ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" лютого 2025 р. м. Житомир Справа № 906/40/25

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі

за позовом Житомирського обласного об`єднання по агропромисловому будівництву "Житомироблагропромбуд" в інтересах Колективного автотранспортного підприємства 0662 Житомирського обласного об`єднання по агропромисловому будівництву "Житомироблагропромбуд"

до ОСОБА_1

про відшкодування збитків у сумі 18037956,20 грн.,

за участю:

представника позивача: Подорожній А.С. діє на підставі ордеру серії ВН №1456689 від 07.01.2025р.

представника відповідача: Гуртовенко Р.М. діє на підставі ордеру серії АМ №1104457 від 21.01.2025р.

ВСТАНОВИВ:

Житомирське обласне об`єднання по агропромисловому будівництву "Житомироблагропромбуд" звернулося до суду з позовом в інтересах Колективного автотранспортного підприємства 0662 Житомирського обласного об`єднання по агропромисловому будівництву "Житомироблагропромбуд" про стягнення з ОСОБА_1 18037956,20 грн. збитків.

Ухвалою суду від 13.01.2025р. з метою забезпечення позову накладено арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , які знаходяться на всіх рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ОСОБА_1 , у межах ціни позову 18037956, 20 грн.

06.02.2025р. від відповідача надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 13.01.2025р.

Ухвалою суду від 06.02.2025р. прийнято клопотання до розгляду та призначено судове засідання на 11.02.2025 р.

В судовому засіданні 11.02.2025р. судом оголошено перерву до 18.02.2025р.

14.02.2025р. від відповідача надійшла заява з доданою до неї банківською випискою по рахунку.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подане клопотання.

Представник відповідача заперечив щодо скасування заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні 18.02.2025р. судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подану заяву, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1-10, 13 статті 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

У разі надання відповідачем до суду документа, який підтверджує здійснене ним забезпечення позову у відповідності до частини четвертої статті 143 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

З аналізу вказаної статті вбачається, що в залежності від обставин, прийняття рішення про скасування заходів забезпечення позову може бути правом суду (частини 1-6), або обов`язком суду (частини 9, 13).

Прийняття судом рішення про скасування заходів забезпечення позову з підстав, передбачених частинами 9, 13 статті 145 ГПК України, є процесуальним наслідком прийнятих судових рішень у справі або процесуальних подій на стадії відкриття провадження у справі, і ці рішення не зумовлені будь-якими іншими обставинами.

Натомість, скасування заходів забезпечення позову в порядку частин 1-6 статті 145 ГПК України має оціночний характер, дослідження якого потребує з`ясування існування критеріїв на цей час, визначених частиною 2 статті 136 ГПК України, і які зумовили вжиття заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Водночас, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи і має на меті гарантувати реальне виконання рішення суду. Тобто, забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду, та має бути скасований господарським судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні відпала з певних причин.

Відповідач, мотивуючи подане ним клопотання, вказав, що він є пенсіонером і накладення арешту на банківський рахунок, на який надходять пенсійні виплати, залишає його без засобів до існування.

На його думку, вжиті судом заходи забезпечення позову є надмірними і неспівмірні з пред`явленим позовом, оскільки призводять до значно більшої шкоди, ніж можуть бути негативні наслідки від невжиття таких заходів.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 27 лютого 2018 року у справі № 1-6/2018 (№ 1-р/2018) зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист громадян, яке згідно з частиною другою статті 46 Конституції України гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням і не є заробітком громадян або іншим доходом, пов`язаним з будь-яким видом діяльності. Аналіз відповідних конституційних приписів, положень законодавства про пенсійне забезпечення в Україні дає підстави для висновку, що пенсія це не дохід, а один із видів соціальних виплат у розумінні статті 46 Конституції України

Пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (стаття 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до пункту 3 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, виплата і доставка пенсій та грошової допомоги здійснюється уповноваженими банками на умовах, визначених цим Порядком, та на підставі договорів, що укладаються: між уповноваженими банками та органами соціального захисту населення; між уповноваженими банками, Пенсійним фондом України та органами Пенсійного фонду України.

Приписами Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затверджена Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022р. №162, передбачено, що поточний рахунок це рахунок (уключаючи рахунок із спеціальним режимом використання), що відкривається банком клієнту для зберігання коштів і виконання платіжних операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України (пункт 1).

Відповідно до пункту 69 Інструкції банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку, визначеному в пункті 60 розділу V цієї Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок.

Клієнт зобов`язаний під час відкриття окремого рахунку в заяві про відкриття поточного рахунку в реквізиті "Додаткова інформація" зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат. Така інформація для діючого поточного рахунку зазначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугою років (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 на а.с.217, т.1).

Згідно банківської виписки рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ "Ощадбанк" на ім`я ОСОБА_1 . використовується для виплати останньому соціальних виплат - пенсії (т.1, а.с.218-222; т.2, а.с.3-20).

Суд приймає до уваги те, що накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 (пенсіонера), що знаходяться на рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ "Ощадбанк", фактично залишило зазначену особу без пенсійних виплат.

Пенсія за своєю правовою природою не ототожнюється із отриманням фізичною особою доходу, а є одним із видів гарантованих соціальних виплат у розумінні статті 46 Конституції України, яких особа не може бути позбавлена.

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31.07.03 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як наслідок, держава несе обов`язок забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.04 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах (п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.03 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання ОСОБА_1 та скасувати заходи забезпечення позову лише в частині накладення арешту на грошові кошти, які містяться на банківському рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ "Ощадбанк".

Керуючись статтями 233-235 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити частково.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.01.2025р. у справі №906/40/25, в частині накладення арешту на банківський рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ "Ощадбанк" на ім`я ОСОБА_1 .

3. В задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали виготовлено: 24 лютого 2025 р.

Суддя Сікорська Н.А.

1 - в справу

2 - відповідачу (рек. з повід)