ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025м. ХарківСправа № 922/3887/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Горішній Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),
до Приватного акціонерного товариства "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" (пр. Науки (Леніна), буд. 30, кімн. 55-18, м. Харків, 61166; фактична адреса: вул.Космічна, буд. 21-А, оф.701, м. Харків, 61145; )
про стягнення 1023400,00 грн.
за участю :

позивача - ОСОБА_1 ,

третьої особи - ОСОБА_2.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) 01.11.2024 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною завою до Приватного акціонерного товариства "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром", про стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, заподіяної внаслідок недобросовісних та протиправних дій і бездіяльністю відповідача щодо ненарахованих та отриманих доходів у вигляді дивідендів у період з 1996 року по теперішній час, відповідно до оригіналів свідоцтва на пред`явника № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 від 05.04.1996 на право володіння, користування та розпорядження пакетом інвестиційних сертифікатів на користь ОСОБА_1 , що зумовило обмеження прав власності позивача, як власника цінного папера та завдало моральних та душевних страждань у розмірі 1023400,00 (один мільйон двадцять три тисячі чотириста грн 00 коп.) тис. грн, що є еквівалентом 25840,00 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок) доларів США станом на 21.04.2024 за офіційним курсом Національного банку України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.11.2024 (суддя Буракова А.М.) вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3887/24, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, залучено ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та призначено у справі підготовче засідання на 02.12.2024 о 11:45.

Протокольною ухвалою господарського суду від 02.12.2024 підготовче засідання у справі відкладено на 23.12.2024 о 11:30.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.12.2024 суддею Бураковою А.М. заявлено та задоволено самовідвід від участі у розгляді справи №922/3887/24; матеріали справи № 922/3887/24 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суду для розгляду справи, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2024 передано для розгляду судді Кухар Н.М.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.12.2024 справу №922/3887/24 було прийнято суддею Кухар Н.М. до розгляду та призначено у справі підготовче засідання.

Вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов. Проте, відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався, відзив на позовну заяву не надав.

Протокольною ухвалою господарського суду від 28.01.2025 підготовче провадження у справі № 922/3887/24 закрито; розгляд справи по суті призначено на 20.02.2025 о 12:30.

У судовому засіданні, яке відбулося 20.02.2025, позивач та третя особа на стороні позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився; про причину неявки суд не повідомив.

Копії ухвал від 10.12.2024, 09.01.2025 та 28.01.2025, надіслані на юридичну адресу відповідача: пр. Науки (Леніна), буд. 30, кімн. 55-18, м. Харків, 61166 та фактичну адресу відповідача: вул.Космічна, буд. 21-А, оф.701, м. Харків, 61145, які були зазначені в позовній заяві, повернуті до господарського суду без вручення адресатові у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Також суд враховує, що відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України, юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку, що не було зроблено відповідачем.

На підставі викладеного, відповідач несе ризики такої своєї поведінки, що цілком залежала від його волі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, згідно зі ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, суд встановив наступне.

06.03.2022 приблизно о 21:00 годині, у період проведення бойових дій з боку РФ проти України, під час нанесення артилерійського та ракетного обстрілу військовослужбовцями збройних сил РФ по місту Харків, а саме по житлового масиву у мікрорайоні "Велика Данилівка" Київського району міста Харкова, було знищено частину та пошкоджено ракетним ударом домоволодіння за адресою: АДРЕСА_12, яке належить на праві власності ОСОБА_1 (позивач) та в якому проживали і прописані близькі позивачу люди.

В результаті обстрілу було знищено частину житлового будинку, внаслідок чого виникла пожежа в кімнатах для кухні, ванної та коридору, знищено покрівлю будинку, внутрішні кімнати, стелі будинку, ушкоджено несучі стіни та стіни з фасадної цегли, знищено майже всі вікна, двері, меблі та інше майно.

Також, частково знищено на території домоволодіння два гаражі з цегли, ушкоджені несучі стіни та покрівля, всередині яких знаходилися техніка та інший інструмент.

Крім того, частково знищено окремо розташовану літню кухню з дерева та металевої покрівлі в середині якої був виконаний капітальний ремонт з кухонними меблями та побутовою технікою та іншими приборами.

При цьому, пошкоджено на дворі будівлі викладену тротуарну плитку з бордюрами для клумб, де особисто були висаджені квіти та декоративні дерева.

Конституція України закріплює, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава, в якій визнається і діє принцип верховенства права та прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Право на звернення до суду гарантується Конституцією України та законами України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конституція України - основний закон нашої держави, а отже в ній закріплені права і свободи людини і громадянина.

Конституційні права людини і громадянина - це види можливої поведінки людини і громадянина у суспільстві та державі з метою задоволення своїх життєво важливих інтересів, які зазначені у Конституції та інших нормативно - правових актах.

Конституційні свободи людини і громадянина - це їх спроможність діяти відповідно до своєї мети, інтересів, можливість вибору власного незалежного того чи іншого рішення.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності непорушне. Це означає, що ніхто не має права позбавити громадянина України власності без законних на це причин.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 316, частина перша статті 317 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В умовах збройної агресії Російської Федерації відповідно до статті 51 Статуту ООН, Україна має невід`ємне право на індивідуальну самооборону. Держава, яка зазнає збройного нападу, поряд із застосуванням збройних сил для безпосереднього протистояння агресії має право та повинна вживати мирних заходів, спрямованих на відновлення міжнародного миру та безпеки.

У цьому аспекті важливим інструментом зовнішньої політики є використання обмежувальних заходів економічного характеру, що застосовуються країною або групою країн щодо іншої країни (групи країн, окремих фізичних та юридичних осіб), щоб змусити її уряд (уряди) припинити порушення норм міжнародного права.

Так, 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб. Цей Указ затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ. Правовий режим воєнного стану неодноразово продовжувався.

Згідно з пунктом 3 Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Таким чином, Україна має суверенне право на захист. Воно закріплене в Конституції України, Декларації про державний суверенітет України, загальновизнаних міжнародних нормативно - правових актах, нормах і правилах.

З урахуванням вимог статей 2, 42, 51 Статуту ООН, статті 53 Віденської конвенції про право міжнародних договорів норма міжнародного права щодо заборони застосування збройних сил, за винятком реалізації права держави на самооборону або застосування збройних сил внаслідок ухвалення відповідного рішення Радою Безпеки ООН для підтримання (відновлення) міжнародного миру та безпеки, носить імперативний характер, тобто є нормою, що приймається і визнається міжнародним співтовариством держав у цілому як норма, відхилення від якої недопустиме.

Отже, імперативна норма міжнародного права про заборону агресії є такою, яка була запроваджена та визнана міжнародною спільнотою задовго до вторгнення збройних формувань РФ на територію України, а тому була заздалегідь достеменно відомою всім особам, які брали участь в ухваленні рішення про початок міжнародного збройного конфлікту, підтримували або виправдовували його, де б вони не знаходились та під юрисдикцією якої б держави вони не перебували на момент вчинення цих дій.

Відповідно ж до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Так, положення міжнародного права щодо категоричної заборони збройної агресії, а також всіх пов`язаних з нею діянь існували та діяли на рівні національного законодавства України.

З першого дня вторгнення Російська Федерація порушує правила ведення війни і норми міжнародного права та масово вчиняє воєнні злочини, вбиваючи цивільних, руйнуючи інфраструктуру та депортуючи населення.

Також Російська Федерація веде активну інформаційну війну, застосовує пропаганду, здійснює торговельно-економічний тиск, енергетичну блокаду, терор і залякування громадян України, кібератаки, звинувачує іншу сторону у власних злочинах.

Факт триваючої збройної агресії щодо України з боку Російської Федерації визнається міжнародним співтовариством.

12.10.2022 Генеральна Асамблея ООН на поновленій 11-й Надзвичайній спеціальній сесії щодо агресії РФ проти України переважною більшістю голосів схвалила резолюцію A/ RES/ES-11/4 "Територіальна цілісність України: захист принципів Статуту ООН". У резолюції підтверджується відданість суверенітету, незалежності, єдності та територіальній цілісності України в межах її міжнародно визнаних кордонів, що поширюються на її територіальні води, а також міститься рішуча вимога до РФ негайно вивести всі військові сили з території України.

23.11.2022 Європейський Парламент схвалив резолюцію 2022/2896(RSP) "Про визнання Російської Федерації державою-спонсором тероризму". У резолюції підтверджується неухильна підтримка незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в межах її міжнародно визнаних кордонів. Резолюція також містить такі важливі положення, згідно з якими Європарламент вимагає від РФ виведення її збройних сил за межі міжнародно визнаних кордонів України та припинити всі військові дії, зокрема напади на житлові райони та цивільну інфраструктуру.

Цілеспрямовані напади і звірства, здійснювані РФ проти цивільного населення України, руйнування цивільної інфраструктури прирівнюються до актів терору проти українського населення і становлять воєнні злочини.

Судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_1 є власником інвестиційних сертифікатів Інвестиційного фонду Приватного акціонерного товариства "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" (ідентифікаційний код юридичної особи: 23462298, а саме за № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6) (відповідач), які отримав від свого батька ОСОБА_2 , а останній їх отримав в спадок від своєї померлої тітки ОСОБА_3 , яка ще у 1996 році вклала свої кошти у цінні папери, де кінцевими засновниками, беніфіціарами даного фонду є громадяни РФ та України, які з 1996 року та по теперішній час не виплатили доходи у вигляді дивідендів чи доходів з їх продажу.

Юридичну особу Приватне акціонерне товариство "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" () було зареєстровано 20.06.1995.

Розмір статутного капіталу юридичної особи складає 777073,00 тис. грн.

На час останнього оновлення даних, 21.09.2024, статус юридичної особи - зареєстровано.

Уповноваженими особами юридичної особи Приватне акціонерне товариство "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Організаційно - правова форма юридичної особи ПрАТ "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" - Акціонерне товариство. Основний вид діяльності (КВЕД) - 64.30 Трасти, фонди та подібні фінансові суб`єкти.

Керівник: ОСОБА_4 .

Представник: ОСОБА_5 .

Представник: ОСОБА_4 .

Відомості про органи управління: Загальні збори.

Банк, що обслуговує емітента в національній валюті АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, номер рахунку: НОМЕР_3 є міжнародний банк, який також розташований у м. Москва Російської Федерації, що значно спрощувало процедуру отримання грошових коштів кінцевими бенефіціарами.

Засновник: Акціонери згідно реєстру акціонерів.

Адреса: АДРЕСА_2 .

Статутний внесок: 777 073 (100%)

Засновник: Кінцевий бенефіціарний власник (Контролер) - ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 .

Засновник: Кінцевий бенефіціарний власник (Контролер) НОМЕР_7 - ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 .

Засновник: Кінцевий бенефіціарний власник (Контролер) - ОСОБА_6 , АДРЕСА_5 .

Засновник: Кінцевий бенефіціарний власник (Контролер) НОМЕР_4 - ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 .

Засновник: Кінцевий бенефіціарний власник (Контролер) НОМЕР_4 - ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 .

Засновник: Кінцевий бенефіціарний власник (Контролер) НОМЕР_4 - ОСОБА_7 , АДРЕСА_6 .

Засновник: Кінцевий бенефіціарний власник (Контролер) НОМЕР_7 - ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 .

Засновник: Кінцевий бенефіціарний власник (Контролер) НОМЕР_4 - ОСОБА_6 , АДРЕСА_5 .

Засновник: Кінцевий бенефіціарний власник (Контролер) - ОСОБА_7 , АДРЕСА_6 .

Також, вищевказаний Фонд має дочірні компанії підприємство - набувач ТОВ "Міжнародна фондова компанія" (), яким володіють вищевказані громадяни РФ та України, яке зареєстроване 04.05.1995 за юридичною адресою: Україна, 61166, Харківська обл., м. Харків, проспект Леніна, буд. 30 . Дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі: 19.05.2011. Номер запису: 0050284.

Керівником є ОСОБА_5 . Розмір статутного капіталу складає 1314900,00 грн.

Основним видом діяльності є 66.12. Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах.

Зокрема, засновників підприємства є фізичні особи, громадяни Російської Федерації:

- ОСОБА_7 , адреса засновника АДРЕСА_8 .

Розмір внеску до статутного фонду 262980,00 грн. Частка 20,000 %.

- ОСОБА_6 , адреса засновника АДРЕСА_9 .

Розмір внеску до статутного фонду 262980,00 грн. Частка 20,000 %.

- ОСОБА_4 , адреса засновника АДРЕСА_10 .

Розмір частки засновника (учасника) 394470,00 грн.

- ОСОБА_5 , адреса засновника АДРЕСА_11 .

Розмір частки засновника (учасника) 394470,00 тис.грн.

Ухвалою Київського районного суду від 28.09.2022 по справі № 953/3522/22 задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Харківської обласної прокуратури у кримінальному провадженні №0000136 від 10.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, в якому він просить:

1) накласти арешт на корпоративні права та нерухоме майно з забороною розпорядження ними у будь-який спосіб до завершення досудового розслідування та судового слідства (до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку) наступних підприємств:

- корпоративні права громадян Російської Федерації ОСОБА_7 , адреса засновника АДРЕСА_8 . Розмір внеску до статутного фонду 262980,00 грн. Частка 20,000 % та ОСОБА_6 , адреса засновника АДРЕСА_9 . Розмір внеску до статутного фонду 262980,00 грн. Частка 20,000% в статутному капіталі ТОВ "Міжнародна фондова компанія" (), юридична адреса: Харківська обл., м. Харків, просп. Леніна, 30.

2) передати арештоване майно Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним в порядку та умовах визначених ст. 19, 21, 21-1 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", зокрема, частки у статутних капіталах (корпоративні права) ТОВ "Міжнародна фондова компанія" ().

3) заборонити державним реєстраторам, посадовим особам Міністерства юстиції України, нотаріусам в порядку виконання ухвали, вчиняти будь-які дії, пов`язані з перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів ТОВ "Міжнародна фондова компанія" (), окрім як за зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів або на виконання умов договору управління активами, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів".

4) зобов`язати державних реєстраторів та посадових осіб Міністерства юстиції України, нотаріусів, в порядку виконання ухвали, внести запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про заборону вчинення будь-яких дій, пов`язаних з перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів ТОВ "Міжнародна фондова компанія" ().

В обґрунтування поданого клопотання прокурором зазначено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ряду підприємств, зареєстрованих на території Харківської області, засновниками яких є російські громадяни/компанії, а саме: ТОВ "Міжнародна фондова компанія" () та інші упродовж 2021-2022 років, здійснюючи свою господарську діяльність та штучно завищуючи витрати задля мінімізації податкових зобов`язань, використовували безпідставно збережені у вказаний період часу грошові кошти у власній господарській діяльності таким чином брали участь у здійсненні операцій, що мають ознаки правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом у великих розмірах на загальну суму понад 8 млн гривень.

Відповідно до відповіді на доручення, отриманої від Управління СБУ в Харківській області та Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції, а також аналізуючи господарську діяльність ТОВ "Міжнародна фондова компанія" (), встановлено, що зазначені підприємства сприяють представникам країни - агресора (Російська Федерація) шляхом перерахування отриманих за результатами фінансово-господарської діяльності прибутків на рахунки російських компаній, які в свою чергу сплачують податки з отриманих на території України прибутків до бюджету країни-агресора Російської Федерації та таким чином в свою чергу фінансують військову компанію з повномасштабного вторгнення 24.02.2022 РФ на територію України.

В подальшому, в ході аналізу інформації щодо ТОВ "Міжнародна фондова компанія" встановлено повне найменування юридичної особи - ТОВ "Міжнародна фондова компанія" (). Зареєстроване 04.05.1995 за юридичною адресою: Україна, 61166, Харківська обл., м. Харків, просп. Леніна, буд.30. Дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі: 19.05.2011. Номер запису: 0050284.

Керівником є ОСОБА_5 . Розмір статутного капіталу складає 1314900,00 грн. Основним видом діяльності є 66.12 Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах.

Одним із засновників підприємства є фізична особа, громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 , адреса засновника АДРЕСА_8 .

Розмір внеску до статутного фонду 262980,00 грн. Частка 20,000 %.

- ОСОБА_6 , адреса засновника АДРЕСА_9 .

Розмір внеску до статутного фонду 262980,00 грн. Частка 20,000 %.

Таким чином, корпоративні права ТОВ "Міжнародна фондова компанія" () мають доказове значення для кримінального провадження № 0000136, оскільки підтверджують пов`язаність вказаних підприємств з Російською Федерацією, а саме їх приналежність кінцевому беніфіціарному власнику резиденту Російської Федерації, яка може використовувати їх для схиляння службових осіб зазначених підприємств до вчинення кримінальних правопорушень, а також є об`єктами кримінально-протиправних дій.

Крім того, діяльність засновників та службових осіб вищезазначених підприємств на цей час може бути спрямована на заподіяння шкоди економічній безпеці України, фінансування дій з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади.

Прокурор зазначає, що органом досудового розслідування винесено постанову про визнання корпоративних прав та нерухомого майна вказаних товариств речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до ст. 98 КПК України.

Відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, настає за набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом.

Таким чином, вказані корпоративні права можуть являтись об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою прокурора відділу Харківської обласної прокуратури від 23.09.2022, корпоративні права ТОВ "Міжнародна фондова компанія" () визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000136 від 10.06.2022.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для арешту корпоративних прав, нерухомого майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про акціонерні товариства", акціонерне товариство - це господарське товариство, статутний капітал якого поділено навизначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Частиною 1 статті 22 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено, що акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо відповідного акціонерного товариства.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (частина перша статті 1 Першого протоколу до Конвенції).

Таке саме положення міститься у статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року.

З метою захисту суверенітету і територіальної цілісності України, національних інтересів, національної безпеки, забезпечення її економічної самостійності, прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави, враховуючи повномасштабну агресивну війну, яку Російська Федерація розв`язала і веде проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства, виходячи з положень Конституції України, Декларації про державний суверенітет України та загальних міжнародних норм і правил, зокрема щодо суверенного права України на захист, Верховною Радою України прийнято Закон "Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів" від 03.03.2022.

Відповідно до вимог вказаного Закону, примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів здійснюється з мотивів суспільної необхідності та без будь-якої компенсації (відшкодування) їх вартості.

Постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" передбачено, що для захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією РФ установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою агресором, мораторій на виконання грошових та інших зобов`язань, кредиторами за якими є РФ або такі особи пов`язані з державою-агресором; відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, інших цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, або на користь РФ, крім безоплатного відлучення на користь держави Україна.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А № 98).

Отже, суд першої інстанції, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на корпоративні права та нерухоме майно вищевказаних підприємств, оскільки діяльність засновників та службових осіб вказаних підприємств на цей час може бути спрямована на заподіяння шкоди економічній безпеці України, фінансування дій з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади.

Правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні визначає Закон України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні".

Статтею 1 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" визначено, що державне регулювання ринку цінних паперів - здійснення державою комплексних заходів щодо упорядкування, контролю, нагляду за ринком цінних паперів та їх похідних та запобігання зловживанням і порушенням у цій сфері.

Державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється з метою: реалізації єдиної державної політики у сфері випуску та обігу цінних паперів та їх похідних; створення умов для ефективної мобілізації та розміщення учасниками ринку цінних паперів фінансових ресурсів з урахуванням інтересів суспільства; одержання учасниками ринку цінних паперів інформації про умови випуску та обігу цінних паперів, результати фінансово-господарської діяльності емітентів, обсяги і характер угод з цінними паперами та іншої інформації, що впливає на формування цін на ринку цінних паперів; забезпечення рівних можливостей для доступу емітентів, інвесторів і посередників на ринок цінних паперів; гарантування прав власності на цінні папери; захисту прав учасників фондового ринку; інтеграції в європейський та світовий фондові ринки; дотримання учасниками ринку цінних паперів вимог актів законодавства; запобігання монополізації та створення умов розвитку добросовісної конкуренції на ринку цінних паперів; контролю за прозорістю та відкритістю ринку цінних паперів (ст. 2 Закону).

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" визначено, що державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку. Інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринку цінних паперів у межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством.

Пунктом 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 № 1070/2011 (далі - Положення № 1070/2011) визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Пунктом 7 частини 1 статті 11 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" передбачено, що Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку застосовує до юридичних осіб фінансові санкції, зокрема, за неподання інформації до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку - у розмірі до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За ті самі дії, вчинені повторно протягом року, - у розмірі від тисячі до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до наявної в Комісії інформації, учасниками Фонду рішення щодо виплати дивідендів на 1 акцію / 1 інвестиційний сертифікат з 2011 року не приймалось. Ні Комісія, ні будь-який інший орган не можуть зобов`язати Фонд виплачувати дивіденди, встановлювати їх розмір та періодичність виплати без рішення загальних зборів. Регулярна річна інформація востаннє була розкрита Фондом у 2015 році за результатами діяльності у 2014 році, а саме: розміщена у загальнодоступній інформаційній базі даних Комісії про ринок цінних паперів, опублікована в офіційному друкованому виданні Комісії, подана до Комісії та розміщена на власному веб-сайті Фонду. За порушення Фондом законодавства щодо розкриття інформації на фондовому ринку, Комісією застосовувались відповідні санкції (Постанови про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 28.07.2016 № 415-СХ-1-Е, № 416-СХ-1-Е, № 417-СХ-1-Е, № 418-СХ-1-Е, від 11.01.2018 № 579-СХ-1-Е, № 580-СХ-1-Е, № 581-СХ-1-Е, № 582-СХ-1-Е, розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери № 61-СХ-1- Е від 28.07.2016, № 3-СХ-1-Е від 11.01.2018). Штрафні санкції Фондом сплачені не були, розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери, які надсилались на адресу Фонду, були скасовані у зв`язку з їх поверненням за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи вищевикладене, Комісією у відношенні Фонду було винесено Рішення № 301 від 11.06.2020 "Щодо заборони торгівлі цінними паперами", відповідно до якого з 12.06.2020 заборонено вчинення торговцями цінними паперами правочинів з цінними паперами ПрАТ "МФПІ "Нефтьгазпром", пов`язаних з переходом прав на цінні папери і прав за цінними паперами.

Відповідно до інформації, яка розміщена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням ПрАТ "МФПІ "Нефтьгазпром" є: проспект Леніна (зараз перейменовано на проспект Науки), будинок 30, м. Харків, 61166.

За результатами вжитих заходів реагування працівниками Комісії було встановлено, що ПрАТ "МФПІ "Нефтьгазпром" відсутнє за місцезнаходженням, про що було повідомлено Департамент захисту економіки Національної поліції України.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", інвестиційний сертифікат - це цінний папір, емісія якого здійснюється компанією з управління активами пайового інвестиційного фонду та який посвідчує право власності власника такого цінного папера на частку в пайовому інвестиційному фонді, а також інші права у встановлених законом випадках.

Інвестиційні сертифікати можуть надавати їх власникам право на отримання доходу у вигляді дивідендів. Відповідно до пункту 25 Положення про інвестиційні фонди та інвестиційні компанії, затвердженого Указом Президента України № 55/94 від 19.02.1994 (далі - Положення), доходи фонду складаються з дивідендів та інших надходжень від цінних паперів, що перебувають у власності фонду, та доходів від операцій з цінними паперами й іншими активами. Прибуток фонду підлягає розподілу між засновниками та учасниками у вигляді дивідендів.

Сукупність досліджених доказів свідчать про те, що відповідач - юридична особа, яка має беніфіціарів вищевказаних громадян РФ та України, - може вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження інвестиційними сертифікатами Інвестиційного фонду ПрАТ "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" та її дочірня компанія - набувач ТОВ "Міжнародна фондова компанія" були організаторами фінансових послуг, що відповідає характеру діяльності компанії - посередництво за договорами по цінних паперах або товарах, що дає підстави для висновку, що останні пов`язані між собою за структурою власності, характером діяльності суб`єктом інвестиційної та господарської діяльності з моменту їх реєстрації у 1995 році та які станом на сьогоднішній день продовжують свою діяльність.

Натомість, останні, зловживаючи своїми правами продовжують свої дії, ігнорують офіційне спілкування, офіційну переписку щодо виплати доходів по дивідендам по інвестиційним сертифікатам та усунення ділових перешкод у користуванні власними цінними паперами, що підтверджує недобросовісне ставлення відповідача.

У зв`язку з протиправними діями відповідача, який зловживає своїм становищем та шляхом шахрайських дій відмовляє у наданні фінансових звітів весь період діяльності, а саме з 1996 року, не виплачує доходи від дивідендів, ухиляється від господарської та фінансової відповідальності по інвестиційним сертифікатам Інвестиційного фонду ПрАТ "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" № НОМЕР_6 та № НОМЕР_5, чим порушується право позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, ОСОБА_1 нанесено моральну шкоду шляхом завдання моральних та душевних страждань.

Позивач не може реалізувати право користування належними йому цінними паперами, оскільки відповідач відсутній за місцезнаходженням, про що було повідомлено Департамент захисту економіки Національної поліції України.

Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) в межах компетенції та згідно з наявною інформацією, розглянула запит позивача від 23.09.2024 на отримання публічної інформації № 147/ОЗІ від 23.09.2024 стосовно Приватного акціонерного товариства "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" (ідентифікаційний код юридичної особи 23462298) та повідомила наступне:

"Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

З публічною інформацією про діяльність Приватного акціонерного товариства "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" (ідентифікаційний код юридичної особи 23462298) можна ознайомитися на сайті Комісії, зокрема, за посиланнями, режим доступу:

https://www.nssmc.gov.ua/derzhavnyi-reiestr-vypuskiv-tsinnykhpaperiv/ та

https://www.nssmc.gov.ua/for-market-participants/services/open-data/,

а також у базі даних особи, яка провадить діяльність з оприлюднення регульованої інформації від імені учасників ринків капіталу та професійних учасників організованих товарних ринків за посиланням, режим доступу:

https://smida.gov.ua/db/emitent.

Щодо руху інвестиційних сертифікатів повідомляємо, що Комісією у відношенні, Приватного акціонерного товариства "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром", 11.06.2020 було винесено заборону торгівлі цінними паперами, відповідно до якої з 12.06.2020 заборонено вчинення торговцями цінними паперами правочинів з цінними паперами Приватного акціонерного товариства "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром", пов`язаних з переходом прав на цінні папери і прав за цінними паперами.

Щодо іншої інформації про рух інвестиційних сертифікатів на рахунки або їхній продаж іншим юридичним особам, підстав прийняття відповідних рішень та інформації щодо перерахунку, руху та виплати дивідендів власникам сертифікатів за № НОМЕР_6 та № НОМЕР_5, їх розміру за вказаний у запиті період повідомляємо наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків", не передбачено повноваження Комісії безпосередньо здійснювати облік цінних паперів.

Відповідно до абзаців 1, 2, 3 частини 1 статті 6 розділу І Закону України "Про депозитарну систему України", депозитарний облік цінних паперів - облік цінних паперів, прав на цінні папери та їх обмежень на рахунках у цінних паперах (далі - депозитарний облік).

Депозитарний облік у системі депозитарного обліку цінних паперів ведеться у кількісному виразі. При цьому облік прав на цінні папери конкретного власника ведеться виключно депозитарними установами (крім обліку прав на цінні папери, які обліковуються на рахунку номінального утримувача), Національним банком України у визначених цим Законом випадках і депозитаріями-кореспондентами, номінальними утримувачами чи їх клієнтами, а облік цінних паперів і прав за цінними паперами - виключно Центральним депозитарієм або Національним банком України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Положення про Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 № 1063/2011 визначено, що НКЦПФР у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, Верховної Ради України та іншими актами законодавства, а також цим Положенням.

Відповідно до статті 134 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" (далі - Закон), професійною таємницею на ринках капіталу та організованих товарних ринках (далі - професійна таємниця) є інформація про діяльність та/або фінансовий стан клієнта, а також інша передбачена частиною другою цієї статті інформація, що стала відомою, серед іншого, Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку, Національному банку України, іншим органам державної влади відповідно до їх повноважень.

Частиною другою статті 134 Закону визначено, що професійною таємницею, зокрема, є інформація та дані:

- про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта професійного учасника, про вчинені клієнтом професійного учасника правочини;

- про клієнта професійного учасника, крім отриманої з публічних джерел;

- звітні дані учасника ринків капіталу та професійного учасника організованих товарних ринків, крім тих, що підлягають оприлюдненню відповідно до законодавства;

- про учасників ринків капіталу та професійних учасників організованих товарних ринків або їхніх клієнтів, отримана від таких учасників та професійних учасників органами державної влади.

Частиною третьою статті 134 Закону передбачено, що положення цієї статті не поширюються на інформацію, що підлягає оприлюдненню відповідно до вимог закону, з моменту оприлюднення такої інформації.

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить професійну таємницю, розкривається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку в установленому нею порядку:

- на запит фізичної особи, якої стосується інформація, що становить професійну таємницю;

- на запит юридичної особи, якої стосується інформація, що становить професійну таємницю;

- за рішенням суду.

Згідно з частиною 1 статті 136 Закону інформація, що становить професійну таємницю, надається особами, зазначеними у пунктах 1-3 частини першої статті 134 цього Закону, за відповідним рішенням суду або на письмовий запит.

Статтею 162 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать, зокрема, відомості, що становлять професійну таємницю відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".

Подання до Комісії адміністративних даних інвестиційними фірмами та організаторами торгівлі в електронній формі було запроваджено з 2013 року, зокрема, відповідно до Положення про подання адміністративних даних та інформації у вигляді електронних документів до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, затвердженого рішенням Комісії від 13.05.2011 № 492, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.06.2011 за № 789/19527, у зв`язку з чим, інформація щодо операцій з купівлі - продажу цінних паперів в електронному вигляді, яка підтверджена електронним цифровим підписом, до 2013 року в Комісії, відсутня.

Водночас, відповідно до наявних адміністративних даних, наданих згідно з вимогами Положення про порядок складання та подання адміністративних даних щодо діяльності торговців цінними паперами до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового 25.09.2012 № 1283, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.10.2012 за № 1737/22049 (зі змінами) та Положення про порядок складання адміністративних даних щодо здійснення діяльності організаторами торгівлі, оприлюднення інформації та подання відповідних документів до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку 25.09.2012 № 1284, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.10.2012 за №1738/22050 (зі змінами), за період з 01.01.2013 по теперішній час, інформація щодо операцій з сертифікатами № НОМЕР_6, № НОМЕР_5 Приватного акціонерного товариства "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром", стороною яких є ОСОБА_1 , відсутня.

Діяльність закритого інвестиційного фонду та порядок виплати дивідендів регулюються Положенням про інвестиційні фонди та інвестиційні компанії, затвердженим Указом Президента України № 55/94 від 19.02.1994 (далі - Положення).

Згідно із статтею 25 Положення, доходи фонду складаються з дивідендів та інших надходжень від цінних паперів, що перебувають у власності фонду, та доходів від операцій з цінними паперами й іншими активами. Прибуток фонду підлягає розподілу між засновниками та учасниками у вигляді дивідендів.

Відповідно до наявної у Комісії інформації, до 2008 року учасникам Фонду щорічно виплачувалися дивіденди на 1 акцію / 1 інвестиційний сертифікат у розмірах:

за 1998 р. - з 12 квітня по 8 травня 1999 р. у розмірі 1 грн;

за 1999 р. - з 3 квітня по 30 травня 2000 р. у розмірі 1 грн;

за 2000 р. виплата дивідендів не проводилась;

за 2001 р. - з 01 квітня по 01 червня 2002 р. у розмірі 1 грн;

за 2002 р. - з 01 квітня по 01 червня 2003 р. у розмірі 1 грн;

за 2003 р. - з 01 квітня по 01 червня 2004 р. у розмірі 1 грн;

за 2004 р. - з 01 квітня по 01 червня 2005 р. у розмірі 1 грн;

за 2005 р. - з 01 квітня по 01 червня 2006 р. у розмірі 1 грн;

за 2006 р. - з 01 квітня по 01 червня 2007 р. у розмірі 1 грн;

за 2007 р. - з 01 квітня по 01 червня 2008 р. у розмірі 1 грн.

Відповідно до наявної інформації, засновниками Фонду свого часу були прийняті рішення не нараховувати дивіденди учасникам Фонду за 2008 - 2014 роки.

Ознайомитись з розкритою Фондом інформацією в електронному вигляді можно на сайті https://www.smida.gov.ua/db/prof/23462298.

Судом із наданих доказів встановлено , що про нарахування та виплату Фондом дивідендів з 2015 року інформація у Комісії відсутня.

Також, що у відношенні ПрАТ "МФПІ "Нефтьгазпром" Комісією неодноразово вживались заходи реагування відповідно до законодавства. За наявною інформацією уповноваженими особами Комісії було винесено:

- постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів №465-СХ-1-Е від 15.11.2012, відповідно до якої за порушення законодавства про цінні папери, нормативних актів Комісії до Товариства застосовано санкцію у вигляді попередження;

- розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери №163-СХ-1-Е від 15.11.2012;

- постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів №415-СХ-1-Е від 28.07.2016, відповідно до якої за порушення чинного законодавства України, до Товариства застосовано санкцію у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень;

- постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів №416-СХ-1-Е від 28.07.2016, відповідно до якої за порушення чинного законодавства України, до Товариства застосовано санкцію у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень;

- постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів №417-СХ-1-Е від 28.07.2016, відповідно до якої за порушення чинного законодавства України, до Товариства застосовано санкцію у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

- постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів №418-СХ-1-Е від 28.07.2016, відповідно до якої за порушення законодавства про цінні папери, до Товариства застосовано санкцію у вигляді попередження;

- розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери №61-СХ-1-Е від 28.07.2016, відповідно до якого Товариству необхідно було у термін до 30.04.2017 року (включно) усунути порушення законодавства про цінні папери;

- постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів №579-СХ-1-Е від 11.01.2018, відповідно до якої за порушення чинного законодавства України, до Товариства застосовано санкцію у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень;

- постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів №580-СХ-1-Е від 11.01.2018, відповідно до якої за порушення чинного законодавства України, до Товариства застосовано санкцію у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень;

- постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів №581-СХ-1-Е від 11.01.2018, відповідно до якої за порушення чинного законодавства України, до Товариства застосовано санкцію у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень;

- постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів №582-СХ-1-Е від 11.01.2018, відповідно до якої за порушення законодавства про цінні папери, нормативних актів Комісії, до Товариства застосовано санкцію у вигляді попередження;

- розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери №3СХ-1-Е від 11.01.2018, відповідно до якого Товариству необхідно було у термін до 30.04.2018 року (включно) усунути порушення законодавства про цінні папери.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом визнання наявності або відсутності прав (стаття 20 Господарського кодексу України).

Ст.23 Цивільного Кодексу передбачено, що особа має право на відшкодування моралної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав.

Тому, з метою захисту прав та інтересів, законодавством передбачена можливість безпосереднього звернення фізичних осіб до правоохоронних органів та/або суду.

У постанові Великої Палати ВС від 15 грудня 2020 року № 752/17832/14-ц визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягає відшкодуванню заподіяна останньому моральна шкода, яка має своє відображення, зокрема, у вигляді душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою і бездіяльністю відповідача, оскільки, внаслідок господарської та фінансової діяльності останнього, не виплачувалися доходи від дивідендів з 1996 року та по теперішній час на користь ОСОБА_1 , чим порушено його право на володіння, користування, розпорядження своїм майном з 1996 року та по теперішній час.

На підтвердження даних обставин та майнових вимог щодо моральної шкоди на користь позивача, що визначена у грошовому вимірі, а саме у розмірі 1023400,00 гривень, позивачем надано звіт про оцінку реальних збитків, завданих його майну - житловому будинку за адресою: АДРЕСА_12, внаслідок збройної агресії РФ, в якому підставою для проведення оцінки є Договір № 21/4-1 від 21.04.2024.

Відповідно до висновку про вартість реальних збитків, завданих майну за вищевказаною адресою внаслідок збройної агресії РФ:

Виконана належна оцінка реальних збитків, завданих майну за адресою АДРЕСА_12, загальною площею 97,9 кв.м.

Згідно звіту за результатами обстеження № 6/4-24-10, зареєстрованого в ЄДЕССБ 11.04.2024 за номером ТО01:3742-5129-2891-7122, технічний стан будинку визначений як аварійний 4 категорії. По ступені пошкодження будинок віднесений до ІІ категорії, рекомендовано виконати роботи з його відновлення шляхом капітального ремонту.

Зовнішній вигляд об`єкта оцінки віднесений у дод.1

Проаналізувавши результати досліджень, оцінювач вважає, що вартість збитків, завданих житловому будинку, в сформованих на момент оцінки соціально-економічних умовах становить 25840,00 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок) доларів США без врахування податку на додану вартість.

При оцінці виконаний порівняльний підхід.

Оцінка виконана станом на 21.04.2024 року.

Вартість житлового будинку до заподіяння йому шкоди, визначена порівняльним підходом, становить 7177800 сімдесят одна тисяча сімсот сімдесят вісім) доларів США.

Враховуючи ступінь пошкодження, вартість будинку після заподіяння йому шкоди становить 45938,00 (сорок п`ять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) доларів США.

Таким чином, розмір реальних збитків становить 71778,00 - 45938,00 = 25840,00 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок) доларів США.

За курсом Національного банку України на дату оцінки вартість збитків, завданих житловому будинку становить 25840,00 * 39,6037 = 1023400,00 грн (один мільйон двадцять три тисячі чотириста грн 00 коп.).

Відповідно до оригіналів свідоцтва на пред`явника № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 від 05.04.1996 на право володіння пакетом інвестиційних сертифікатів, виданого ПрАТ "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром", де загальна кількість інвестиційних сертифікатів в пакеті складає 42 одиниці, ціна одного пакета на пред`явника складає 1050000 (один мільйон п`ятдесят тисяч) карбованців станом на 05 квітня 1996 року.

Строк виплати дивідендів з 1 квітня по 1 червня щорічно.

Згідно зі статтею 194 ЦК України, цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Отже, заявлена загальна сума в позовній заяві становить 1023400,00 (один мільйон двадцять три тисячі чотириста грн 00 коп.) тис. грн, що є еквівалентом 25840,00 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок) доларів США станом на 21.04.2024, що фактично підтверджується нанесеними відповідачем моральними та душевними стражданнями за кожний рік недобросовісних дій.

Станом на 2015 рік, Приватне акціонерне товариство "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" (місцезнаходження: 61166, м.Харків, пр.Леніна, 30) повідомляє, що річні загальні збори акціонерів відбудуться "30" березня 2015 р. об 11.00 за адресою: 61166, м.Харків, пр.Леніна, 30, кімн. 55-18. Реєстрація акціонерів буде здійснюватись "30" березня 2015 р. з 10.00 до 11.00 за місцем проведення зборів. Дата складення переліку акціонерів, які мають право на участь у зборах - "24" березня 2015 р. Порядок денний: 1. Про обрання лічильної комісії, голови та секретаря зборів. 2. Звіт інвестиційного керуючого про результати фінансово-господарської діяльності фонду за 2014 рік. 3. Звіт Спостережної ради. 4. Звіт та висновок Ревізора. 5. Затвердження річного звіту та балансу за 2014 рік. 6. Про виплату дивідендів учасникам і акціонерам фонду за 2014 рік. 7. Про затвердження договору про надання аудиторських послуг. 8. Про фінансовий стан товариства. 9. Про попереднє схвалення значних правочинів, які можуть вчинятися товариством. Ознайомитись з відповідними матеріалами під час підготовки до загальних зборів акціонери можуть за адресою: 61166, м.Харків, пр.Леніна, 30 щоденно у робочі дні з 09.00 до 17.00 за умови пред`явлення документа, що ідентифікує їх особу.

Відповідальна особа ОСОБА_5 . Основні показники фінансово-господарської діяльності підприємства (тис.грн) Найменування показника Період звітний попередній Усього активів 7135 8983 Основні засоби (залишкова вартість) - - Довгострокові фінансові інвестиції 6964 6234 Запаси - - Сумарна дебіторська заборгованість 171 2749 Грошові кошти та їх еквіваленти - - Нерозподілений прибуток 1477 3254 Власний капітал 4843 6620 Статутний капітал 777 777 Довгострокові зобов`язання 1981 1981 Поточні зобов`язання 311 382 Чистий прибуток (збиток) (1777) (1468) Середньорічна кількість акцій (шт.) 1146 Кількість власних акцій, викуплених протягом періоду (шт.) - - Загальна сума коштів, витрачених на викуп власних акцій протягом періоду - - Чисельність працівників на кінець періоду (осіб) 3 3 Повідомлення про проведення загальних зборів опубліковано в виданні "Бюлетень.Цінні папери України" № 32 від 23.02.2015. Відповідно до вимог п. 3 ст.155 Цивільного кодексу України, вартість чистих активів товариства не менша від статутного капіталу Фонду.

З огляду на викладене, спір про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , як акціонеру відповідача, внаслідок недобросовісних та протиправних дій і бездіяльністю відповідача щодо ненарахованих та отриманих доходів у вигляді дивідендів у період з 1996 року по теперішній час, є таким, що пов`язаний зі здійсненням корпоративних прав відповідного члена товариства, виник з приводу того, що діями та бездіяльністю Інвестиційного фонду ПрАТ "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром", який зловживає своїм становищем та шляхом шахрайських дій відмовляє у наданні фінансових звітів у вищевказаний період діяльності, не виплачує доходи від дивідендів, ухиляється від господарської та фінансової відповідальності по інвестиційним сертифікатам Інвестиційного фонду ПрАТ "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" № НОМЕР_6 та НОМЕР_8, чим порушує право позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, чим було завдано ОСОБА_1 , моральних та душевних страждань та є таким, що пов`язаний зі здійсненням корпоративних прав відповідного члена товариства (акціонера).

Отже, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV).

Відповідно до ст. 1 цього Закону (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, правові наслідки наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Відтак, підтвердженням господарської операції, виходячи з визначення Закону №996-ХІV, є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість, первинна документація є відображенням такої операції.

Будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону № 996-ХІV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас, інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.

Також, стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" під активами розуміє ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому.

Отже, з часу набуття позивачем права власності на цінні папери, ці цінні папери є його контрольованими активами, від використання яких очікується отримання економічних вигод.

Крім того, активами інвестиційного фонду є сукупність майна, корпоративних прав та вимог, яка формується за рахунок коштів спільного інвестування, а саме за рахунок: коштів, залучених від інвесторів; доходів від здійснення операцій з активами; доходів, нарахованих за активами та інше.

Відтак, цінні папери, які є майном, що формується як за рахунок коштів, залучених від інвесторів, так і за рахунок доходів від здійснення операцій з активами, доходів, нарахованих за активами, сформованими за рахунок коштів спільного інвестування.

Таким чином, залучені від інвесторів кошти у процедурі розміщення компанією з управління активами інвестиційних сертифікатів є активами, так само як і доход, одержаний від операцій з такими активами, незалежно від порядку здійснення розрахунків за операціями з купівлі-продажу цих активів.

Відповідно до вимог частини першої, другої статті 34 Закону України "Про акціонерні товариства", визначено, зокрема, дивіденд - це частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою.

Крім того, тлумачення змісту статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди.

Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання "особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав". Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону, а від порушення цивільного права особи.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України).

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з положень статей 23, 1168 ч.1 ЦК України, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права й інтереси, що становлять активи, теж можуть розглядатися як "майнові права", а отже, як "майно" (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 5 січня 2000 року у справі "Бейелер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202,§ 100).

Так, за певних обставин захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції може користуватися легітимне очікування (legitimate expectation) успішної реалізації майнових прав (право вимоги). Для того, щоб "очікування" було "легітимним", воно має бути заснованим на нормі закону або іншому правовому акті, такому як судове рішення, пов`язаному із майновим інтересом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 28 вересня 2004 року у справі "Копецький проти Словаччини" (Kopecky v. Slovakia), заява № 44912/98, § 49-50).

Стосовно права, гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, такі позитивні обов`язки згідно з практикою ЄСПЛ можуть передбачати певні заходи, необхідні для захисту права власності, а саме:

У матеріальному аспекті: держава має забезпечити у своїй правовій системі юридичні гарантії реалізації права власності (превентивні обов`язки) та засоби правового захисту, за допомогою яких потерпілий від втручання у це право може його захистити, зокрема, вимагаючи відшкодування збитків за будь-яку втрату (компенсаційні обов`язки) (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 3 квітня 2012 року у справі "Котов проти Росії" (Kotov v. Russia), заява № 54522/00, § 113).

У процесуальному аспекті: хоча стаття 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює чітких процедурних вимог, існування позитивних обов`язків процесуального характеру відповідно до цього положення визнані ЄСПЛ як у справах, що стосуються державних органів, так і у спорах між приватними особами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Котов проти Росії", § 114).

Оскільки Конвенція покликана захищати права, які є практичними й ефективними, порушення державою будь - якого з конвенційних обов`язків може зумовлювати необхідність присудження за це компенсації. Така компенсація може мати різні форми та встановлюватися, зокрема, залежно від виду порушення (наприклад, вирішення проблеми відповідальності держави за порушення права заявників на доступ до їхнього майна: рішення ЄСПЛ від 29 червня 2004 року щодо суті та від 13 липня 2006 року щодо справедливої сатисфакції у справі "Доган та інші проти Туреччини" (Dogan and Others v. Turkey), заява № 8803-8811/02 й інші; рішення ЄСПЛ від 12 січня 2006 року щодо прийнятності у справі "Ічер проти Туреччини" (Icyer v. Turkey), заява № 18888/02, § 73-87.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" (пр. Науки (Леніна), буд. 30, кімн. 55-18, м.Харків, 61166; фактична адреса: вул.Космічна, буд. 21-А, оф.701, м. Харків, 61145; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) - грошові кошти у розмірі 1023400,00 грн, що еквівалентно 25840,00 доларів США станом на 21.04.2024 за офіційним курсом Національного банку України, в якості відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок недобросовісних та протиправних дій і бездіяльності відповідача щодо ненарахованих та отриманих доходів у вигляді дивідендів у період з 1996 року по 01.11.2024 (дату подання позову до суду).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Міжнародний фонд промислових інвестицій "Нефтьгазпром" (пр. Науки (Леніна), буд. 30, кімн. 55-18, м.Харків, 61166; фактична адреса: вул.Космічна, буд. 21-А, оф.701, м. Харків, 61145; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) - витрати зі сплати судового збору в розмірі 12280,80 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "27" лютого 2025 р.

Суддя Н.М. Кухар