лише частину фактично понесених та підтверджених доказами витрат на правничу допомогу. Наявними у справі доказами (платіжними інструкціями) підтверджено, що позивачем фактично було понесено витрат на правничу допомогу у сумі 38 034,55 грн., тоді як судом першої інстанції з відповідача стягнуто лише 25 000 гривень.

Позивач зазначив, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на факт погашення заборгованості під час судового розгляду справи не є підставою для звільнення відповідача від компенсації витрат на професійну правничу допомогу, які вимушений був понести позивач для захисту своїх прав. Натомість навпаки можна стверджувати, що саме активна позиція захисту інтересів позивача мала наслідком поступове задоволення вимог та оплату боргу відповідачем.

Позивач зазначає, що фактично сплачений позивачем та заявлений до стягнення розмір судових витрат у справі був співмірним витраченим часом адвокатом для захисту інтересів позивача, його кваліфікацією та необхідністю вчинення відповідних процесуальних дій, а також відповідає фактичним обставинам розгляду спору у суді та підтверджений належними доказами.

Керуючись викладеним вище, просить у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Будівельна компанія «ЕЛІТ ПРОЕКТ» відмовити, а додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 року залишити без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/3490/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/3490/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2024 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ПРОЕКТ» на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 по справі №916/3490/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи № 916/3490/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/3490/24.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЕЛІТ ПРОЕКТ» на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 по справі №916/3490/24; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 08.02.2025; призначено справу №916/3490/24 до розгляду у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на 20.02.2025 о 14:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

20.02.2025 у судовому засіданні прийняли участь представник ТОВ «ГРАНРЕСУРСИ» - адвокат Молодецький Р.А. та представник ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ-ПРОЕКТ» - адвокат Рущак В.І.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ПРОЕКТ» про стягнення 380 345,56 грн заборгованості, з яких 352 107,68 грн основного боргу, 7 746,37 грн інфляційного збільшення, 14 815,46 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 5 676,05 грн 10% річних за користування чужими коштами.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.08.2024: прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3490/24; призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.

16.09.2024 від позивача до Господарського суду Одеської області надійшла заява (зареєстрована за вх. № 33563/24) про зменшення розміру позовних вимог.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.09.2024 прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме про стягнення 213 073,38 грн заборгованості, з яких 207 408,74 грн основного боргу, 1 244,45 грн інфляційного збільшення, 4 420,19 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 1 700,07 грн 10% річних за користування чужими коштами.

06.11.2024 від відповідача до Господарського суду Одеської області надійшла заява (зареєстрована за вх. № 40119/24), в якій, зокрема, просив закрити провадження у справі у зв`язку зі сплатою заборгованості в повному обсязі.

18.11.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» до Господарського суду Одеської області надійшла заява (зареєстрована за вх. № 41463/24), в якій позивач просив: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ПРОЕКТ» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 38 034,55 грн та повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ з державного бюджету суму сплаченого судового збору у розмірі 4 564,14 грн у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.11.2024: провадження у справі № 916/3490/24 закрито; повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» з Державного бюджету України 4 564,14 грн судового збору; призначено розгляд питання про розподіл витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» на професійну правничу допомогу до розгляду в засіданні суду на 03.12.2024.

29.11.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ-ПРОЕКТ» до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому відповідач просив відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу або зменшити витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, до 1 000,00 грн, вказуючи на: ухиляння позивачем від досудового врегулювання спору; незначну складність справи та невелику кількість часу, витраченого адвокатом на підготовку документів та участь у судових засіданнях; задоволення відповідачем позовних вимог у повному обсязі; неспівмірність обсягу наданої позивачу правової допомоги з розміром витрат на неї.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткова ухвала суду першої інстанції підлягає частковій зміні, виходячи з таких підстав.

За приписами статті 244 ГПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Частина 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У даному випадку, апелянт надав наступні докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу:

1) Договір №22/07/24с про надання правничої допомоги від 22.07.2024, укладений між ТОВ «ГРАНРЕСУРСИ» (Клієнт) та АО «Франклін Сайрос» (Адвокатське об`єднання)

Відповідно до п. 1.1. Договору, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору, Адвокатське об`єднання на підставі звернення КЛІЄНТА приймає на себе зобов`язання з надання наступної правничої допомоги щодо захисту прав та інтересів Клієнта у спорі щодо стягнення дебіторської заборгованості з ТОВ «Будівельна компанія «ЕЛІТ-ПРОЕКТ», яка включає в себе підготовку позовної заяви, інших матеріалів та супровідних документів, подання заяви до Господарського суду Одеської області та представництво Клієнта у суді в першій інстанції.

Відповідно до п. 4.1. Договору, правничу допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, Клієнт оплачує в національній валюті. Розмір гонорару за правничу допомогу за п.2.1.1 Договору погоджений у фіксованому розмірі - 10% від суми заявлених позовних вимог у суді. Гонорар сплачується двома платежами - перший платіж у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) сплачується протягом 2 робочих днів з дати укладення Договору, другий платіж у сумі що дорівнює 10% від суми заявлених позовних вимог за вирахуванням суми першого платежу сплачується протягом 2 робочих днів після подання позовної заяви до суду.

За відсутності угоди про фіксований розмір гонорару або за іншими видами правничої допомоги послуги сплачуються за погодинними ставками Адвокатського об`єднання у розмірі 1800 гривень за годину.

2) Акт про надання правничої допомоги від 07.11.2024 до Договору про надання правничої допомоги №22/07/24с від 22.07.2024.

Пунктом 1 даного Акту встановлено, що на умовах Договору Адвокатське об`єднання протягом липня 2024 року - листопада 2024 року надало правничу допомогу щодо підготовки документів для звернення до Господарського суду Одеської області та процесуальних дій в якості представника у справі №916/3490/24 щодо стягнення з ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ПРОЕКТ» на користь Клієнта заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до п. 2 Акту, в рамках надання правничої допомоги у зазначений у п.1. Акту термін Адвокатське об`єднання забезпечило підготовку документів для звернення до суду (позовна заява з додатками та розрахунками), а також інших процесуальних документів у справі №916/3490/24, у тому числі заяви про зменшення розміру позовних вимог з розрахунками та відповіді на відзив. Адвокатом від Адвокатського об`єднання було забезпечено представництво Клієнта у судових засіданнях у справі №916/3490/24, що були призначені на 03.09.2024, 17.09.2024, 08.10.2024, 07.11.2024 та супроводження справи в системі «Електронний суд» в якості представника.

Відповідно до п. 3 Акту, вартість послуг (гонорар Адвокатського об`єднання) за цим Актом склала 38 034,55 грн, відповідно до узгодженого розміру фіксованого гонорару згідно Договору (пункт 4.1.), що складає 10% від суми заявлених позовних вимогу справі №916/3490/24.

3) Платіжну інструкцію №757 від 22.07.2024, відповідно до якої ТОВ «ГРАНРЕСУРСИ» сплатило на користь АО «Франклін Сайрос» 18 000,00 грн гонорару згідно Договору про надання правничої допомоги №22/07/24с від 22.07.2024.

4) Платіжну інструкцію №839 від 14.08.2024, відповідно до якої ТОВ «ГРАНРЕСУРСИ» сплатило на користь АО «Франклін Сайрос» 20 034,55 грн гонорару згідно Договору про надання правничої допомоги №22/07/24с від 22.07.2024.

5) Ордер серія ВН №1396351 від 06.08.2024 на надання правничої допомоги адвокатом Молодецьким Р.А. Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» в Господарському суді Одеської області. Даний ордер видано АО «Франклін Сайрос».

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 11.09.2020 у справі №922/3724/19.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21 тощо, випливає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Отже, господарський суд, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України. При цьому, таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.

Суд вправі покласти лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 28.09.2021 у справі №918/1045/20, від 24.11.2021 у справі №910/17235/20 та від 01.09.2021 у справі №910/13034/20.

У даному випадку, позивач дійсно надав докази понесення ним витрат напрофесійну правничу допомогу у сумі 38 034,55 грн. Колегія суддів у даному випадку не вбачає підстав втручатися у договірні стосунки між позивачем та його представником.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №923/1121/17 також вказано, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справах "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, враховуючи частини п`яту-сьому, дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.

Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а тому відповідно до вимог чинного процесуального закону цілком достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Такий висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.06.2021 у справі №922/2987/20, від 18.05.2021 у справі №923/121/20, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18 та від 26.02.2020 у справі №910/14371/18.

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.

Крім того, чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.06.2021 у справі №906/698/20.

Південно-західний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що дана справа об`єктивно не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства та судової практики, адже сфера регулювання спірних правовідносин не є широкою.

Крім того, на переконання колегії суддів, стягнення з відповідача заявленої позивачем суми судових витрат є надмірною, непропорційною та неспівмірною, з огляду на складність справи, відсутність спірних питань, стадію на якій завершився розгляд справи, час витрачений на підготовку документів, об`єм фактично наданих послуг, участь лише у підготовчих судових засіданнях та добровільне погашення позовних вимог.

У даному випадку, позивач фактично подав:

1) позовну заяву, яка містить лише опис правовідносин сторін спору та законодавство, що регулює правовідносини з поставки;

2) заяву про зменшення позовних вимог;

3) відповідь на відзив на позовну заяву;

4) заяву про закриття провадження у справі.

Підготовка даних документів не вимагала значної витрати часу, аналізу судової практики чи законодавства.

Крім того, представник позивача приймав участь у наступних судових засіданнях: 03.09.2024 тривалістю 3 хвилини, 17.09.2024 тривалістю 4 хвилини, 08.10.2024 тривалістю 3 хвилини, 19.11.2024 тривалістю 13 хвилин.

Колегія суддів також враховує, що у даному випадку, у зв`язку з погашенням відповідачем заборгованості у повному обсязі та заявленням клопотання про закриття провадження у справі, розгляд справи по суті взагалі не розпочався.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що умовами п. 4.1. Договору встановлено, що розмір гонорару за правничу допомогу за п.2.1.1 Договору погоджений у фіксованому розмірі - 10% від суми заявлених позовних вимог у суді. Позивач заявляв до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 38 034,55 грн, виходячи саме з розміру первісних позовних вимог у розмірі 380 345,56 грн та без врахування заяви про зменшення розміру позовних вимог до 213 073,38 грн, адже 10 % від даної суми складає 21 307,33 грн.

З огляду на викладене вище, враховуючи нескладність справи (спір виник у зв`язку з неоплатою поставленого товару), порівняно незначний обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відсутність особливого значення справи для сторін, звернення з заявою про зменшення позовних вимог, а також сплату відповідачем усієї заявленої до стягнення заборгованості (352107,68 грн основного боргу, 7746,37 грн інфляційного збільшення, 14815,46 грн пені, 5676,05 грн 10% річних), закриття провадження по справі, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю, що, в свою чергу, зумовлює наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» про стягнення судових витрат у справі №916/3490/24 (вх. ГСОО 41463/24 від 18.11.2024) та, відповідно, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ-ПРОЕКТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у сумі 15 000,00 грн.

Висновки суду, апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку, наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, у зв`язку з чим сума витрат на професійну правничу допомогу, яка була стягнута судом першої інстанції з відповідача на користь позивача, є неспівмірною зі складністю справи, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана додаткова ухвала частковій зміні.

Керуючись статтями 269-271, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ПРОЕКТ» на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 по справі №916/3490/24 задовольнити частково.

Додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 по справі №916/3490/24 змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:

« 1.Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» про стягнення судових витрат у справі №916/3490/24 (вх. ГСОО 41463/24 від 18.11.2024) задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ-ПРОЕКТ» (65031, Одеська область, місто Одеса, вулиця Михайла Грушевського, будинок 39 Е, кабінет 8, код 42318948) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» (67665, Одеська область, Біляївський район, село Усатове вулиця Залізничників, будинок 22, код 37170646) витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у сумі 15 000,00 грн.

3.Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРЕСУРСИ» про стягнення судових витрат у справі №916/3490/24 (вх. ГСОО 41463/24 від 18.11.2024) в іншій частині.

Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати наказ з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.02.2025 у зв`язку з перебуванням судді зі складу колегії суддів Таран С.В. у відпустці у період з 24.02.2025 по 26.02.2025.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран