номер провадження справи 24/131/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
05.02.2025 Справа № 908/1657/24
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, за участю секретаря судового засідання Коваль А.К., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Мінерал» (вх. 1705/08-08/25 від 23.01.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1657/24
за участю представників:
від позивача: Страхов В.О., керівник
від відповідача: не прибув
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.11.2024 у справі№ 908/1657/24 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (Україна, 69035, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Діагональна, будинок 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Мінерал» (Україна, 70600, Запорізька область, Пологівський район, місто Пологи, вулиця Кар`єрна, будинок 28, , IBAN НОМЕР_1 у АТРайффайзен Банк Авальмісто Київ, МФО 380805) суму основного боргу - 207 004 (Двісті сім тисяч чотири гривні) 53 коп., суму інфляційного збільшення - 74 273 (Сімдесят чотири тисячі двісті сімдесят три гривні) 83 коп., суму 3% річних - 16 753 (Шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят три гривні) 00 коп., суму витрат на оплату судового збору3 576 (Три тисячі п`ятсот сімдесят шість гривень) 38 коп.

23.01.2025 через систему «Електронний суд» Товариством з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Мінерал» подана заява (вх. 1705/08-08/25 від 23.01.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1657/24, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Мінерал» витрати з оплати професійної правничої допомоги у розмірі 36210,00 грн.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.01.2025, заяву визначено для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.01.2025заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Мінерал» (вх. 1705/08-08/25 від 23.01.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1657/24 прийнято до розгляду, судове засідання з розгляду заяви призначено на 05.02.2025, про що повідомлено учасників справи.

27.01.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, згідно якого відповідач не погоджується з доводами позивача та вважає, що розмір оплати за 1 годину затраченого часу є надто завищеною у порівняні з розміром середньої заробітною платою по Україні та не обґрунтованою.Вимога щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу є явно завищеною та взагалі безпідставною оскільки:позовна заява складена не коректно, містить такі суперечливості, як:в якості відповідача -1 позивач встановив ТОВ «ГК «Мінерал»;в додатках до позовної заяви позивач надсилає копії документів в адресу ТОВ «ГК «Мінерал» тобто сам собі.Окремо зазначає, що під час судового розгляду справи № 908/1657/24 у суді першої інстанції позивачем не було подано жодного процесуального документу складеного та підписаного адвокатом.Також у жодному судовому засіданні адвокат не був присутній.Тобто фактично позивач не може посилатися на жоден реальний доказ виконання фахівцем в галузі права будь-якої роботи в межах судової справи № 908/1657/24. Просить суд зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу на 95% від заявленої суми.

27.01.2025 через систему «Електронний суд» позивачем подані суду додаткові пояснення щодо судових витрат на правничу допомогу стосовно доводів, наведених відповідачем у клопотанні. Позивач розцінює позицію відповідача такою, що не спростовує законності та розміру пред`явлених позовних вимог, а, відтак, наполягає на їх задоволенні у заявленому обсязі.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додатковесудоверішенняухвалюєтьсяв тому самому порядку, що й судоверішення. У разінеобхідності суд можевикликатисторониабоіншихучасниківсправи в судовезасідання. Неприбуття у судовезасіданняосіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджаєрозгляду заяви.

Неявка в судове засідання представникавідповідача не перешкоджає розгляду заяви, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви без його участі.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 05.02.2025 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивач підтримав заяву у повномуобсязі, просить стягнути з відповідача 36210,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В засіданні 05.02.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту ухвали та роз`яснив порядок і строк її оскарження.

Дослідивши матеріали заяви суд вважає її такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповіднодо пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Приписами ч. 3 ст. 233 ГПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунківтощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частинами 1, 3 ст. 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судовихвитрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Заявами по суті справи, відповідно до ч. 2 ст. 161 ГПК України, є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно пункту 9 частини 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

З дотриманням вказаних приписів законодавства позивачем у позовній заяві було наведено орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат, з якого вбачається, що послуги фахівця в галузі права позивач використовував для формування правової позиції та складання процесуальних і інших документів, що подаються до суду та становить 29820,00 грн. Позивач заявив, що остаточний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу разом з усіма необідними документами буде представлений в порядку та строки, встановлені ч. 8 ст 129 ГПК України. До закінчення судових дебат позивачем подано суду клопотання про долучення доказів на підтвердження судових витрат, в яких вказує на те, що захист інтересів позивача безпосередньо в судовому засіданні здійснюється позивачем шляхом самопредставництва. Вартість послуг фахівця в галузі права, наданих позивачеві на етапі розгляду спору в суді першої інстанції, є визначеною та становить 36210,00 грн, подальшого збільшення позивач не очікує.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 зазначеного Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, визначаючирозмірсуми, яка підлягаєсплатів порядкукомпенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідновраховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамистатті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатськудіяльність».

Позивачем надано до матеріалів справи копії: договору з адвокатським об`єднанням «Фінанси і право», додаткової угоди до договору, актів надання-прийому професійних правничих послуг по договору, а також платіжних документів на підтвердження часткової оплати вказаних послуг.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно в кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин прави та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції. Зокрема, у рішенняхвід 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і іншихпротиУкраїни (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited" протиУкраїни, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У додатковій постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 916/1777/19 зазначено, що вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Відповідач просив зменшитирозмірвитратпозивача на професійнуправничудопомогу на 95% від заявленої суми, про що зазначив у запереченнях, наданих суду 27.01.2025.

Суд відхиляєзапереченнявідповідача, як необґрунтовані, виходячи з такого.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 року № 910/13071/19 вказано, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положенняхстатті 627 ЦК України, принципу pactasuntservanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 КонституціїУкраїни.

Розмір гонорару визначаєтьсялише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови ВеликоїПалати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Стосовно доводів відповідача щодо відсутності адвоката позивача на судових засіданнях суд зауважує, що на всіх судових засіданнях представником позивача був виконуючий обов`язки генерального директора Страхов В.О., що не суперечить чинному законодавству, чий досвід, посада та освіта дозволяють виконувати функції представника.

Доказами виконання фахівцями в галузі права роботи а саме: вивчення та правовий аналіз матеріалів справи; складання позовної заяви; складання докладного розрахунку заборгованості; складання відповіді на відзив; складання додаткових пояснень з урахуванням поданих відповідачем заперечень є копії актів виконаних робіт які містяться у матеріалах справи та були надані у клопотанні про долучення доказів на підтвердження судових витрат від 10.08.2024 за №0809. Очна участь адвокатів у засіданнях суду не передбачалась.

Таким чином, доводи, наведені відповідачем у клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу є безпідставними, а претензії щодо відсутності документального підтвердження цих витрат - такими, що суперечать матеріалам справи.

Адвокатом надані позивачу послуги, про які зазначено в актах про надання правничої допомоги. Суд вважає суму гонорару співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом роботам (наданим послугам), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову.

Суд враховує, що спір виник саме внаслідок дій відповідача, яким не виконано зобов`язання за договором, що стало підставою для звернення до суду. Крім того, відповідач, не визнаючи позов позбавив себе можливості на понесення судових витрат у меншому розмірі (50% сплаченого судового збору).

Надані позивачем докази в їх сукупності підтверджують наявність підстав для відшкодування йому судом витрат на професійну правничу допомогу за рахунок відповідача, оскільки їх розмір відповідно до статті 74 ГПК України доведений, документально обґрунований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Підсумовуючи наведене, з відповідача на користь позивача стягується 36210,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 241, 244 Господарськогопроцесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Мінерал» (вх. 1705/08-08/25 від 23.01.2025) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Діагональна, будинок 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Мінерал» (70600, Запорізька область, Пологівський район, місто Пологи, вулиця Кар`єрна, будинок 28, ) 36210 (тридцять шість тисяч двісті десять) грн 00 коп. витрат на професійнуправничудопомогу.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає аконної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачіапеляційноїскаргипротягом 20 днів з дня йогопроголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 24.02.2024.

Суддя Т.А. Азізбекян