Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бакуліна С.В. - головуючий, Баранець О.М., Студенець В.І.
за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,
представників учасників справи:
позивача - Федорка О.О.,
відповідача - не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт"
про ухвалення додаткового рішення
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт"
до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд"
про стягнення 4 651 807,01 грн,
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" (далі також - ТОВ "ТЕП "Горизонт") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" (далі також - ДП "Сантрейд"), в якому просило (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) стягнути з відповідача на свою користь 4 651 807,01 грн, з яких: 4 107 415,04 грн складає сума компенсації додаткових витрат, понесених експедитором у зв`язку з понаднормовим виконанням навантажувально-розвантажувальних операцій з 216 вагонами, 410 741,50 грн - пеня, 64 481,60 грн - три проценти річних та 69 168,87 грн - інфляційні втрати .
5. ТОВ "ТЕП "Горизонт" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, постанову апеляційного суду - без змін.
6. У відзиві на касаційну скаргу позивач зазначив попередньо визначену орієнтовну суму судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 211 000 грн, які він очікує понести під час розгляду справи у Верховному Суді, а також вказує, що докази понесених позивачем судових витрат у зв`язку з розглядом цієї справи у суді касаційної інстанції будуть подані в строки, передбачені частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК).
7. ТОВ "ТЕП "Горизонт" подало клопотання про закриття касаційного провадження у цій справі, вказуючи на те, що визначені скаржником підстави касаційного оскарження не знайшли свого підтвердження.
8. ТОВ "ТЕП "Горизонт" подало пояснення, в яких повідомило, що 05.02.2025 Верховний Суд розглянув справу №906/1514/23, в якій досліджувався зміст правовідносин, які є аналогічними з тими, які склалися між сторонами у цій справі.
9. ДП "Сандтрейд" подало повідомлення про те, що за розгляд справи в суді касаційної інстанції відповідач понесе витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно в розмірі 340 000 грн. Докази понесення цих витрат будуть подані за настання підстав для їх подання та в строки, передбачені частиною 8 статті 129 ГПК.
10. ДП "Сантрейд" подало заперечення на письмові пояснення ТОВ "ТЕП "Горизонт".
12. ТОВ "ТЕП "Горизонт" звернулось до Верховного Суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення у цій справі, яким стягнути з ДП "Сантрейд" на користь ТОВ " ТЕП "Горизонт" 211 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції.
13. На підтвердження таких витрат заявник надав:
(1) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги під час виконання договору про надання правничої допомоги від 17.12.2024 №122-2;
(2) договір про надання правничої допомоги від 17.12.2024 №122-2;
(3) платіжну інструкцію від 13.02.2025 №135.
14. ДП "Сантрейд" подало клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, в якому просило зменшити заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу на 80%.
15. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач, зокрема, вказує на те, що:
(1) спір у цій справі не є унікальним чи специфічним, а виник у зв`язку із неналежним виконанням договору поставки;
(2) наведена позивачем інформація щодо виконаної ним роботи в суді першої та апеляційної інстанцій не підтверджує його витрати на правничу допомогу в суді касаційної інстанції;
(3) позивач безпідставно включив до витрат на правничу допомогу час очікування судового засідання як вид робіт/надання послуг, які виконувались адвокатом близько 3 годин, зокрема, з огляду на те, що представник позивача брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції;
(4) недоречно порівнювати зусиль адвоката та витрату ним часу на підготовку та подання касаційної скарги із роботою адвоката щодо реагування на неї, як це робить позивача;
(5) відзив на касаційну скаргу фактично дублює відзив на апеляційну скаргу, містить одні й ті ж нерелевантні постанови Верховного Суду, що свідчить про необґрунтованість та неспівмірність розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу;
(6) враховуючи наявність вже розробленої позиції, яка не змінювалась, та заздалегідь написаного тексту заяв по суті спору, позивач не мав обґрунтованої необхідності витрачати багато часу. Такі витрати є нерозумними та не можуть бути відшкодовані за рахунок відповідача;
(7) вказані позивачем показники ринкових цін на послуги у 2019 році, зазначення маловідомих адвокатських об`єднань, в яких рівень надання послуг не відомий, є нерелевантними до наведення рейтингу та визнання адвокатського об`єднання, де працює позивач. Ця інформація жодним чином не доводить необхідність сплати гонорару у заявленому розмірі.
16. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, Верховний Суд виходить з такого.
17. Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
18. Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване нормами статті 131-2 Конституції України, статті 16 ГПК, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
19. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
20. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК).
21. Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
22. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК).
23. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).
24. Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
25. За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
26. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
27. Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
28. Як зазначалось, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу заявник надав договір про надання правничої допомоги від 17.12.2024 №122-2, укладений між Адвокатським об`єднанням "Офіс персонального обслуговування Адвокатської фірми "Династія" та ТОВ "ТЕП "Горизонт", відповідно до пункту 1.1 якого адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів клієнта та надавати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншим чинним законодавством, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.
29. У розділі 2 цього договору сторони погодили права та обов`язки адвокатського об`єднання, зокрема, пунктом 2.1 визначили, що адвокатське об`єднання зобов`язується протягом строку дії цього договору надавати клієнту правничу допомогу, а саме:
30. Відповідно до пункту 4.1 договору сторони погодили гонорар адвокатського об`єднання у розмірі 211 000 грн.
31. Оплата гонорару, передбаченого пунктом 4.1 договору здійснюється у національній валюті України у наступному порядку: 100 % суми, яка підлягає оплаті на підставі пункту 4.1 договору не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з дня ухвалення рішення Верховним Судом (пункт 4.2 договору).
32. На підтвердження проведеної оплати витрат на правничу допомогу в розмірі 211 000 грн заявник надав платіжну інструкцію від 13.02.2025 №135.
34. Згідно з цим детальним описом загальний час, витрачений адвокатом під час виконання цього договору становить 56 год. Загальна сума сплачена за договором - 211 000 грн, середня вартість години адвоката згідно з проведеною оплатою і кількістю витраченого часу - 3 767,86 грн/год.
35. Верховний Суд зауважує, що надані заявником докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
36. Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі "East / West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, на).
38. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини четверта статті 126 ГПК).
39. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК).
40. Водночас за нормами частини шостої статті 126 ГПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
41. У розумінні положень частин 5 та 6 статті 126 ГПК зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
42. Як зазначалось, ДП подало клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, в якому просило зменшити заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу на 80%, обґрунтування якого наведено в пункті 15 цієї додаткової постанови.
43. У контексті наведених відповідачем заперечень Суд передусім вважає за необхідне зауважити, що оскільки пунктом 4.1 договору сторони погодили гонорар адвокатського об`єднання у розмірі 211 000 грн, тобто у фіксованому розмірі, надання позивачем детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги під час виконання договору про надання правничої допомоги від 17.12.2024 №122-2, в якому наведеного перелік наданих послуг, витрачений час (на кожна послугу та загальний), а також середню вартість години роботи адвоката згідно з проведеної оплати та кількості витраченого часу, було не обов`язковим.
44. Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
45. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару (як у цьому випадку, що встановив апеляційний суд) сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункти 145, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
46. У контексті наведеного та доводів відповідача стосовно неспівмірності заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу з критеріями, визначеними частиною четвертою статті 126 ГПК, Суд зазначає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в цьому випадку є співмірними (1) зі складністю справи, яку не можна вважати типовою справою щодо вирішення спору між сторонами у зв`язку із невиконанням договору поставки, про що вказує відповідач, зокрема, з огляду на визначені самим відповідачем (скаржником) підстави касаційного оскарження та поставлені перед Судом питання, (2) часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг та обсягом наданих послуг, а також (3) ціною позову, так як відсоткове співвідношення заявленої суми витрата на правничу допомогу до ціни позову становить 4,54%, що у повній мірі відповідає вимогам процесуального закону про співмірність вказаних витрат із ціною позову.
47. При цьому Суд відхиляє доводи відповідача в частині того, що витрати на правничу допомогу поніс саме відповідач як скаржник, адже він формував правові позиції згідно з порядком оскарження, готував касаційну скаргу, аналізував судову практику та застосовував її, в той час як позивач лише реагував на касаційну скаргу, що вказує на те, що адвокати перебували не в однакових умовах, так як стаття 7 ГПК гарантує всім учасникам, а отже їх представникам (адвокатам) рівність перед законом та судом, а стаття 13 ГПК визначає здійснення судочинства на засадах змагальності та рівні права учасників справи щодо здійснення ними всіх процесуальних прав та обов`язків.
48. Суд вважає, що здійснення позивачем, як вказує відповідач, реагування на касаційну скаргу, а саме підготовка та надання відзиву на касаційну скаргу та інших процесуальних документів у цьому випадку не може свідчити про нерівність умов, в яких перебували представники (адвокати) сторін, зокрема, щодо строків, терміновості, важливості та відповідальності, так як строки вчинення відповідних процесуальних дій визначені на законодавчому рівні з урахуванням, в тому числі, вищезгаданих основних засад (принципів) господарського судочинства. Питання важливості та відповідальності за вчинення відповідних процесуальних дій є суб`єктивним баченням кожної сторони, в тому числі й відповідача, який не доводить, що подання касаційної скарги є важливішим та відповідальнішим ніж подання відзиву на таку касаційну скаргу.
49. Також не може свідчити про нерівність умов те, що представник (адвокат) позивача брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а представник відповідача - безпосередньо в суді, витрачаючи час на очікування такого засідання та дорогу до суду, так як представник відповідача не був позбавлений права та можливості заявити відповідне клопотання та брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
50. Вказуючи на те, що за наведених обставин безпідставним є порівняння позивачем суми заявлених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 211 000 грн із заявленою відповідачем сумою витрат у розмірі 340 000 грн, відповідач не доводить, що витрачений час та обсяг наданих його представником (адвокатом) послуг перевищує витрачений представником (адвокатом) позивача час та обсяг наданих ним послуг, що могло б підтвердити доводи відповідача щодо неспівмірності заявлених сторонами сум витрат на правничу допомогу.
51. Водночас Суд враховує, що за текстом клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач не доводить, що визначені позивачем послуги не відповідають критеріям обґрунтованості, реальності (дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зокрема, що надання таких послуг не було необхідним, виходячи з конкретних обставин цієї справи та перебігу її касаційного розгляду.
52. Посилання відповідача на те, що за наявності вже розробленої позиції позивач не мав необхідності витрачати багато часу на надання відповідних послуг, зокрема на підготовку відзиву на касаційну скаргу, який, як стверджує відповідач, фактично дублює відзив на апеляційну скаргу, не спростовують дійсність та необхідність таких витрат у контексті того, що наявність позиції у справі не виключає право сторони, в цьому випадку позивача, подати відзив на касаційну скаргу, який не лише відображає позицію сторони у справі, а й містить спростування доводів скаржника в аспекті поставлених ним перед Верховним Судом питань.
53. Також Суд вважає безпідставним посилання відповідача в обґрунтування клопотання про зменшення витрат на відображення позивачем у клопотанні про ухвалення додаткового рішення ринкових цін на послуг у 2019 році, адже, як зазначалось, визначення за договором гонорару у фіксованому розмірі не вимагало від позивача надання детального опису робіт (наданих послуг), в якому наведено вартість години роботи адвоката, виходячи з визначеної суми гонорару (проведеної оплати цього гонорару) та кількості витраченого часу. При цьому відповідач не доводить, що вказана вартість години роботи адвоката не відповідає ринковій ціні станом на 2025, рейтингу та визнанню адвокатського об`єднання, з яким позивач уклав відповідний договір про надання правничої допомоги у співвідношенні із цінами, які були закладені у заявлену відповідачем суму витрат у розмірі 340 000 грн.
54. Наведене свідчить про безпідставність доводів (заперечень) відповідача, наведених в обґрунтування клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу на 80%, у зв`язку з чим Суд відмовляє в його задоволенні.
55. З огляду на зазначене та враховуючи критерії обґрунтованості, реальності (дійсності та необхідності), розумності розміру витрат на правову допомогу, їх співмірності зі складністю справи, часом, об`єктивно необхідним адвокату на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, Суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування за рахунок відповідача понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції витрат на правничу допомогу в повному обсязі, а саме в сумі 211 000 грн.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
3.Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий С.В. Бакуліна
Судді О.М. Баранець