ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2025 р. Справа№ 925/1506/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження, без виклику сторін, апеляційну скаргу Громадської організації "Черкаська спілка "Освіта"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2024

у справі № 925/1506/23 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Черкаської міської ради

до Громадської організації "Черкаська спілка "Освіта"

про стягнення 58 101,51 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Черкаська міська рада звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до Громадської організації "Черкаська спілка"Освіта" про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за користування землею під об`єктом нерухомого майна за період з 23.05.2019 року по 11.10.2023 року у розмірі 58 101 грн 51 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на праві спільної часткової власності є власником 179/500 (375 кв.м.) нежитлових приміщень частини комплексу будівель по вул. Небесної Сотні (Леніна), 105 / вул. Благовісна, 269 в м. Черкаси загальною площею 10480,7 кв.м. Комплекс будівель розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:031:0012 площею 0,6156 кв.м. За розрахунком позивача частка землекористування відповідача (площа для нарахування плати за землю) в межах спільної території, пропорційно до частини площі нежитлового приміщення, що перебуває у власності відповідача, становить 220 кв.м., за період з 23.05.2019 року по 11.10.2023 року розмір плати складає 58 101 грн 51 коп.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.07.2024 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Громадської організації "Черкаська спілка "Освіта" на користь Черкаської міської ради - 58 101 грн 51 коп. безпідставно утриманих коштів для зарахування до міського бюджету м. Черкаси.

Стягнуто з Громадської організації "Черкаська спілка "Освіта" на користь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради - 2 684 грн судових витрат.

Грошові кошти в сумі 21 000 грн, внесені Черкаською міською радою на депозитний рахунок Господарського суду Черкаської області, як забезпечення судових витрат в порядку ст. 125 ГПК України, повернуто платнику: Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд дійшов висновку, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням Громадська організація "Черкаська спілка "Освіта" звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 10.07.2024 у справі №925/1506/23 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте місцевим судом при неповноті встановлених обставин, які мають значення для справи та за наявності неправильності установлених обставин, які мають значення для справи. При цьому скаржник стверджував, що:

- за рахунок того, що до загальної площі приміщення, що належить відповідачу включено площу спільного користування (сходових маршів, техповерху та ін.. приміщень) відбувається накладення площ спільного користування з іншими співвласниками та внаслідок чого невірно розрахована частка у спільній власності на об`єкт нерухомого майна;

- судом безпідставно не прийнято до уваги докази відповідача стосовно загальної площі нерухомості у розмірі 10642,2 кв.м., так як згідно висновку суду наданий відповідачем витяг станом на 2024 рік судом не взято до уваги, враховуючи спірний період позовних вимог. Відповідач не погоджується з даними висновком, адже даний витяг стосується державної реєстрації речового права, що знаходиться за адресою м. Черкаси вул.. Благовісна 269/ Леніна 105 за період з 2013 року та актуальний і нині згідно реєстру, тобто враховуючи і спірний період, а 07.06.2024 року було зроблено запит;

- наявні підстави для застосування позовної давності.

Також зазначив, що попередній орієновний розмір понесених судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції складає 27 000,00 грн та в суді апеляційної інстанції складає 9 500,00 грн.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

19.09.2024 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Узагальнені доводи відзиву позивача зводяться до того, що:

- з наданої відповідачем довідки з ДРРП від 07.06.2024 стосовно Реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна: 1, в якій зазначено, що загальна площа нежитлових приміщень становить 10 642,2 кв.м., не вбачається, що майно відповідача входить до площі вказаних приміщень з РНОНМ: 1, оскільки майно відповідача входить до об`єкту нерухомості з РНМ: 1103789, яке при перенесенні до новоствореного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було присвоєно інший номер, а саме Реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна №01.

Також, зі змісту вищевказаної інформаційної довідки з ДРРП від 07.06.2024, поданої відповідачем, вбачається, що підставою для відкриття розділу на об`єкт з РНОНМ: 1 (розділ відкрито 19.03.2013, що вбачається з дати проведеної державної реєстрації) та зазначенням площі в розмірі 10 642,2 кв.м. став виключно договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер: 5810, виданий 20.12.2004, приватним нотаріусом Романій Н.В. Проте вказаний договір не містить площі всього комплексу приміщень;

- строк позовної давності не пропущено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно заявлених відповідачем до стягнення витрат на правничу допомогу, позивач зазначив, що відповідна сума витрат на правничу допомогу є не обґрунтованою, завищеною та такою що не відповідає обсягам роботи, складності справи, ціни позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2024 апеляційну скаргу у справі №925/1506/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Вовк І.В., судді: Сибіга О.М., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

12.09.2024 матеріали справи №925/1506/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2024 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження залишено без розгляду. Відкрито апеляційне провадження у справі № 925/1506/23 за апеляційною скаргою Громадської організації "Черкаська спілка "Освіта" б/н від 29.08.2024 на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2024. Повідомлено учасників про те, що справа № 925/1506/23 за апеляційною скаргою Громадської організації "Черкаська спілка "Освіта" б/н від 29.08.2024 на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2024 розглядається без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2024, у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 31.10.2024 про звільнення судді Вовка І.В. з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/1506/23.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.11.2024, справу №925/1506/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 апеляційну скаргу Громадської організації "Черкаська спілка "Освіта" на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2024 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коробенко Г.П., судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В. Повідомлено сторін про те, що справа № 925/1506/23 за апеляційною скаргою Громадської організації "Черкаська спілка "Освіта" б/н від 29.08.2024 на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2024 розглядається без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Позивач - Черкаська міська рада в силу положень п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.09.2012 року №5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" є власником земельної ділянки загальною площею 0,6156 га, кадастровий номер: :02:031:0012, що знаходиться в м. Черкаси по вул. Небесної Сотні(Леніна), 105 / вул. Блановісна, 269.

Із листа Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" № 16122 від 10.12.2020 року (т.1 а.с. 13-15) вбачається, що право власності на нежитлові приміщення будинку побуту "Славутич" по вул. Небесної Сотні(Леніна), 105 / вул. Блановісна, 269 у м. Черкаси зареєстровано за 57 особами, в тому числі пунктом 41 вказано особу відповідача- Спілка "Освіта" Черкаська міська громадська організація, який набув право власності на частину комплексу будівель, що знаходиться в м. Черкаси по вул. Небесної Сотні(Леніна), 105 / вул. Блановісна, 269, на підставі договору дарування у вигляді пожертви, посвідченого 17.03.2006 року приватним нотаріусом Довгань О .Я. за №1280. В примітках зазначено реєстрауційний номер 1103789. Коротка технічна характеристика за даними технічної інвентаризації станом на 09.06.2026 року містить дані про склад будівель і споруд: літ А-5 - Будинок побуту "Славутич" з прибудовами та підвалом площа 9085,1кв.м., А-2 - Будинок побуту "Славутич" - площа 1395,6 кв.м., В ТП, 1-2 огорожа, І замощення, загальна площа 10480,7 га.

За даними позивача та Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" відповідач є власником приміщень 3, 5 поверхів, а саме: А-5 з №№5-37 по 5-18,5-50, 5-76 (нежитлові приміщення) площею 223,3кв.м., А-5 №№5-25, з 5-27 по 5-36, 5-49,5-77,5-V (частина приміщень спільного користування 3 пов.основного корпусу) площею 80 кв.м., частина приміщень спільного користування сходових маршів основного корпусу площею 17 кв.м., частина приміщень техповерху площею 54,70 кв.м., загальна площа 375 кв.м. Відповідно до загальної площі будівлі 10480,7 га частка приміщень відповідача становить 358/10000=179/5000.

Рішенням Черкаської міської ради №2-4612 від 23.05.2019 року "Про припинення Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення "Облпобутсоюз" права користування земельними ділянками по вул. Небесної Сотні / вул. Благовісна, 105/269 та вул. Вернигори, 4" припинено право користування Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення "Облпобутсоюз", зокрема, земельною ділянкою по вул. Небесної Сотні / вул. Благовісна, 105/269, площею 0,6156 га, кадастровий номер: :02:031:0012.

Із інформації № 350462218 від 16.10.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про наявність зареєстрованого права власності за адресою Черкаська область, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні (Леніна) / вул. Благовісна, 105/269 та вул. Вернигори, 4 зареєстрованого за відповідачем вбачаються записи:

реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1103789; тип майна: нежитлові приміщення; технічний опис майна містить перелік приміщень; номер запису:1556 в книзі 18; дата прийняття рішення про державну реєстрацію 22.03.2006 року; дата внесення запису -22.03.2006 року; власник: Спілка "Освіта" Черкаська міська громадська організація; Код ; форма власності приватна, підстава виникнення: 1280, 17.03.2006 року договір дарування у вигляді пожертви, приватний нотаріус Довгань О.Я.

Із інформації від 13.10.2023 року, витягу № НВ-2023 від 16.02.2023 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :02:031:0012 вбачається, що вказана земельна ділянка розташована по вул. Небесної Сотні (Леніна) / вул. Благовісна, 105/269, м. Черкаси; категорія земель землі житлової та громадської забудови; вид цільового призначення земельної ділянки - 03.3 Для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування; форма власності - комунальна; площа 0,6156 га; державна реєстрація здійснена 18.04.2007 року Черкаською регіональною філією ДП "Центр ДЗК" на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку 20.08.2006 року; ДП Міський земельно-кадастровий центр", ТОВ "Черкаський міський земельно-кадастровий центр", Веклич В.М.

За даними позивача, відповідач після припинення Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення "Облпобутсоюз" права користування земельною ділянкою по вул. Небесної Сотні (Леніна) / вул. Благовісна, 105/269, відповідно до його частки у праві власності, користуючись земельною ділянкою по вул. Небесної Сотні (Леніна) / вул. Благовісна, 105/269, м. Черкаси у відповідній частині з кадастровим номером :02:031:0012, кошти за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів не сплатив, договір оренди не уклав, права на земельну ділянку не оформив.

У зв`язку з користуванням відповідачем земельною ділянкою по вул. Небесної Сотні (Леніна) / вул. Благовісна, 105/269 кадастровий номер :02:031:0012 у відповідній площі 220 кв.м. у період з 23.05.2019 року по 11.10.2023 року позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою про стягнення 58 101 грн 51 коп. безпідставно утриманих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

За розрахунком позивача, заборгованість за користування відповідачем земельною ділянкою кадастровий номер :02:031:0012 площею 0,6156 га по вул. Небесної Сотні (Леніна) / вул. Благовісна, 105/269 в м. Черкаси за період з 23.05.2019 року по 11.10.2023 року становить 58 101 грн 51 коп., з якої площа для нарахування плати за землю становить 0,220 га

з 23.05.2019 по 31.12.2019 року 7 560 грн 29 коп.;

з 01.01.2020 по 31.12.2020 року 12 374 грн 47 коп.;

з 01.01.2021 по 31.12.2021 року - 12 374 грн 47 коп.;

з 01.01.2022 по 10.07.2022 року 13 611 грн 91 коп.;

з 01.01.2023 по 11.10.2023 року 12 180 грн 36 коп.

Розмір грошової оцінки земельної ділянки в 2019-2021 роках становив 412 482 грн 40 коп.; в 2022 році - 453 730 грн 20 коп., в 2023 році - 521 811 грн 40 коп.

Таким чином, предметом позову у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про стягнення 58 101 грн 51 коп. безпідставно утриманих коштів за фактичне користування земельною ділянкою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначав, що розрахунок розміру позовних вимог, заявлених до стягнення, не відповідає фактичним обставинам, враховуючи загальну площу будівлі, про що зазначено позивачем 10 480, 7 кв.м., а не 10642,2 кв.м., як то зазначено в інформаційній довідці 335419578. Також відповідач зазначав про необізнаність з рішенням позивача № 2-4612 від 23.05.2019 року. З урахуванням цих обставин розмір заборгованості позивачем прораховано неправильно. Крім того, відповідач заявив про застосування наслідків спливу позовної давності за період до 23.05.2022 року, що вважає самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з такого.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 1 статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частинами 1, 2 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного Кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Положеннями статей 116, 125 Земельного Кодексу України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 206 Земельного Кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України передбачено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Оскільки відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, то і не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Проте, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача - орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 Податкового кодексу України).

Відповідно до абз. 4 ч.1 ст.123 Земельного Кодексу України надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з абз. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:

розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років;

розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

Відповідно до абз. 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Абзацом 1 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.

Згідно з п.п. 289.1.-282.2. Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:

Кi = І:100,

де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування у вигляді пожертви, посвідченого 17.03.2006 року приватним нотаріусом Довгань О .Я. за №1280, відповідач Громадська організація "Черкаська спілка "Освіта" набув право власності на частину нежитлових приміщень 3,5 поверхів будинку побуту "Славутич", що знаходиться в м. Черкаси по вул. Небесної Сотні (Леніна), 105 / вул. Благовісна, 269, реєстраційний номер майна: 1103789, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 22.03.2006 року; дата внесення запису -22.03.2006 року; форма власності правна.

Вказане нежитлове приміщення розташоване на земельній ділянці площею 0,6156 кв.м. з кадастровим номером :02:031:0012, що перебуває у комунальній власності міста.

Згідно з даними Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" станом на 10.12.2020 року право власності на нежитлові приміщення по вул. Небесної Сотні (Леніна), 105 / вул. Благовісна, 269 у м. Черкаси зареєстровано за 57 особами, в тому числі пунктом 41 вказано особу відповідача, як власника приміщень 3, 5 поверхів, а саме: А-5 з №№5-37 по 5-18,5-50, 5-76 (нежитлові приміщення) площею 223,3кв.м., А-5 №№5-25, з5-27 по 5-36, 5-49,5-77,5-V (частина приміщень спільного користування 3пов.основного корпусу) площею 80 кв.м., частина приміщень спільного користування сходових маршів основного корпусу площею 17 кв.м., частина приміщень техповерху площею 54,70 кв.м., загальна площа 375 кв.м. Відповідно до загальної площі будівлі 10480,7 га частка приміщень відповідача становить 358/10000=179/5000.

Судом враховано, що у спільному користуванні відповідача та Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення "Облпобутсоюз" перебувала частина приміщень у будівлі, разом з тим, рішенням Черкаської міської ради №2-4612 від 23.05.2019 року припинено право користування Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення "Облпобутсоюз", зокрема, земельною ділянкою по вул. Небесної Сотні (Леніна), 105 / вул. Благовісна, 269, площею 0,6156 га, кадастровий номер: :02:031:0012.

З 23.05.2019 року одноосібним власником і фактичним користувачем приміщень з часткою у спільній власності 179/5000, що становить 375 кв.м. став відповідач.

Позивачем за період користування відповідачем з 23.05.2019 року по 11.10.2023 року земельною ділянкою з кадастровим номером :02:031:0012 визначено площу для нарахування плати за землю у розмірі 220 кв.м., якою він фактично користувався відповідно до площі займаних ним нежитлових приміщень.

Відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Міськрайонного управління у Черкаському районі та м. Черкасах №1917/0/25-18 від 22.06.2018 року, 24.12.2021 року, 09.11.2022 року, 29.03.2023 року нормативно-грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :02:031:0012 площею 6156 кв.м. становить відповідно-11 542 007 грн 52 коп., 11 542 007 грн 52 коп., 12 696 195 грн 96 коп., 14 601 231 грн 72 коп., (цільове призначення земельної ділянки 03.13 для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування; категорія земель землі житлової та громадської забудови).

Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси, а також рішення Черкаської міської ради від 27.06.2017 року № 2-2219, від 27.06.2019 року № 2-4590 яким це Положення затверджене, знаходяться у відкритому доступі, опубліковані на офіційному сайті Черкаської міської ради та відповідно до ст. 3 Податкового кодексу України є актами податкового законодавства.

Пунктами 9, 10 таблиці 1 вказаного Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 27.06.2017 року № 2-2219, від 27.06.2019 року № 2-4590 для земельних ділянок, що віднесені до категорії інші землі встановлено розмір % орендної плати у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки таких земельних ділянок.

Відповідно до повідомлення Держгеокадастру від 12.01.2023 року "Про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2022 рік" вбачається, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2017-2020 рр. було сталим та становило - 1,0.

Враховуючи вимоги ст. 23 Закону України "Про оцінку земель", п.п. 289.1.-282.2. Податкового кодексу України та відсутність прийнятих рішень Черкаською міською радою щодо зміни нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :02:031:0012 щодо майна відповідача площею 370 кв.м.та займаною площею земельної ділянки 220 кв.м. в 2019-2021 роках становив 412 482 грн 40 коп.; в 2022 році - 453 730 грн 20 коп., в 2023 році - 521 811 грн 40 коп.

До відповідача перейшло право користування частиною земельної ділянки по вул. Небесної Сотні (Леніна) / вул. Благовісна у м. Черкаси з 17.03.2006 року та фактичного користування з 23.05.2019 року, однак належним чином оформлені договірні відносини з приводу оренди спірної земельної ділянки між сторонами відсутні.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц, (провадження № 14-77цс18), а також від 13.02.2019 справа № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) викладено правовий висновок про те, що за змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (див. також висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/3412/17 Провадження № 12-182гс18).

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 ЦК України).

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 20.11.2018 року по справі № 922/3412/17).

Тобто, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою у встановленому законодавчими актами розмірі свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини "виправдане очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відновлення порушених прав позивача за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач із належно оформленими правами на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про правомірність застосування до правовідносин сторін ст. 1212 ЦК України для стягнення з відповідача спірних коштів за період з 23.05.2019 року по 11.10.2023 року, з урахуванням площі займаної земельної ділянки.

Доводи ж апелянта, викладені в апеляційній скарзі про неправильний розрахунок позивача без урахування загальної площі нежитлової будівлі - 10 642,2 кв.м., як то зазначено в інформаційній довідці 335419578, є необґрунтованими з огляду на таке.

Так, відповідач з посиланням на довідку з ДРРП від 07.06.2024 стосовно Реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна: 1, в якій зазначено, що загальна площа нежитлових приміщень становить 10 642,2 кв.м., стверджує, що саме від цієї площі майна має вираховуватися площа для нарахування плати на землю.

Однак, з вказаної довідки не вбачається, що майно відповідача входить до площі вказаних приміщень з РНОНМ: 1, оскільки як було зазначено вище, майно відповідача входить до об`єкту нерухомості з РНМ: 1103789, яке при перенесенні до новоствореного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було присвоєно інший номер, а саме Реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна №01.

Окрім того, зі змісту вищевказаної інформаційної довідки з ДРРП від 07.06.2024, поданої відповідачем, вбачається, що підставою для відкриття розділу на об`єкт з РНОНМ: 1 (розділ відкрито 19.03.2013, що вбачається з дати проведеної державної реєстрації) та зазначенням площі в розмірі 10 642,2 кв.м. став виключно договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер: 5810, виданий 20.12.2004 приватним нотаріусом Романій Н.В. Проте вказаний договір не містить відомостей щодо загальної площі всього об`єкту нерухомості з РНОНМ: 1, а решта документів не слугували підставою для реєстрації права власності та відкриття розділу, що вказує на безпідставність тверджень апелянта про його площу в розмірі 10 642,2 кв.м.

За наведених обставин, місцевим господарським судом правильно відхилено доводи відповідача щодо неправильного розрахунку позивача.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Доказів сплати за користування землею за заявлений у позові період відповідачем не надано.

Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі про сплив строків позовної давності, колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 12 розділу Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України, встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (covid-19), строки визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт був введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, який набрав чинності з 2 квітня 2020 року.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" постановлено відмінити з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, в період з 11.03.2020 по 30.06.2023 на всій території України діяв карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19.

Тобто було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину продовжується на строк дії таких обставин.

Верховний Суд у постанові від 22.09.2022 у справі № 920/724/21 зазначив, що суди під час аналізу вимог про застосування строків позовної давності зважають на те, що їх продовження в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону. А тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається.

Суд зазначає, що строк загальної позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення спірної заборгованості, станом на час введення карантину не сплинув, у зв`язку з чим звернення позивача з вимогою до суду про стягнення такої заборгованості відбулося в межах позовної давності.

До того ж, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Президент України своїм Указом від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" ввів воєнний стан в Україні з 24.02.2022.

У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" внесено зміни до Цивільного кодексу України щодо строків позовної давності. Зокрема, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, який передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються загальні і спеціальні строки позовної давності установлені статтями 257-259 ЦК України.

Отже, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 ЦК України продовжуються на строк його дії.

З огляду на викладене позивач звернувся до суду з позовною заявою в межах строку позовної давності.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що апелянт, стверджуючи про необхідність застосування строку позовної давності, помилково ототожнює строки встановлені нормами процесуального законодавства, які можуть бути поновлені у випадку обгрунтованості причин їх пропуску, викладених у відповідних заявах, та строки визначені нормами матеріального права, які не передбачають підстав подання заяв про їх поновлення.

Усі інші доводи, на які посилався відповідач під час розгляду даної справи, не приймаються до уваги, як безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Громадської організації "Черкаська спілка "Освіта".

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 10.07.2024 відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Черкаська спілка "Освіта" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2024 у справі №925/1506/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Громадську організацію "Черкаська спілка "Освіта".

Матеріали справи №925/1506/23 повернути Господарському суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко