ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2025 р. м. Київ

Справа № 911/2548/24

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Стаднік Є.О., розглянувши в судовому засіданні справу за первісним позовом Приватного підприємства «СЄВЄРОДОНЕЦЬКИЙ ХІМПРОМПОСТАЧАЛЬНИК ПЛЮС» до Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» про стягнення 4 095 360,43грн та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» до Приватного підприємства «СЄВЄРОДОНЕЦЬКИЙ ХІМПРОМПОСТАЧАЛЬНИК ПЛЮС» про стягнення 8 368 314,24грн, за участі представників від:

позивача - Циганок Р.О. (ордер АЕ №1319444 від 23.09.2024);

відповідача - Зінченко О.В. (довіреність від 16.12.2024 №195/22)

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «СЄВЄРОДОНЕЦЬКИЙ ХІМПРОМПОСТАЧАЛЬНИК ПЛЮС» (далі - позивач, ПП «СХППП») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» (далі - відповідач, ПАТ «Центренерго») про стягнення 4 095 360,43грн, з яких: 2 323 696грн - основний борг; 266 839,99грн - 3% річних за період з 16.12.2021 по 20.09.2024; 1 504 824,44грн - втрати від інфляції за період з 27.01.2022 по 20.09.2024.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором від 28.10.2021 №121/48 про закупівлю (поставку) товарів в частині оплати переданого товару у встановлений договором строк (т.1 а.с.1-4).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.09.2024: відкрито провадження у даній справі за відповідним позовом; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позов - 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі (т.1 а.с.90-91).

Відповідна ухвала доставлена до електронного кабінету сторін 27.09.2024 о 21:10, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (т.1 а.с.92-93).

Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), є видом судового рішення.

В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Поряд з цим, абз.2 ч.6 ст.242 ГПК України установлено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, відповідна ухвала вважається врученою сторонам - наступного робочого дня - 30.09.2024 (оскільки 28-29.09.2024 неробочі дні).

15.10.2024 відповідач, з дотриманням встановленого судом строку, подав відзив на позов, у якому просить у задоволенні позову відмовити (т.1 а.с.102-107).

Відповідач заперечує щодо позову, посилаючись на те, що:

- ним прийнято рішення про зупинення виконання зобов`язання з оплати внаслідок істотного порушенням позивачем умов договору - недопоставку товару в установлений договором строк;

- розрахунок заборгованості є невірним, оскільки містить недостовірну інформацію щодо сум та строків виникнення боргу.

Окрім того, до змісту відзиву відповідачем включено клопотання про зменшення розміру нарахованої пені, 3% річних та втрат від інфляції, в обґрунтування якого відповідач посилається на скрутне фінансове становище через ракетні атаки Російської Федерації, що призвело до 100% втрати генерації електроенергії.

Ухвалами від 21.10.2024, які занесені до протоколу підготовчого засідання (т.1 а.с.205-206), судом на підставі ч.4 ст.166, ч.4 ст.167 ГПК України встановлені строки для подання сторонами відповіді на відзив та заперечення щодо первісного позову, а у підготовчому засіданні оголошено перерву до 10:30 08.11.2024.

У підготовчому засіданні оголошено перерву на підставі ч.5 ст.183 ГПК України, враховуючи встановлення сторонам строків для реалізації прав на подання заяв по суті.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду з дотриманням встановленого строку - 22.10.2024 (т.1 а.с.208-211), позивач підтримує заявлені вимоги та вказує, що:

- строк, встановлений для здійснення відповідачем оплати за поставлений товар, розпочався та сплинув до початку вказаних відповідачем у відзиві обставин - втрати електрогенерації;

- форс-мажорні обставини, на які посилається відповідач, виникли після порушення відповідачем строку оплати поставленого товару;

- втрати від інфляції та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою формою відповідальності, а тому не можуть бути зменшенні судом за клопотанням сторони.

Також, 16.10.2024 (сформовано в системі «Електронний суд» та направлено до суду після закінчення робочого часу суду 15.10.2024) від ПАТ «Центренерго» з дотриманням строку, встановленого судом для подання відзиву, надійшла зустрічна позовна заява (т.1 а.с.120-127).

У зустрічному позові відповідач просить стягнути з позивача 8 368 314,24грн, з яких: 8 212 934,40грн - пеня за невиконання зобов`язань щодо поставки продукції, нарахована за період з 24.07.2022 по 24.01.2023; 155 379,84грн - штраф за невиконання зобов`язання щодо поставки продукції понад 20 днів.

В обґрунтування вимог зустрічного позову відповідач посилається на порушення позивачем зобов`язань за договором від 28.10.2021 №121/48 про закупівлю (поставку) товарів - недопоставку товару за письмовою заявкою від 20.06.2022 №23/1430.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2024 судом прийнято зустрічну позовну заяву, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом, встановлено позивачу строк для подання відзиву на зустрічний позов (т.1 а.с.220-221).

Зазначена ухвала доставлена до електронного кабінету сторін 25.10.2024 о 17:56, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (т.1 а.с.222-223).

04.11.2024 позивач подав клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 40 000грн (т.1 а.с.224-226).

08.11.2024 у строк, встановлений судом, позивачем подано відзив на зустрічну позовну заяву (т.1 а.с.234-236).

Заперечуючи проти задоволення вимог зустрічного позову та заявляючи клопотання про зменшення заявленої до стягнення пені та штрафу на 99%, ПП «СХППП» посилається на те, що:

- заявка на поставку товару направлена за два дні до початку тимчасової окупації міста Сєвєродонецьк Луганської області, у зв`язку із чим, поставка товару була неможливою з об`єктивних причин;

- до початку активних бойових дій у м. Сєвєродонецьк Луганської області та подальшої окупації позивач здійснив всі дії, спрямовані на виконання взятих на себе зобов`язань за договором;

- розмір штрафні санкції є неспівмірним із обсягом правопорушення та є обтяжливим для позивача.

Ухвалами від 08.11.2024, які занесені до протоколу (т.1 а.с.240-242), судом: на підставі ч.4 ст.166, ч.4 ст.167 ГПК України встановлені строки для подання сторонами (щодо зустрічного позову) відповіді на відзив та заперечення; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; в судовому засіданні оголошено перерву до 14:30 04.12.2024.

Строк підготовчого провадження судом продовжено на підставі ч.3 ст.177 ГПК України, оскільки це необхідно для забезпечення учасникам справи реалізації їх процесуальних прав та вирішенні всіх питань, визначених ч.2 ст.182 ГПК України, які необхідні для повного та об`єктивного вирішення спору.

Перерва в підготовчому засідання оголошена на підставі ч.5 ст.183 ГПК України, враховуючи встановлення сторонам строків для реалізації прав на подання заяв, належної підготовки справи до розгляду по суті.

У відповіді на відзив (щодо вимог зустрічного позову), яка надійшла до суду з дотриманням встановленого строку - 18.11.2024 (т.1 а.с.244-249), відповідач підтримує заявлені вимоги та вказує, що:

- збитки відшкодовуються окремо, понад обсяг штрафних санкцій;

- позивач не звертався до відповідача з пропозицією щодо внесення змін до договору або укладення додаткової угоди про розірвання договору, зміни строків поставки через неможливість виконати зобов`язання, а наявність обставини непереборної сили, які заважали позивачу виконати зобов`язання з поставки товару, не підтверджені доказами;

- позивач не повідомив відповідача про виникнення обставин непереборної сили;

- позивач не надав доказів в обґрунтування підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, а наявність подій, що мали місце в Луганській області, не можуть бути безумовною підставою для зменшення заявленої до стягнення пені та штрафу на 99%.

02.12.2024 (сформовано в системі «Електронний суд» та направлено до суду після закінчення робочого часу суду 29.11.2024), з порушення встановленого судом строку, від позивача надійшли заперечення (т.2 а.с.1-2), у яких, заперечуючи щодо обставин, викладених відповідачем у відповіді на відзив, та заперечуючи проти заявленого зустрічного позову, позивач посилається не та, що:

- у зустрічному позові відповідач не заявляв вимогу про стягнення з позивача завданих збитків, а наведені у відповіді на відзив обставини не підтверджені доказами;

- порушення зобов`язання з поставки товару не призвело до збитків відповідача;

- розмір заявленої пені є неспівмірним та значно завищеним із вартістю непоставленої позивачем продукції, а стягнення штрафних санкцій у заявленому розмірі призведе до отримання невиправданих додаткових прибутків відповідачем.

В силу ст.118 ГПК України: право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що строк для подання відповідної заяви по суті справи - заперечення, закінчився, а поважних причин неподання такої заяви у встановлений судом строк позивач не навів, суд залишає без розгляду заперечення ПП «СХППП» (щодо вимог зустрічного позову).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.12.2024 сторін повідомлено про призначення підготовчого засідання на 23.12.2024 о 14:00, оскільки розгляд справи, який призначений на 04.12.2024 о 14:30, не відбувся у зв`язку неможливістю судом в період з 13:00 по 15:00 забезпечити належну роботу інформаційно-технічних засобів суду, про що Господарським судом Київської області складено акт від 05.12.2024 б/н (т.2 а.с.6-7).

Відповідна ухвала доставлена до електронного кабінету сторін 06.12.2024 о 18:50, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (т.2 а.с.8-9).

Ухвалою від 23.12.2024, яка занесена до протоколу підготовчого засідання, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.01.2025 о 14:00 (т.2 а.с.10-12).

Підготовче провадження закрито у відповідності з п.3 ч.2 ст.185 ГПК України, у зв`язку із виконанням завдань підготовчого провадження.

15.01.2025 судом заслухано вступне слово сторін, досліджено частину поданих сторонами доказів та ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання від 15.01.2025, на підставі ч.2 ст.216 ГПК України оголошено перерву в судовому засіданні до 16:10 03.02.2025 (т.2 а.с.15-17).

03.02.2025 судом закінчено з`ясування обставин справи та дослідження поданих доказів та ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання від 03.02.2025, на підставі ч.2 ст.216 ГПК України оголошено перерву в судовому засіданні до 12:15 14.02.2025.

В судовому засідання представник позивача вимоги первісного позову підтримав та просив його задовольнити, представник відповідача підтримав зустрічний позов та просив відмовити у задоволенні первісного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні обставини.

28.10.2021 між ПАТ «Центренерго» (далі - покупець) та ПП «СХППП» (далі - постачальник) укладено договір №121/48 про закупівлю (поставку) товарів (далі - договір; т.1 а.с.9-12).

У відповідності до п.п.1.1-1.3 договору: постачальник зобов`язується поставити покупцю товари (продукцію) згідно умов договору; покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється відповідно до умов договору; найменування (номенклатура, асортимент), ціна, кількість, строки (графік) поставки та інші характеристики продукції зазначені в додатках до договору.

Згідно п.п.2.1, 2.2 договору ціною договору є загальна сума цін на продукцію (вартість) з ПДВ, що поставляється за даним договором.

Розрахунки за продукцію здійснюються покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника на підставі рахунку постачальника в порядку, передбаченому додатком до договору (п.2.5 договору).

Сторонами п.п.3.1-3.3 договору визначено, що: постачальник здійснює поставку продукції за умовами згідно додатку до договору; місце, строк (графік) поставки продукції визначається в додатках до договору; фактичний об`єм кожної партії продукції зазначається у відповідній письмовій заявці покупця, яка є невід`ємною частиною даного договору; покупець на підставі своїх письмових заявок, в межах запланованого в договорі обсягу продукції, має право перерозподіляти продукцію між вантажоотримувачами без додаткових погоджень з постачальником.

Як визначено п.5.2 договору, постачальник зобов`язується у письмовій формі (лист, факс) у розумний строк до дати поставки сповістити покупця про дату та час надходження продукції в погоджений пункт призначення, а також надати інформацію про вантажоперевізника та іншу інформацію, що необхідна покупцю для прийняття продукції.

Датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі продукції; в разі якщо фактична передача продукції і дата підписання акту приймання-передачі продукції не співпадають - до підписання акту приймання-передачі продукції (в т.ч. в період приймання продукції за кількістю та якістю) продукція вважається переданою покупцю на відповідальне зберігання (п.5.3 договору).

Згідно п.5.5 договору право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця в момент, передбачений в п.5.3 договору.

Відповідно до п.6.9 договору сторони передбачили, що в разі виявлення покупцем недоліків продукції під час її приймання, відповідні недоліки фіксуються сторонами в акті приймання-передачі продукції.

В силу пп.7.1.1, 7.1.2 п.7.1 договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлену продукцію, приймати поставлену продукцію згідно з актом приймання-передачі продукції.

Постачальник, як установлено пп.7.3.1 п.7.1 договору, зобов`язується забезпечити поставку продукції у строки (графік), встановлені договором. При цьому, порушення відповідного зобов`язання передбачає відповідальність, встановлену за згодою сторін п.9.2 договору, відповідно до якого, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань щодо поставки продукції з постачальника стягується пеня у розмірі 2 % вартості продукції, з якої допущено прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад двадцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості і, крім цього, постачальник відшкодовує всі понесені покупцем збитки, заподіяні затримкою виконання постачальником зобов`язання за цим договором, а у разі здійснення попередньої оплати постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає покупцю кошти з урахуванням індексу інфляції і 3% річних.

Як закріплено сторонами у пп.7.4.1 п.7.4 договору, постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлену продукцію.

Відповідно до п.п.10.1, 10.2 договору: сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо); сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону в письмовій формі.

Пунктом 12.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє протягом строку, зазначеного в додатку до договору.

Додатком №1 до договору (т.1 а.с.13-15, далі - додаток №1) сторони визначили найменування, асортимент, кількість та ціну товару (продукції), що постачається за договором, а саме:

- для Вуглегірської ТЕС: мат базальтовий МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 - 850шт загальною вартістю 3 231 700грн без ПДВ;

- для Зміївської ТЕС: мат базальтовий МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 - 310шт загальною вартістю 1 178 620грн без ПДВ;

- для Трипільської ТЕС: мат базальтовий МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 - 340шт загальною вартістю 1 292 680грн без ПДВ; мат базальтовий МТПБа 40 П РС 2000*500*70 - 295шт загальною вартістю 885 000грн без ПДВ.

Пунктом 2 додатку №1 визначено, що загальна вартість продукції з ПДВ складає 7 905 600грн.

Відповідно до п.5 додатку №1 сторони визначили строк поставки - протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця з можливістю дострокової поставки у період з дати укладення договору по 30.04.2022.

Покупець, як установлено п.3 додатку №1, зобов`язаний здійснити розрахунок за товар протягом 30 календарних днів після підписання акту приймання-передачі продукції.

Постачальник здійснює поставку продукції залізницею (автомобільним транспортом) на умовах поставки - DDP (склад Вуглегірської ТЕС, Зміївської ТЕС, Трипільської ТЕС), відповідно до правил «Інкотермс 2010» (п.4 додатку №1).

Строк дії договору - до 30.04.2022 (п.9 додатку №1).

30.06.2022 укладено додаткову угоду №2 (т.1 а.с.12,зворот, далі - додаткова угода №2), якою сторони погодили змінити строк поставки, виклавши п.5 додатку №1 у наступній редакції: «строк поставки: протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця з можливістю дострокової поставки, у період з дати укладання договору по 01.09.2022» (п.1 додаткової угоди №2).

Окрім того, строк дії договору змінений сторонами та визначений до 01.09.2022 (п.2 додаткової угоди №2; т.1 а.с.12, зворот).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання взятих на себе зобов`язань позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 5 681 508,10грн з ПДВ, що підтверджується підписаними сторонами: актами приймання-передачі продукції, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та довіреностями, а саме:

- акт від 16.11.2021 щодо передачі мату базальтового МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 у кількості 175шт на суму 798 420грн з ПДВ (т.1 а.с.39); видаткова накладна від 11.11.2021 №РН-0000041 на суму 798 420грн (т.1 а.с.36); ТТН від: 11.11.2021 №№11/11/1 та 11/11/2 (т.1 а.с.37-38; а.с.39, зворот); довіреність від 11.11.2021 №412, видана відповідачем на ім`я Гринько О.Д., що займає посаду економіста ВМТП, на отримання від позивача цінностей за укладеним договором (т.1 а.с.36,зворот; а.с.37,зворот);

- акт від 17.11.2021 щодо поставки мату базальтового МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 у кількості 114,52шт на суму 522 486,05грн з ПДВ (т.1 а.с.42); видаткова накладна від 15.11.2021 №РН-0000043 на суму 522 486,05грн (т.1 а.с.40,зворот); ТТН від 15.11.2021 №15/11/ (т.1 а.с.41; а.с. 42,зворот); довіреність від 15.11.2021 №306, видана відповідачем на ім`я Теслюк В.В., що займає посаду економіста ВМТП, на отримання від позивача цінностей за укладеним договором (т.1 а.с.40; а.с.41,зворот);

- акт від 25.11.2021 на передачу мату базальтового МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 у кількості 182шт на суму 830 356,80грн з ПДВ (т.1 а.с.45); видаткова накладна від 19.11.2021 №РН-0000044 на суму 830 356,80грн (т.1 а.с.43, зворот); ТТН від 19.11.2021 №19/11/2 (т.1 а.с.44; а.с.45, зворот); довіреність від 19.11.2021 №423, видана відповідачем на ім`я Суховерхова С.В., що займає посаду економіста ВМТП, на отримання від позивача цінностей за укладеним договором (т.1 а.с.43; а.с.44, зворот);

- акт від 02.12.2021 щодо мату базальтового МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 у кількості 74,48шт на суму 339 807,55грн з ПДВ (т.1 а.с.48); видаткова накладна від 01.12.2021 №РН-0000047 на суму 339 807,55грн (т.1 а.с.46,зворот); ТТН від 01.12.2021 №01/12/1 (т.1 а.с.47; а.с. 48, зворот); довіреність від 01.12.2021 №323, видана відповідачем на ім`я Теслюк В.В., що займає посаду економіста ВМТП, на отримання від позивача цінностей за укладеним договором (т.1 а.с.46; а.с. 47, зворот);

- акт від 01.12.2021 щодо мату базальтового МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 у кількості 67,20шт на суму 306 593,28грн з ПДВ (т.1 а.с.51); видаткова накладна від 01.12.2021 №РН-0000048 на суму 306 593,28грн (т.1 а.с.49, зворот); ТТН від 01.12.2021 №01/12/2 (т.1 а.с.50; а.с.51, зворот); довіреність від 30.11.2021 №442 видана відповідачем на ім`я Суховерхова С.В., що займає посаду економіста ВМТП, на отримання від позивача цінностей за укладеним договором (т.1 а.с.49, а.с. 50, зворот);

- акт від 02.12.2021 щодо передачі мату базальтового МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 у кількості 115,80шт на суму 528 325,92грн з ПДВ (т.1 а.с.54); видаткова накладна від 01.12.2021 №РН-0000050 на суму 528 325,92грн (т.1 а.с.52, зворот); ТТН від 01.12.2021 №01/12/3 (т.1 а.с.53; а.с.54, зворот); довіреність від 30.11.2021 №442, видана відповідачем на ім`я Суховерхова С.В., що займає посаду економіста ВМТП, на отримання від позивача цінностей за укладеним договором (т.1 а.с.52; а.с.53, зворот);

- акт від 07.12.2021 щодо передачі мату базальтового МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 у кількості 100шт та мату базальтового МТПБа 40 П РС 2000*500*70 у кількості 100шт на загальну суму 816 240грн з ПДВ (т.1 а.с.57); видаткова накладна від 03.12.2021 №РН-0000052 на суму 816 240грн (т.1 а.с.55,зворот); ТТН від 03.12.2021 №03/12/1 (т.1 а.с.56); довіреність від 03.12.2021 №123/08, видана відповідачем на ім`я Поліщук Н.В., що займає посаду економіста ВМТП, на отримання від позивача цінностей за укладеним договором (т.1 а.с.55);

- акт від 17.02.2022 щодо мату базальтового МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 у кількості 110,04шт на суму 502 046,50грн з ПДВ (т.1 а.с.60); видаткова накладна від 16.02.2022 №РН-0000006 на суму 502 046,50грн (т.1 а.с.57,зворот); ТТН від 16.02.2022 №16/02 (т.1 а.с.59); довіреність від 15.02.2022 №23, видана відповідачем на ім`я Калиновській Т.А., що займає посаду економіста ВМТП, на отримання від позивача цінностей за укладеним договором (т.1 а.с.58);

- акт від 21.02.2022 щодо мату базальтового МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 у кількості 120шт на суму 547 488грн з ПДВ (т.1 а.с.63); видаткова накладна від 18.02.2022 №РН-0000008 на суму 547 488грн (т.1 а.с.60, зворот); ТТН від 18.02.2022 №18/02 (т.1 а.с.62); довіреність від 18.02.2022 №023, видана відповідачем на ім`я Теслюк В.В., що займає посаду економіста ВМТП, на отримання від позивача цінностей за укладеним договором (т.1 а.с.61);

- акт від 25.02.2022 щодо мату базальтового МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 у кількості 60шт та мату базальтового МТПБа 40 П РС 2000*500*70 у кількості 60шт на загальну суму 489 744грн з ПДВ (т.1 а.с.65); видаткова накладна від 23.02.2022 №РН-0000010 на суму 489 744грн (т.1 а.с.63,зворот); ТТН від 23.02.2022 №23/02 (т.1 а.с.64, зворот; а.с. 65,зворот); довіреність від 23.02.2022 №16/08, видана відповідачем на ім`я Арделяна С.В., що займає посаду економіста ВМТП, на отримання від позивача цінностей за укладеним договором (т.1 а.с.64).

Щодо відповідних операцій - поставки товару за договором, переданого за вищевказаними актами, позивачем зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на загальну суму 5 681 508,10грн, що підтверджується долученими до справи податковими накладними, квитанціями про їх реєстрацію та рішеннями про реєстрацію (т.1 а.с.66-85).

Для оплати переданого товару позивач виставив відповідачу рахунки-фактури від: 11.11.2021 №40 на суму 798 420грн (т.1 а.с.15, зворот); 15.11.2021 №41 на суму 522 486,05грн (т.1 а.с.16); 19.11.2021 №43 на суму 830 356,80грн (т.1 а.с.16, зворот); 01.12.2021 №46 на суму 339 807,55грн (т.1 а.с.17); 01.12.2021 №46 на суму 306 593,28грн (т.1 а.с.17, зворот); 01.12.2021 №48 на суму 528 325,92грн (т.1 а.с.18); 03.12.2021 №49 на суму 816 240грн (т.1 а.с.18, зворот); 16.02.2022 №11 на суму 502 046,50грн (т.1 а.с.19); 18.02.2022 №15 на суму 547 488грн (т.1 а.с.19, зворот); 23.02.2022 №18 на суму 489744грн (т.1 а.с.20).

Відповідач зобов`язання з оплати переданого товару за вказаними актами виконав частково, сплативши 3 357 812,10грн, що підтверджується платіжними дорученнями/ інструкціями, які містять посилання на укладений договір та рахунки, а саме від:

30.12.2021 №5403 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 15.11.2021 №41 (т.1 а.с.21);

06.01.2022 №5292 на суму 20 000грн - оплата товару за рахунком від 11.11.2021 №40 (т.1 а.с.21,зворот);

13.01.2022 №5403 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 15.11.2021 №41 (т.1 а.с.22);

13.01.2022 №5291 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 19.11.2021 №43 (т.1 а.с.22, зворот);

13.01.2022 №5292 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 11.11.2021 №40 (т.1 а.с.23);

17.01.2022 №5292 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 11.11.2021 №40 (т.1 а.с.23, зворот);

17.01.2022 №5291 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 19.11.2021 №43 (т.1 а.с.24);

17.01.2022 №5403 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 15.11.2021 №41 (т.1 а.с.24, зворот);

20.01.2022 №5292 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 11.11.2021 №40 (т.1 а.с.25);

20.01.2022 №5403 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 15.11.2021 №41 (т.1 а.с.25, зворот);

20.01.2022 №5291 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 19.11.2021 №43 (т.1 а.с.26);

26.01.2022 №5403 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 15.11.2021 №41 (т.1 а.с.26, зворот);

26.01.2022 №5291 на суму 10 000грн в - оплата товару за рахунком від 19.11.2021 №43 (т.1 а.с.27);

26.01.2022 №5292 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 11.11.2021 №40 (т.1 а.с.27, зворот);

27.01.2022 №318 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 01.12.2021 №45 (т.1 а.с.28);

27.01.2022 №5291 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 19.11.2021 №43 (т.1 а.с.28, зворот);

27.01.2022 №320 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 01.12.2021 №46 (т.1 а.с.29);

27.01.2022 №5292 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 11.11.2021 №40 (т.1 а.с.29, зворот);

27.01.2022 №5403 на суму 10 000грн - оплата товару за рахунком від 15.11.2021 №41 (т.1 а.с.30);

27.01.2022 №319 на суму 10 000грн в якості оплати поставленого товару за рахунком від 01.12.2021 №48 (т.1 а.с.30, зворот);

12.07.2022 №5403 на суму 250 000грн - оплата товару за рахунком від 15.11.2021 №41 (т.1 а.с.31);

27.07.2022 №396 на суму 37 513,95грн - оплата товару за рахунком від 03.12.2021 №49 (т.1 а.с.31, зворот);

27.07.2022 №5403 на суму 212 486,05грн - оплата товару за рахунком від 15.11.2021 №41 (т.1 а.с.32);

02.08.2022 №396 на суму 250 000грн - оплата товару за рахунком від 03.12.2021 №49 (т.1 а.с.32, зворот);

09.08.2022 №320 на суму 250 000грн - оплата товару за рахунком від 01.12.2021 №46 (т.1 а.с.33);

30.01.2023 №189 на суму 528 726,05грн - оплата товару за рахунком від 03.12.2021 №49 (т.1 а.с.33, зворот);

30.01.2023 №191 на суму 547 488грн - оплата товару за рахунком від 01.12.2021 №15 (т.1 а.с.34);

30.01.2023 №190 на суму 79 807,55грн - оплата товару за рахунком від 01.12.2021 №46 (т.1 а.с.34, зворот);

30.01.2023 №192 на суму 502 046,50грн - оплата товару за рахунком від 16.02.2022 №11 (т.1 а.с.35);

31.01.2023 №193 на суму 489 744грн - оплата товару за рахунком від 23.02.2022 №18 (т.1 а.с.35, зворот).

Окрім того, як зазначає відповідач, 20.06.2022 за вих.№23/1430 на адресу позивача - ПП «СХППП» направлено заявку на поставку продукції за вказаним договором до Зміївської ТЕС та Трипільської ТЕС - мату базальтового МТПБа 40 П СТ 6 РС 2000*500*70 у кількості 515шт (т.1 а.с.173).

В якості доказів направлення вказаної заявки 23.06.2022 на адресу ПП «СХППП» відповідач надав скріншот направлення її на електронну адресу, яка зазначена у розділі 15 укладеного договору - «» (а.с.132-133). Факт отримання такої заявки позивач не заперечив у заявах по суті.

Також, відповідач надав витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань про порушення кримінального провадження за фактом пошкодження 11.04.2024 - Трипільської ТЕС, 22.03.2024 - Зміївської ТЕС внаслідок порушення законів та звичаїв війні військовослужбовцями підрозділів збройних сил та інших відомств Російської Федерації (т.1 а.с.156-158).

Листом від 21.09.2023 вих.№159 позивач звернувся до відповідача щодо повернення договірного забезпечення в сумі 237 168грн, у зв`язку із закінченням строку дії договору (т.1 а.с.181).

У відповідь на вказаний лист відповідач листом від 26.09.2023 №22/3859 відмовив у поверненні забезпечення, посилаючись на не виконання зобов`язань за договором у повному обсязі - не здійснення поставку товару (продукції) за поданою заявкою від 20.06.2022 за вих.№23/1430 (т.1 а.с.174-175). Окрім того, в такому листі відповідач повідомив, що лист ТТП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, на який позивач посилається у підтвердження неможливості виконання зобов`язання, не може свідчити про настання саме для такого суб`єкту форс-мажорних обставин, оскільки підтверджуючим документом, що засвідчує обставини непереборної сили, є сертифікат.

На підтвердження скрутного фінансового становища ПАТ «Центренерго» надано звіти про фінансові результати (звіти про сукупний дохід) за 2022-2023 роки (т.1 а.с.109-112).

Трипільська ТЕС та Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» є об`єктами критичної інфраструктури, що підтверджується листом Міністерства енергетики України від 20.11.2023 №26/1, 7-10 2-23482 про внесення відомостей до реєстру об`єктів критичної інфраструктури (т.1 а.с.113-115).

Предметом спору за первісним позовом є наявність у відповідача обов`язку розрахуватись за поставлений товар та застосування до нього відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення зобов`язання з оплати товару у встановлений строк.

Предметом спору у даній справі за зустрічним позовом є застосування до ПП «СХППП» відповідальності, встановленої договором за порушення зобов`язання з поставки товару (продукції) у строк, визначений договором.

Вирішуючи відповідні спори у даній справі, суд виходить з наступного.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст.ст.173, 174, ч.1 ст.175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст.175 ГК України.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, як установлено ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи зміст зобов`язань сторін за відповідним договором, визначення додатком до договору асортименту, кількості та ціни продукції, яка поставляється, періодичність поставок за заявками відповідача, суб`єктний склад, укладений сторонами договір є договором поставки.

Так, згідно ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець - прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Схоже із ст.265 ГК України визначення надано і ст.712 ЦК України, відповідно до якої продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України визначено, що: продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями ч.1 ст.664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару; договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

За загальним правилом, визначеним ч.1 ст.692 ЦК України, яким установлена черговість виконання взаємних зобов`язань, виконання зобов`язання з передачі товару передує виконанню зобов`язання з оплати. Так, як визначено ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Вказаний порядок виконання взаємних зобов`язань визначений укладеним договором.

Враховуючи умови договору, відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за товар, у строк, встановлений п.3 додатку №1, - протягом 30 календарних днів після підписання акту приймання-передачі продукції, а саме за актами від:

- 16.11.2021- до 16.12.2021 включно;

- 17.11.2021 - до 17.12.2021 включно;

- 25.11.2021 - до 27.12.2021 включно (оскільки 25.12-26.12.2021 неробочі дні);

- 01.12.2021 - до 31.12.2021 включно;

- 02.12.2021 - до 03.01.2022 включно (оскільки 01.01, 02.01.2022 - неробочі дні);

- 02.12.2021 - до 03.01.2022 включно (оскільки 01.01, 02.01.2022 - неробочі дні);

- 07.12.2021 - до 06.01.2022 включно;

- 17.02.2022 - до 21.03.2022 включно (оскільки 19.03-20.03.2022 - неробочі дні);

- 21.02.2022 - до 23.03.2022 включно;

- 25.02.2022 - до 28.03.2022 включно (оскільки 27.03.2022 - неробочий день).

Між тим, відповідач лише частково розрахувався за товар, переданий за зазначеними актами приймання-передачі продукції. Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів повернення переданого товару або його оплати у розмірі, що перевищує заявлений позивачем розмір оплати, який підтверджено платіжними дорученнями та інструкціями.

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого товару у встановлений строк, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

В силу ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача 2 323 696грн основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Крім того, у первісному позові позивач просить стягнути з відповідача 266 839,99грн - 3% річних за період з 16.12.2021 по 20.09.2024, а також 1 504 824,44грн - втрат від інфляції за період з 27.01.2022 по 20.09.2024 (фактично нараховані позивачем по серпень 2024 року).

В силу ст.617 ЦК України, ч.2 ст.218 ГК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як визначено ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язання з оплати отриманого товару, вимоги позивача про сплату боргу з урахуванням втрат від інфляції та процентів є обґрунтованими.

За розрахунком суду, враховуючи період прострочення, розмір основного боргу, розмір втрат від інфляції за період з 27.01.2022 по 31.08.2024 (оскільки фактично розраховані позивачем по серпень 2024 року на момент подання позову) складає 1 505 278,38грн, а розмір 3% річних за період з 17.12.2021 по 20.09.2024 - 267 456,22грн.

Розбіжності у розрахунку втрат від інфляції пов`язані із застосуванням позивачем сукупного індексу інфляції без його округлення до десятої. Так, позивачем фактично застосовується округлення індексів інфляції до сотої. Між тим, офіційний індекс інфляції встановлюється як за місяць, так і за рік в процентах саме до десятої, тому сукупний індекс інфляції мав визначатись в процентах з округленням до десятої.

Також, розбіжності у розрахунку втрат від інфляції пов`язані з невірним визначенням розміру частини основного боргу, на яку позивач нараховує втрати від інфляції за період з 27.01.2022 по 20.09.2024. Так, позивач нараховує втрати від інфляції за вказаний період на суму боргу у розмірі 728 420грн, що є помилковим, оскільки розмір основного боргу, враховуючи проведені оплати щодо такої поставки за період з 27.01.2022 по 20.09.2024, становив 718 420грн. Окрім того, позивачем не враховано, що платіж у розмірі 10 000грн, який сплачений 27.01.2022 платіжним дорученням №318 (т.1 а.с.28), мав би бути зарахованим в якості погашення частини боргу, яка утворилася з першої поставки, оскільки у призначенні платежу відповідач помилково посилався на рахунок №45, який позивач не виставляв, і у подальшому не уточнював призначення платежу, отже, такий платіж мав бути врахований позивачем в оплату боргу, який виник раніше.

Розбіжності у розрахунках 3 % річних спричинені невірним визначенням позивачем розміру 3% за 1 день. Так, фактично позивач при розрахунку не врахував, що у 2024 році 366 днів, а не 365 днів.

Окрім того, розбіжності у розрахунках 3% річних спричинені невірним визначенням позивачем періоду нарахування та кількості днів у відповідному періоді у деяких випадках. До прикладу, при нарахуванні 3% річних на борг у розмірі 798 420грн вказано період - 16.12.2021 по 06.01.2022, однак, 16.12.2021 відповідач ще не прострочив виконання зобов`язання, оскільки 16.12.2021 - останній день для здійснення відповідачем оплати за товар, переданий за актом приймання-передачі продукції від 16.11.2021, так само й 06.01.2022 не може бути кінцевою датою нарахування на вказану суму боргу, оскільки 06.01.2022 відповідач здійснив платіж на суму 20 000грн і борг 06.01.2022 вже становив 778 420грн, тому фактично 3% річних могли бути нараховані на борг у розмірі 798 420грн лише з 17.12.2021 по 05.01.2022. Такі помилки у розрахунку непоодинокі.

Поряд з цим, як визначено ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Водночас, під час здійснення нарахувань 3% річних позивачем не враховано, що заборгованість за поставлений товар за актом від 25.11.2021 виникла з 28.12.2021, оскільки кінцевою датою оплати такого товару є 27.12.2021, так як останній день строку (30днів) припадає на 25.12.2021, що є вихідним днем (субота), як і 26.12.2021 (неділя), а, отже, останнім днем строку виконання відповідного зобов`язання, у відповідності з ч.5 ст.254 ЦК України, є перший робочий день - 27.12.2021. Аналогічні помилки допущені позивачем при визначені початку прострочення відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару, переданого за актами від: 02.12.2021, 17.02.2022, 25.02.2022.

Окрім того, позивачем у деяких випадках невірно визначено кількість днів у періодах нарахування, наприклад за рахунком №40 у періоді: з 06.01.2022 по 13.01.2022 не 6, а 7 днів; з 14.01.2022 (у розрахунку вказано 13.01.2022 по 16.01.2022 - 4 дні, а не 3 дні і т.ін.

Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги, що у суду відсутні підстави для виходу за межі заявлених вимог, відповідно до ч.2 ст.237 ГПК України, позовні вимоги в частині стягнення втрат від інфляції та 3% річних підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 504 824,44грн втрат від інфляції та 266 839,99грн - 3% річних.

У поданому відзиві відповідач просив зменшити розмір 3% річних та втрат від інфляції у разі доведеності вини відповідача на 99%.

Вказані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зазначено, що: інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання, тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю; відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (п.43).

Водночас формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказала, зокрема, про те, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання (п.8.38).

Однак, підстав для зменшення розміру нарахованих процентів не має, оскільки проценти розраховані за ставкою (3%), що визначена законом (ч.2 ст.625 ЦК України) і сторонами не збільшувалась, отже, відсутня очевидна неспівмірність заявленого до стягнення розміру процентів.

Окрім того, слід зазначити, що строк оплати за більшістю партій поставок настав у відповідача ще до початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації, отже, прострочення оплати таких поставок не може залежати від обставин, на які відповідач посилається.

Втрати від інфляції нараховані позивачем на суму боргу та право вимагати їх сплати від боржника передбачено ч.2 ст.625 ЦК України та такі нарахування не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права кредитора отримати грошові кошти з урахуванням втрат, спричинених знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів у державі за весь час прострочення. Отже, підстави для зменшення нарахованих позивачем до стягнення втрат від інфляції не має.

Вимоги зустрічного позову в частині стягнення пені у розмірі 8 212 934,40грн та штрафу 155 379,84грн за недопоставку продукції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу ч.1 ст.216, ч.1 ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня та штраф (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.4 ст.231 ГК України: у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором; при цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 1 ст.546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно ч.ч.2,3 ст.549 ЦК України: штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Постачальник зобов`язаний поставити товар у строки, визначені договором, а у разі порушення строків поставки товару покупець набуває право вимагати від постачальника сплати пені та штрафу, у визначеному договором розмірі.

У даній справі позивач вимагає стягнення неустойки у вигляді штрафу та пені за не виконання зобов`язання з поставки товару за заявкою від 20.06.2022, що направлена позивачу 23.06.2022.

Разом з тим, договір поставки є підставою для виникнення у сторін взаємних зобов`язань: у постачальника - поставити товар, а у покупця - його прийняти та оплатити.

Так, з укладенням такого договору постачальник приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну продукцію і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець - набуває права вимагати від постачальника передачі продукції і обов`язку її прийняти та оплатити.

В силу ч.ч.1,2 ст.538 ЦК України: виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання; при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Частиною 3 ст.538 ЦК України визначено, що у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Отже, зупинення виконання обов`язку однією із сторін, яке обумовлене не виконанням іншою стороною свого обов`язку, є правомірною поведінкою сторони за договором.

Так, спеціальною нормою, якою врегульовані відносини купівлі-продажу, а також поставки, що визначено ч.2 ст.712 ЦК України, - ч.5 ст.692 ЦК України унормовано, що якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Отже, у разі встановлення факту часткової передачі у власність продавцем покупцю товару, який мав бути оплачений останнім, але покупець не виконав свого обов`язку, продавець не відмовляючись від виконання договору, має право на підставі норми закону змінити умови взятого на себе зобов`язання, а саме: зупинити передання іншого товару за договором до повної оплати всього раніше переданого товару, тим самим застосувавши норми про забезпечення виконання зобов`язань (такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №910/23003/16, 16.11.2023 у справі №904/8964/21).

Обов`язковою умовою застосування ч.5 ст.692 ЦК України щодо права постачальника зупинити подальше передання товару, крім поставленого, є встановлення судом належного виконання постачальником своїх зобов`язань до такого зупинення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ПП «СХППП» на виконання зобов`язань за договором поставив продукцію на загальну суму 5 681 508,10грн. Вказана продукція, як встановлено судом під час розгляду справи, поставлена позивачу своєчасно, втім, відповідач - ПАТ «Центренерго» свого обов`язку з оплати такого товару у строк, визначений додатком №1, не виконав, товар оплатив лише частково, хоча строк оплати за усіма підписаними актами приймання-передачі продукції настав до моменту направлення заявки від 20.06.2022 за вих.№23/1430, яка направлена позивачу 23.06.2022.

Отже, судом не встановлено порушення ПП «СХППП» зобов`язань з поставки продукції за відповідною заявкою, оскільки позивач мав право зупинити подальші поставки продукції, т.я. відповідачем не виконані зобов`язання з оплати поставок, що здійснені до моменту направлення заявки, хоча строк виконання їх настав.

Зважаючи на правомірні дії позивача щодо зупинення подальших поставок продукції, підстав для застосування відповідальності у вигляді штрафу та пені, встановленої договором, не має.

За таких обставин у задоволенні вимог зустрічного позову суд відмовляє повністю.

У поданій позовній заяві, ПП «СХППП» вказувало, що попередній розрахунок розміру витрат на правничу допомогу складає 40 000грн (т.1 а.с.2,зворот) та в подальшому звернулось із клопотанням від 04.11.2024 про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000грн (т.1 а.с.224-226), при цьому, у відзиві на зустрічний позов позивач повідомив, що розмір попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу складає 30 000грн (т.1 а.с.236,зворот). Однак, остаточного розрахунку відповідних витрат та заяви про розподіл витрат на оплату професійної правничої допомоги у певному остаточному розмірі з урахуванням первісного та зустрічного позовів позивач до ухвалення рішення не подав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при поданні позову сплатив судовий збір понад встановлений розмір (61 430,41грн), оскільки не взяв до уваги те, що, відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Фактично з поданої позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 49 144,33грн (4 095 360,43:100*1,5*0,8).

Між тим, в силу ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у визначених відповідною нормою випадках.

Клопотань про повернення частини сплаченого судового збору позивач до прийняття рішення у справі не подавав.

Оскільки заявлені вимоги за первісним позовом задоволено повністю, позивачу підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача судовий збір у розмірі 49 144,33грн.

Витрати по оплаті зустрічного позову судовим збором у розмірі 100 419,77грн, понесені відповідачем, підлягають покладенню на відповідача, враховуючи відмову у задоволенні заявлених вимог повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» (ідентифікаційний код 22927045; 08711, Київська обл., Обухівський р-н, смт.Козин, вул. Рудиківська, буд. 49) на користь Приватного підприємства «СЄВЄРОДОНЕЦЬКИЙ ХІМПРОМПОСТАЧАЛЬНИК ПЛЮС» (ідентифікаційний код 33270602; 49064, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Кам`янська, буд. 36, оф. 217) 2 323 696грн - основного боргу, 1 504 824,44грн - втрат від інфляції, 266 839,99грн - 3% річних, а також 49 144,33грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Відмовити повністю у задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» (ідентифікаційний код 22927045; 08711, Київська обл., Обухівський р-н, смт.Козин, вул. Рудиківська, буд. 49) до Приватного підприємства «СЄВЄРОДОНЕЦЬКИЙ ХІМПРОМПОСТАЧАЛЬНИК ПЛЮС» (ідентифікаційний код 33270602; 49064, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Кам`янська, буд. 36, оф. 217) про стягнення 8 212 934,40грн - пені та 155 379,84грн - штрафу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 03.03.2025.

Суддя А.Р. Ейвазова