ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/75/25

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригуза П.Д., розглянувши справу у спрощеному позовному провадженні,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКОНА", код ЄДРПОУ - 31477531, м. Ужгород, вул. Срібляста, 20,

до відповідача: Товариства з обмеженою. відповідальністю "Альс Компані", код ЄДРПОУ - 44038646, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тарнівці, вул. Горького, 158А,

про стягнення коштів,

Секретар судового засідання - Ігнатко О.В.

Без виклику учасників справи,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРКОНА", код ЄДРПОУ - 31477531, м. Ужгород, вул. Срібляста, 20, звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою. відповідальністю "Альс Компані", код ЄДРПОУ - 44038646, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тарнівці, вул. Горького, 158А, про стягнення з нього на свою користь 125 651.01 грн. боргу за договором №10/1 про надання послуг та 12 565.00 грн. пені, 20 941.84 грн. штрафу.

Описова частина рішення.

Ухвалою суду від 27.01.2025 в межах даної справи позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКОНА", код ЄДРПОУ - 31477531, м. Ужгород, вул. Срібляста, 20, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альс Компані", код ЄДРПОУ - 44038646, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тарнівці, вул. Горького, 158А, про стягнення коштів, (вх. №02.3.1-05/85/25 від 24.01.2025 року) - залишено без руху. Повідомлено позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Господарського суду Закарпатської області зазначених в мотивувальній частині даної ухвали доказів у строк не пізніше п`яти днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху. Постановлено позивачу зареєструвати власний Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС та докази реєстрації надати суду.

На виконання вказаної ухвали суду на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків (вх. №02.3.1-02/804/25 від 30.01.2025 року), за результатом розгляду якої, суд дійшов висновку, що позивач усунув недоліки поданої позовної заяви.

Ухвалою суду від 31.01.2025 в межах даної справи прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Надалі, 14.02.2025 на адресу суду надійшла заява про визнання позову від відповідача у справі (вх. №02.3.1-02/1481/25 від 14.02.2025 року), в якій він зазначає, що заявлені позовні вимоги визнає в позовному обсязі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Рішення та постанови ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Згідно з частиною 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суть спору за позицією Позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.06.2023 позивач уклав із відповідачем договір №10/1 про надання послуг по ремонту та технічному обслуговуванню автозаправочних станцій на території Закарпатської області. На виконання умов вищезазначеного договору позивач своєчасно виконував взяті на себе зобов`язання, що підтверджується актами виконаних робіт на протязі 2023 - 2024 років.

Позивач стверджує, що відповідач належно не виконав свої зобов`язання за договором по оплаті виконаних робіт, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 125 651.01 грн., стягнення якої разом із пенею у розмірі 12 565.00 грн., штрафом у розмірі 20 941.84 грн. є предметом розгляду у даній справі.

Позиція відповідача у справі.

На адресу суду 14.02.2025 надійшла заява від відповідача (вх. №02.3.1-02/1481/25 від 14.02.2025 року), в якій він зазначає, що згідно приписів ст. 191 ГПК України, відповідач вправі визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відтак, відповідач зазначає в своїй заяві, що заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Мотивувальна частина.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи та давши їм правову оцінку, судом встановлено таке.

Дійсно, 01.06.2023 між сторонами спору був укладений договір про надання послуг №10/1 (далі - договір), згідно п. 1.1. якого, у порядку та на умовах, визначених договором, виконавець (позивач у справі) зобов`язується надати замовнику (відповідач у справі) послуги по ремонту АЗС (автозаправних станцій) в межах Закарпатської області, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.

Перелік, строки виконання послуг, а також їх вартість за взаємною згодою сторін можуть коригуватися в процесі надання послуг шляхом оформлення сторонами накладних і актів виконаних робіт (п. 1.2. договору).

Пунктом 2.2.1 договору передбачено, що замовник зобов`язаний вчасно та у повному обсязі здійснювати оплату вартості належним чином наданих виконавцем і прийнятих замовником послуг у порядку, передбаченому цим договором.

Виконавець в свою чергу, згідно умов п. 2.3.1. договору, має право вимагати від замовника оплатити послуги, надані відповідно до умов цього договору належним чином та у визначені строки.

Згідно п. 3.1. договору, вартість послуг по цьому договору оформлюється рахунками і накладними, якщо здійснюється купівля-продаж матеріалів, а якщо виконуються роботи, то рахунками і актами виконаних робіт.

Ціна на послуги встановлюються відповідно до рахунків, накладних і актів виконаних робіт (п. 3.2. договору).

Оплата вартості послуг здійснюється після отримання замовником примірника належним чином підписаного сторонами оригіналів рахунків, накладних, актів виконаних робіт (п. 3.3. договору).

Всі суми, що підлягають сплаті за цим договором, здійснюються в національній валюті України, в безготівковій формі на банківські рахунки сторін, що зазначені у цьому договорі (п. 3.4. договору).

Приписами п. 4.1. договору передбачено, що виконання послуг здійснюється і оформляється рахунками, накладними і актами виконаних робіт.

Фактом, що підтверджує передачу виконавцем та приймання замовником наданих у повному обсязі послуг за цим договором, є підписання сторонами накладних, чи (або) актів приймання-передачі наданих послуг, які датуються останнім днем надання послуг (п. 5.1. договору) (п. 5.1. договору).

Замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати одержання від виконавця відповідного акту, підписати його або направити виконавцю письмову відмову від прийняття наданих послуг та підписання акту, із зазначенням переліку зауважень та виявлених недоліків у наданих послугах та/або викладенням обставин, які унеможливлюють підписання акту. У своїй мотивованій відмові замовник має право визначити строк для усунення зазначених ним недоліків (п. 5.2. договору).

Пунктом 12.1. договору передбачено, що сторони домовилися, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання взаємних зобов`язань сторонами (п. 12.1. договору).

Судом встановлено, що даний договір підписано уповноваженими представниками обох сторін.

На виконання вказаного договору, виконавцем було надано замовнику послуги, виконані роботи, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), які містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що такі акти підписані з обох сторін.

Актом звірки розрахунків від 30.11.2024, підписаним з обох сторін, підтверджується заборгованість замовника (відповідача у справі) перед виконавцем (позивачем у справі) у розмірі 125 651.01 грн.

Судом встановлено, що позивач направляв відповідачу лист - претензію №55 від 23.12.2024, в якій просив відповідача погасити заборгованість у розмірі 125 651.01 грн.

Висновки суду та норми права, що підлягають застосуванню.

В силу частини 1 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частиною 1 ст. 509 ЦКУ передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦКУ). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦКУ, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 с. 530 ЦКУ, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦКУ).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 610 ЦКУ, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦКУ встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦКУ, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 901 ЦКУ передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦКУ).

Судом встановлено, що дійсно 01.06.2023 між сторонами спору був укладений договір про надання послуг №10/1 (далі - договір), згідно п. 1.1. якого, у порядку та на умовах, визначених договором, виконавець (позивач у справі) зобов`язується надати замовнику (відповідач у справі) послуги по ремонту АЗС (автозаправних станцій) в межах Закарпатської області, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.

Перелік, строки виконання послуг, а також їх вартість за взаємною згодою сторін можуть коригуватися в процесі надання послуг шляхом оформлення сторонами накладних і актів виконаних робіт (п. 1.2. договору).

Пунктом 2.2.1 договору передбачено, що замовник зобов`язаний вчасно та у повному обсязі здійснювати оплату вартості належним чином наданих виконавцем і прийнятих замовником послуг у порядку, передбаченому цим договором.

Оплата вартості послуг здійснюється після отримання замовником примірника належним чином підписаного сторонами оригіналів рахунків, накладних, актів виконаних робіт (п. 3.3. договору).

Всі суми, що підлягають сплаті за цим договором, здійснюються в національній валюті України, в безготівковій формі на банківські рахунки сторін, що зазначені у цьому договорі (п. 3.4. договору).

Приписами п. 4.1. договору передбачено, що виконання послуг здійснюється і оформляється рахунками, накладними і актами виконаних робіт.

Фактом, що підтверджує передачу виконавцем та приймання замовником наданих у повному обсязі послуг за цим договором, є підписання сторонами накладних, чи (або) актів приймання-передачі наданих послуг, які датуються останнім днем надання послуг (п. 5.1. договору) (п. 5.1. договору).

На виконання вказаного договору, виконавцем було надано замовнику послуги, виконані роботи, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), які містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що такі акти підписані з обох сторін.

Актом звірки розрахунків від 30.11.2024, підписаним з обох сторін, підтверджується заборгованість замовника (відповідача у справі) перед виконавцем (позивача у справі) у розмірі 125 651.01 грн.

Додатково позивачем нараховані відповідачу 12 565.00 грн. пені та 20 941.84 грн. штрафу.

На адресу суду 14.02.2025 надійшла заява від відповідача (вх. №02.3.1-02/1481/25 від 14.02.2025 року), в якій він зазначає, що згідно приписів ст. 191 ГПК України, відповідач вправі визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відтак, відповідач зазначає в своїй заяві, що заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 191 ГПК України передбачено, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (п. 4 ст. 191 ГПК України).

Таким чином, суд постановляє рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Щодо обґрунтованості рішення.

Згідно зі ст. 73 ГПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, п. 1 ст. 130 ГПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що відповідачем заявлене клопотання про визнання позовних вимог повністю до початку розгляду справи по суті судом, то таким чином, суд повертає позивачу 50 % сплаченого судового збору за подання позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою. відповідальністю "Альс Компані", код ЄДРПОУ - 44038646, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тарнівці, вул. Горького, 158А, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКОНА", код ЄДРПОУ - 31477531, м. Ужгород, вул. Срібляста, 20, 125 565.00 грн. (сто двадцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять гривень 00 копійок) основного боргу, 12 565.00 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять гривень 00 копійок) пені та 20 941.84 грн. (двадцять тисяч дев`ятсот сорок одна гривень 84 копійок) штрафу.

3. Повернути позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю "АРКОНА", код ЄДРПОУ - 31477531, м. Ужгород, вул. Срібляста, 20, з Державного бюджету України 50 % сплаченого судового збору у розмірі 1514.00 грн. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 00 копійок).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду, згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 28.01.2025 року.

Суддя П. Д. Пригуза