СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Харків Справа № 917/1360/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С. , суддя Тихий П.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (вх. №3175 П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.12.2024 у справі № 917/1360/24

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавська експертна землевпорядна компанія", Квартал 287, 24, кв. 37, м. Кременчук, Полтавська область, 39622

до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", вул. Шота Руставелі, 9А, м. Київ, 01601, в особі філії "Полтавське лісове господарство", вул. Лісова, 1А, с. Копили, Полтавський район, Полтавська область, 38761

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавська експертна землевпорядна компанія" звернулось до суду з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", в особі філії "Полтавське лісове господарство" про стягнення 45 000,00 грн заборгованості за Договором на розробку документації із землеустрою № 0079/10-2022/520/12-06 від 04.10.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.12.2024 у справі № 917/1360/24 позов задоволено; стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (вул. Шота Руставелі, 9А, м. Київ, 01001, ) в особі філії "Полтавське лісове господарство" (вул. Лісова, 1а, с. Копили, Полтавський район, Полтавська область, 38761, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавська експертна землевпорядна компанія" (Квартал 287, б. 24, кв. 37, м. Кременчук, Полтавська область, 39622, ) заборгованість у розмірі 45 000,00 грн та 3 028,00 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав договірні зобов`язання, а відповідач прийняв роботу без заперечень, що підтверджується підписаним актом приймання-передачі робіт, однак не здійснив оплату за договором. Відсутність доказів неналежного виконання договору та порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасної оплати, стали підставою для задоволення позову.

Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі. Також просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 4542,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- судом першої інстанції не враховано, що розроблена технічна документація виконана позивачем неналежним чином та з порушенням вимог чинного законодавства. Такі порушення були виявлені при поданні технічної документації для її затвердження з метою проведення подальшої державної реєстрації;

- уклавши додаткові угоди до договору, сторони погодили продовження терміну дії договору до 31.12.2024, а за фінансовим зобов`язанням сторін до їх повного виконання. Разом з тим, позивач звернувся до суду із позовом щодо стягнення коштів 15.08.2024, коли договір ще діяв;

- судом першої інстанції не взято до уваги п.г ч.2 ст.28 Закону України «Про землеустрій», де вказано, що розробники документації із землеустрою зобов`язані виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, не повинен перевищувати 6 місяців з моменту укладання договору. Таким чином, максимальний строк виконання договору 03.04.2023, натомість, порушення норм законодавства, сторони встановили строк виконання робіт до 31.12.2024 відповідно до додаткової угоди №2. Отже, на думку апелянта, виконавець не надав послуги належної якості у відповідний строк;

- строк сплати за надані послуги не сплив, спір в даному випадку відсутній, оскільки акт приймання-передачі робіт, яким передані всі документи котрі відповідають законодавству, не підписаний сторонами.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (вх. №3175 П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.12.2024 у справі № 917/1360/24; розгляд апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (вх. №3175 П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.12.2024 у справі № 917/1360/24 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без виклику учасників справи; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, які повинні відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянтові; витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1360/24.

16.01.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавська експертна землевпорядна компанія" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтуванні свого відзиву зазначає, що за умовами договору, на виконавця покладені обов`язки лише щодо виготовлення документації із землеустрою, натомість затвердження технічної документації і реєстрація речових прав здійснюється замовником самостійно. На виконання умов договору, сторони підписали акт приймання передачі робіт від 30.12.2022. Відповідач жодного разу не звертався до позивача із претензіями щодо виконаних робіт чи необхідність їх доопрацювання. Окрім того, відповідач не зазначає конкретних недоліків документації та не надає підтверджуючих доказів встановлення будь-яких недоліків при поданні технічної документації.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини справи.

04.10.2022 Державне підприємство «Полтавське лісове господарство» (далі - Замовник, відповідач) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавська експертна землевпорядна компанія» (далі Виконавець, позивач) уклали Договір № 0079/10-2022/520/12-06 на розробку документації із землеустрою за умовами якого, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе виконання робіт (вид діяльності за КВЕД-2010 - 71.12 - діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування): виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 107,1 га за межами населених пунктів на території Чутівської селищної територіальної громади Полтавського району Полтавської області (Договір а.с. 6-8).

Пунктом 1.2 Договору визначено, що технічні, економічні та інші вимоги викладені у технічному завданні на виконання робіт, що є невід`ємною частиною Договору.

Крім того, сторони Договору у якості додатків до Договору погодили календарний графік надання послуг, протокол погодження ціни надання послуг та кошторис (а.с. 9-11).

Відповідно до пункту 2.1 Договору загальна вартість послуг за цим Договором становить 45 000,00 грн.

Пунктами 3.1-3.2 Договору визначено, що приймання наданих послуг за цим Договором оформляється Актом приймання-передачі наданих послуг. Замовник зобов`язаний підписати Акт приймання - передачі наданих послуг одночасно з одержанням документації.

Згідно з пунктом 2.4 Договору оплата за послуги здійснюється на підставі Акту виконаних робіт.

Згідно з пунктом 5.5 Договору в обов`язки Замовника входить прийняти надані послуги та оплатити їх.

Пунктом 11.1 Договору визначено, що Договір діє з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених ним зобов`язань.

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 року № 915 «Про припинення державного підприємства «Полтавське лісове господарство» та затвердження складу комісії» та наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 04.01.2023 № 23 «Про затвердження передавального акту державного підприємства «Полтавське лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» розпочато процедуру припинення Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» та призначено голову комісії з припинення Глушка О.Г.

Вказане підтверджується даними з ЄДР, що додано до позову.

За вказаних обставин, 30 грудня 2022 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавська експертна землевпорядна компанія» та Державним підприємством «Полтавське лісове господарство» в особі голови Комісії з припинення Глушко О.Г. підписано Акт приймання-передачі робіт за умовами якого, Замовник прийняв, а Виконавець здав надані послуги з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 107,1 га за межами населених пунктів на території Чутівської селищної територіальної громади Полтавського району Полтавської області на загальну суму 45 000,00 гривень (а.с. 16).

Відповідно Додатку № 1 до Акту приймання-передачі робіт до Договору 0079/10-2022/520/12-06 від 04.10.2022 визначено реєстр переданих документацій із землеустрою (а.с. 17-18).

В свою чергу, 05.05.2022 між Державним спеціалізованим господарським товариством «Ліси України», в особі філії «Полтавське лісове господарство» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавська експертна землевпорядна компанія» укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, в якій зазначено про те, що на підставі п. 8 наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 № 915 «Про припинення державного підприємства «Полтавське лісове господарство» та затвердження складу комісії», наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 04.01.2023 № 23 «Про затвердження передавального акту державного підприємства «Полтавське лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» (а.с. 12-13).

Відповідно до пункту 3.1 Положення про філію «Полтавське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» філія діє від імені ДСГП «Ліси України» та в його інтересах.

Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 28.12.2022 директор філії «Полтавське лісове господарство» уповноважений вчиняти правочини, укладати та змінювати і розривати будь-які договори в межах наданих повноважень Положенням про філію (а.с. 19-22).

З огляду на викладене, сторони вирішили змінити преамбулу Договору та викласти її в новій редакції, а також внести зміни в розділ 13 Договору «Реквізити та підписи сторін» та викласти його в новій редакції.

Крім того, сторони уклали Додаткову угоду № 2 від 05.01.2024 яка визначає, що Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2024 (а.с. 14-15).

На виконання умов Договору, 30.12.2022 Сторони підписали Акт приймання-передачі надання послуг, за умовами якого, Замовник прийняв, а Виконавець здав надані послуги з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 107,1 га за межами населених пунктів на території Чутівської селищної територіальної громади Полтавського району Полтавської області на загальну суму 45 000,00 грн (а.с. 16).

Отже, зобов`язання за Договором позивач виконав у повному обсязі.

Проте, Договором та Додатковими угодами до Договору не регламентовано порядок проведення розрахунків між Сторонами за надані послуги.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У зв`язку із зазначеним, позивач 14.05.2024 направив на адресу відповідача вимогу № 007910-22 від 13.05.2024 щодо сплати 45 000,00 грн за надані послуги (а.с. 28-31).

Вказана вимога направлена супровідним листом № 3/908 від 13.05.2024 та отримана відповідачем 17.05.2024, що підтверджується повідомленням про вручення відправлення (а.с. 26-27).

Крім того, супровідний лист №3/908 від 13.05.2024 містив і інші вимоги за Договорами №0076/10 від 04.10.2022 на суму 136 500,00 грн та №0077/10 від 04.10.2022 на суму 51 000,00 грн.

Однак, відповідач, у відповідь на вказані вище вимоги, надіслав відповідь лише щодо двох Договорів, а саме листом №1194/28.2 від 19.06.2024 відповідач повідомив, що погасив заборгованість по Договору №0077/10 від 04.10.2022, а в листі №1195/28.2-2024 від 19.06.2024 філія безпідставно послалась на умови виконання своїх зобов`язань, що не передбачені умовами Договору №0076/10 від 04.10.2022 та поставила в залежність погашення своєї заборгованості від прийняття рішення про затвердження технічної документації (а.с. 32-33).

Варто зазначити, що умовами Договору №0079/10-2022/52/12-06 від 04 жовтня 2022 року на Виконавця покладені обов`язки лише щодо виготовлення документації із землеустрою, натомість затвердження технічної документації та реєстрація речових прав здійснюється Замовником самостійно.

Станом на 15.08.2024 відповідач не виконав свій обов`язок щодо сплати боргу в розмірі 45 000,00 грн, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 173, 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За умовами укладеного Сторонами Договору, Позивач надавав Відповідачу послуги, а Відповідач, в свою чергу, зобов`язувався прийняти та оплатити надані послуги.

Проте доказів оплати Відповідачем вартості виконаних Позивачем робіт за Договором матеріали справи не містять.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.10.2022 року між Державним підприємством «Полтавське лісове господарство» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавська експертна землевпорядна компанія» укладений договір №0079/10-2022/520/12-06 на розробку документації із землеустрою.

30 грудня 2022 року між сторонами підписано акт приймання-передачі робіт за умовами якого, Замовник прийняв, а Виконавець здав надані послуги з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 107,1 га за межами населених пунктів на території Чутівської селищної територіальної громади Полтавського району Полтавської області на загальну суму 45 000,00 гривень, що підтверджує сам Відповідач у своєму відзиві на позов.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір №0079/10-2022/520/12-06 на розробку документації із землеустрою за своєю правовою природою є договором підряду, оскільки відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 2 та 3 статті 853 ЦК України визначено, що замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Натомість пунктами 3.1-3.2 Договору визначено, що приймання виконаних робіт за цим договором оформляється Актом приймання-передачі робіт. Замовник зобов`язаний підписати акт приймання - передачі робіт одночасно з одержанням документації.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, на виконання умов Договору, сторони підписали Акт приймання-передачі виконаних робіт ще 30.12.2022 без жодних зауважень. Станом на сьогодні і до моменту подачі позову після підписання Акту приймання-передачі робіт відповідач жодного разу не звертався до позивача із претензіями щодо виконаних робіт чи необхідністю їх доопрацювання. З огляду на що, відповідач втратив право у подальшому посилатись на відступи від умов Договору або недоліки у виконаній роботі.

Окрім цього, відповідач не зазначає конкретних недоліків документації та не надає підтверджуючих доказів встановлення будь-яких недоліків, а лише в загальному визначає про те, що «зазначені порушення, були встановленні при поданні технічних документацій для їх затвердження з метою проведення подальшої державної реєстрації».

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором та передав результати робіт у встановленій Договором формі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача суми основного боргу за виконані роботи у розмірі 45 000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, апелянт у своїй апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не враховано, що розроблена технічна документація виконана позивачем неналежним чином та з порушенням вимог чинного законодавства. Такі порушення були виявлені при поданні технічної документації для її затвердження з метою проведення подальшої державної реєстрації.

Колегія суддів відхиляє зазначений аргумент апелянт з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, що технічна документація була розроблена позивачем та передана відповідачеві 30.12.2022, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі. Відповідач, прийнявши документацію без зауважень, підтвердив належне виконання договору та відсутність дефектів чи порушень на момент прийняття робіт. Якщо б у відповідача були зауваження щодо відповідності документації вимогам законодавства, він мав би належним чином зафіксувати такі порушення та звернутися до позивача з вимогою про їх усунення. Однак таких звернень або претензій на момент приймання робіт відповідач не висував, що свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для невиконання фінансового зобов`язання.

Посилання апелянта на те, що порушення були виявлені лише на етапі подання документації для затвердження, не може слугувати підставою для невиконання платіжних зобов`язань. Відповідно до умов договору, обов`язок виконавця полягав у розробці технічної документації, а затвердження документації та її реєстрація є компетенцією замовника, тобто відповідача. Сам факт затвердження документації третіми особами не є частиною договірних зобов`язань позивача, тому він не може відповідати за можливі труднощі, що виникли у процесі її погодження.

Більше того, відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували наявність конкретних недоліків у виконаних роботах. Загальне твердження про виявлені порушення без належного документального підтвердження не може бути підставою для звільнення від обов`язку здійснити оплату за вже прийняті роботи.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно встановив, що позивач виконав свої зобов`язання належним чином, а посилання відповідача на нібито виявлені порушення після прийняття робіт є безпідставними та спрямованими на уникнення виконання фінансового зобов`язання.

Щодо твердження апелянта, що уклавши додаткові угоди до договору, сторони погодили продовження терміну дії договору до 31.12.2024, а за фінансовим зобов`язанням сторін до їх повного виконання. Разом з тим, позивач звернувся до суду із позовом щодо стягнення коштів 15.08.2024, коли договір ще діяв, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з претензією від 13.05.2024, в якій зазначав, що відповідні роботи були завершені та прийняті 30.12.2022 без зауважень, що свідчить про належне виконання договору позивачем.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Після отримання претензії, відповідач не здійснив оплату, тому позивач був вимушений звернутися до суду.

Колегія суддів зазначає, що продовження строку дії договору означає лише продовження правовідносин між сторонами, але не змінює факту виконання зобов`язань та їх належного прийняття ще у 2022 році.

Більше того, договір та додаткові угоди не містять положень, які б передбачали можливість відстрочення платежу до моменту закінчення дії договору. Відповідно, фінансове зобов`язання відповідача щодо оплати виконаних робіт виникло з моменту прийняття цих робіт і не залежало від подальшого узгодження строків дії договору. Тому звернення позивача до суду 15.08.2024 є правомірним, оскільки строк для виконання грошового зобов`язання вже сплив, а сам факт тривалості дії договору не є перешкодою для стягнення заборгованості.

Таким чином, апеляційні доводи щодо продовження строку дії договору не мають правового значення у контексті розгляду справи про стягнення коштів, оскільки обов`язок оплатити прийняті роботи виник ще у 2022 році і залишається невиконаним.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги п.г ч.2 ст.28 Закону України «Про землеустрій», де вказано, що розробники документації із землеустрою зобов`язані виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, не повинен перевищувати 6 місяців з моменту укладання договору. Таким чином, максимальний строк виконання договору 03.04.2023, натомість, порушення норм законодавства, сторони встановили строк виконання робіт до 31.12.2024 відповідно до додаткової угоди №2. Отже, на думку апелянта, виконавець не надав послуги належної якості у відповідний строк.

Апеляційний суд зазначає, що аргумент апелянта щодо порушення строків виконання робіт та невідповідності додаткової угоди вимогам законодавства є необґрунтованим, оскільки не враховує фактичні обставини справи та правову природу укладених сторонами правочинів.

Суд першої інстанції правильно встановив, що договір між сторонами передбачав розробку технічної документації із землеустрою, і ці роботи були виконані позивачем та прийняті відповідачем 30.12.2022 без зауважень. Таким чином, зобов`язання щодо виконання договору були фактично виконані в межах шестимісячного строку, встановленого законом, що підтверджується підписаним актом приймання-передачі.

Посилання апелянта на положення Закону України «Про землеустрій» не має визначального значення у цьому випадку, оскільки максимальний строк складання документації встановлюється як вимога до початкового виконання договору, а не як обмеження можливості подальших договірних змін. Додаткові угоди до договору були укладені вже після виконання та прийняття робіт, і вони стосувалися, зокрема, питань правонаступництва та продовження строку договірних правовідносин у зв`язку з організаційними змінами на стороні відповідача. Продовження строку дії договору жодним чином не впливає на факт належного виконання зобов`язань позивачем та не скасовує обов`язку відповідача здійснити оплату.

Більше того, апелянт не надав жодних доказів, що нібито порушення строків виконання робіт вплинуло на якість або відповідність документації вимогам законодавства. Відповідач прийняв роботу без заперечень, а тому втратив право посилатися на можливі порушення строків виконання. Крім того, умови договору не передбачали, що порушення граничного шестимісячного строку складання документації автоматично призводить до недійсності додаткових угод або звільняє відповідача від обов`язку оплати за вже прийняті роботи.

Отже, апеляційні доводи про невідповідність строків виконання робіт законодавству не мають підстав, оскільки зобов`язання позивача виконані своєчасно, а продовження строку дії договору не впливає на обов`язок відповідача здійснити оплату за прийняті роботи.

Апеляційний аргумент про те, що строк оплати за надані послуги не сплив, а сам спір є передчасним через відсутність підписаного сторонами акта приймання-передачі, не ґрунтується на фактичних обставинах справи та положеннях договірного права.

По-перше, суд першої інстанції встановив, що акт приймання-передачі робіт від 30.12.2022 був підписаний сторонами, що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов`язань. Відповідач, прийнявши результати робіт без зауважень, тим самим підтвердив їх відповідність умовам договору. Якщо б у відповідача були обґрунтовані претензії щодо невідповідності переданої документації вимогам законодавства або договору, він мав би відмовитися від підписання акта на етапі приймання робіт та належним чином зафіксувати виявлені недоліки. Однак таких дій вчинено не було, що виключає можливість посилання на неналежне виконання договору як підставу для ухилення від оплати.

По-друге, апелянт не надав доказів існування будь-яких додаткових умов або спеціальних процедур приймання робіт, які передбачали б можливість затримки оплати до моменту затвердження документації третіми особами. Відповідно до п.5.5 договору, обов`язок замовника прийняти виконані роботи та оплатити їх. Жодних положень, які б передбачали можливість відповідача відтерміновувати оплату на невизначений строк, у договорі немає.

По-третє, твердження, що строк оплати не настав, суперечить матеріалам справи. Позивач пред`явив вимогу про оплату ще 13.05.2024, а відповідач не надав належної відповіді, що підтверджує прострочення виконання фінансового зобов`язання. За загальним правилом договірного права, якщо строк виконання грошового зобов`язання не встановлений, оплата має бути здійснена у розумний строк або після пред`явлення відповідної вимоги. Відсутність оплати після звернення позивача є підставою для стягнення заборгованості у судовому порядку.

Таким чином, доводи апелянта про відсутність спору та невизначеність строків виконання грошового зобов`язання спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, які підтверджують належне виконання позивачем своїх договірних зобов`язань та прострочення оплати відповідачем.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України". Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а рішення Господарського суду Полтавської області від 19.12.2024 у справі № 917/1360/24 має бути залишене без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.129, 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 19.12.2024 у справі № 917/1360/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 28.02.2025

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян

Суддя П.В. Тихий