ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" лютого 2025 р. Справа № 924/1084/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши у залі судового засідання № 305 справу

за позовом приватного підприємства "ВЛАД", м. Славута Шепетівського району Хмельницької області

до 1. Фізичної особи - підприємця Яковчук Світлани Ксенофонтівни, м. Славута Шепетівського району Хмельницької області;

2. Підприємства споживчої кооперації "Кооперативне підприємство "Ринок" Славутського районного споживчого товариства", м. Славута Шепетівського району Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Славутської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, м. Славута Шепетівського району Хмельницької області

про зобов`язання вчинити дії по усуненню перешкод у користуванні майном

Представники:

позивача: Музалевський О.В. (в режимі відеоконференції);

відповідача 1: не з`явився;

відповідача 2 : не з`явився;

третьої особи: Талашок А.М. - згідно з випискою (в режимі відеоконференції).

У судовому засіданні 25.02.2025р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

10.12.2024р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява приватного підприємства "ВЛАД", м. Славута Шепетівського району Хмельницької області до: 1. Фізичної особи - підприємця Яковчук Світлани Ксенофонтівни, м. Славута Шепетівського району Хмельницької області; 2. Підприємства споживчої кооперації "Кооперативне підприємство "Ринок" Славутського районного споживчого товариства", м. Славута Шепетівського району Хмельницької області про зобов`язання вчинити дії по усуненню перешкод у користуванні майном.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 року позовну заяву передано для розгляду судді Заверусі С.В.

16.12.2024р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

17.01.2025р. ухвалою суду відкладено підготовче засідання на 11:00 год. 28.01.2025р. та залучено Славутську міську раду Шепетівського району Хмельницької області до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

28.01.2025р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представником другого відповідача подано клопотання від 22.02.2025р. про витребування доказів, в якому він з метою реалізації процесуальних прав відповідача просить витребувати у позивача оригінали: технічного паспорту на громадський будинок від 30 червня 2022 року; попереднього технічного паспорту на громадський будинок (будівля магазину «ВЛАД»).

Дослідивши подане клопотання про витребування доказів, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 81 ГПК України унормовано питання витребування доказів. Зокрема, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 81 ГПК України у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійно отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Однак, зважаючи на те, що другим відповідачем подано клопотання про витребування доказів з пропущенням строку, визначеного в ч. 3 ст. 80 ГПК України, як і не подано клопотання про поновлення даного строку в порядку ст. 119 ГПК України, зважаючи також на невідповідність даного клопотання вимогам ч.2 ст.81 ГПК України, з вказаних підстав суд залишає дане клопотання без задоволення (відмовляє).

Також представником другого відповідача подано клопотання від 22.02.2025р. про відкладення розгляду справи у зв`язку з його відпусткою.

Щодо поданого клопотання представника відповідача суд зазначає, що за змістом ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.

Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.

Згідно зі ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; розумність строків розгляду справи судом є одним з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до ст. 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Судом ураховується, що згідно з ч. 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 194 Господарського процесуального кодексу України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України). Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.05.2020 р. у справі № 922/1200/18 та від 04.06.2020р. у справі № 914/6968/16.

Таким чином, ураховуючи розумність строків розгляду судового спору, відсутність доказів на підтвердження доводів, викладених у клопотанні про відкладення розгляду справи, а також доказів неможливості направити в судове засідання у цій справі іншого представника, суд з метою недопущення затягування строків вирішення спору дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка представників другого відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами. Отже, у клопотанні другого відповідача про відкладення розгляду справи суд відмовляє.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач просить суд задовольнити позов приватного підприємства "ВЛАД", м. Славута Шепетівського району Хмельницької області до: 1. Фізичної особи - підприємця Яковчук Світлани Ксенофонтівни, м. Славута Шепетівського району Хмельницької області; 2. Підприємства споживчої кооперації "Кооперативне підприємство "Ринок" Славутського районного споживчого товариства", м. Славута Шепетівського району Хмельницької області про зобов`язання підприємства споживчої кооперації "Кооперативне підприємство "Ринок" Славутського районного споживчого товариства" та ФОП Яковчук С.К. вчинити дії по усуненню перешкод ПП "ВЛАД" у користуванні власністю: будівлею магазину, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Ринкова площа, б. 1/14, шляхом демонтажу власними силами та за власні кошти тимчасової споруди, розташованої по периметру зовнішньої стіни нежитлової будівлі магазину, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Ринкова площа, б. 1/14, що належить на праві власності приватному підприємству "ВЛАД".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема, на те, що ПП «ВЛАД» є власником громадського будинку (магазин) та земельної ділянки під ним, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, місто Славута, вулиця Ринкова площа, б. 1/14. По сусідству з магазином, а саме - впритул, був встановлений кіоск (тимчасова споруда), власником якого є Яковчук Світлана Ксенофонтівна. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний об`єкт, належить на праві постійного користування підприємству споживчої кооперації «Кооперативне підприємство "Ринок" Славутського районного споживчого товариства». Кіоск розташований дуже близько до стіни будівлі магазину та загороджує вивіску, закриває видимість магазину та перешкоджає вільному проходженню до нього, експлуатації обслуговування та функціонування магазину. Зважаючи на те, що кіоск знаходиться на дуже близькій відстані від магазину, це створює небезпеку не тільки для позивача як власника об`єкту, а й для інших власників торгівельних місць, кіосків, приміщень на території ринку, оскільки дана тимчасова споруда (кіоск) абсолютно унеможливлює проїзд до магазину пожежного автомобіля та інших видів транспорту, необхідних для обслуговування території та об`єктів, на якій вони розташовані. Специфіка розміщення кіоску до будівлі магазину виключає можливість проведення будь-яких інженерно-технічних заходів, спрямованих на відновлення, підтримання належного стану об`єкта нерухомості, безпечне його використання, продовження підприємницької діяльності відповідно до нормативних, будівельних та протипожежних вимог.

Також позивачем відзначено, що ПП «ВЛАД» у березні 2024 року звернулось до Славутської міської ради з заявою про усунення перешкод у користуванні будівлею магазину, вказавши на наявні порушення. За результатами проведеної перевірки, представниками комісії по розгляду земельних спорів було здійснено виїзд на місце з обстеженням земельної ділянки, про що складено Акт обстеження земельної ділянки по вул. Ринкова площа в м. Славута від 25.03.2024 року. Згідно з даним актом, комісія прийшла до висновку, що розташування кіоску з металевих конструкцій, що належить Яковчук С.К., є таким, що суперечить ст. 103 Земельного кодексу України, п. 13, 16 «Правил торгівлі на ринках», затверджених наказом № 57/188/84/105 від 26.02.2002р. та не відповідає Перспективному плану розташування торгових місць по КП «Ринок», погодженому виконавчим комітетом Славутської міської ради та іншими службами.

Як зазначив позивач, протягом половини року (з моменту проведення виїзної перевірки комісією Славутської міської ради) вказані порушення усунені не були. Згідно супровідного листа, який надсилався підприємству разом з актом обстеження земельної ділянки, вказаний акт був направлений на виконання підприємству споживчої кооперації "Кооперативне підприємство "Ринок" Славутського районного споживчого товариства". З самою ОСОБА_1 , водночас, проводились регулярні переговори, проте це не призвело до усунення порушень, кіоск не був переміщений та надалі розміщений на території ринку у тому ж місці в порушення норм чинного законодавства та договору. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до Славутської міської ради із заявою від 27.06.2024р. з проханням в межах компетенції та наданих повноважень вжити заходів щодо невиконання рішення (акту) Славутської міської ради стосовно вжиття заходів перенесення належної ОСОБА_1 тимчасової споруди на торговельне місце 3, відповідно до укладеного Договору, вказав позивач.

Позивач звернувся до відповідача-1 та відповідача-2 з листами від 22.10.2024 року з проханням вжити заходів на виконання Акту обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 25.03.2024 року та щодо надання копії договору оренди торгового місця, укладеного між відповідачами. Позивачу було надіслано засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 лише копію договору оренди від 01.06.2023 року, який, як зазначив позивач, ніби-то укладений між відповідачами. Проте, вказав позивач, стороною договору має бути ПСК «КП Ринок», а не інше підприємство. Відтак, позивач вважає, що вказаний кіоск споруджений за відсутності будь-яких правових підстав (за відсутності належно укладеного договору між відповідачами, не на торговому місці №3, як того вимагає договір, укладений між сторонами), крім того, з порушенням норм Земельного кодексу України та протипожежних норм, що також було встановлено у ході проведення перевірки третьої особою по справі.

Враховуючи викладені обставини, посилаючись на окремі положення ЦК України, ЗК України, «Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від З0 грудня 2014 року № 1417, «Правил торгівлі на ринках», затверджених наказом № 57/188/84/105 від 26.02.2002р. та інші нормативні акти, позивач вважає, що відповідачі грубо порушують права позивача та інших підприємців, які провадять свою підприємницьку діяльність на території ринку поряд з кіоском, який без наявності правових підстав спорудила ОСОБА_1 за попередньою домовленістю з підприємством споживчої кооперації "Кооперативне підприємство "Ринок" Славутського районного споживчого товариства".

Відтак, позивач просить позов задовольнити.

У поясненнях третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Славутської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, зокрема, вказано, що 25 березня 2024 року за результатами проведених комісією по розгляду земельних спорів обмірів встановлено, що межа земельної ділянки ПП «Влад» проходить по стіні будівлі магазину. Облаштовані ПП «Влад» сходи до цього магазину та пандус розміщені на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні КП «Ринок». У свою чергу, тимчасова споруда розташована на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні КП «Ринок». Відстань від задньої конструкції кіоску до будівлі магазину і межі земельної ділянки ПП «Влад» - 1,55 м.

За нормами п.1.6 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, розміщення ТС у межах ринків, інших торговельних об`єктів визначається планувальною документацією їх території або проектною документацією їх споруд.

Відповідно до погодженого з Виконавчим комітетом Славутської міської ради та всіма відповідними службами у 2006 році Перспективного плану розташування торгових місць по КП «Ринок», який наразі є діючим, оскільки ніким не оскаржувався, а нові плани розташування торгових місць відсутні, перед магазином ПП «Влад» можуть розташовуватись виключно стаціонарні торгові прилавки. Розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у вказаному місці не передбачено.

Звертається увага на те, що всупереч укладеному договору №33 від 01.06.2023 року між КП «Ринок» та ФОП Яковчук Світланою Ксенофонтівною тимчасова споруда, яка є предметом спору, розташована в іншому торговельному місці, ніж визначено цим договором.

Третя особа вважає, що розташування тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності - кіоску з металевих конструкцій, що належить Яковчук С.К., суперечить п.13, 16 «Правил торгівлі на ринках», затверджених наказом № 57/188/84/105 від 26.02.2002р., та не відповідає чинному Перспективному плану розташування торгових місць по КП «Ринок», погодженому з виконавчим комітетом Славутської міської ради та іншими службами.

Тому, враховуючи акт обстеження земельної ділянки по вул. Ринкова площа в м. Славута від 25.03.2024 року, третя особа просить суд врахувати вказані пояснення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на його задоволенні.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися. Ухвали суду надіслані відповідачам у порядку, встановленому ГПК України, відтак, відповідачі є такими, що належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, проте, відповідачі відзивів на позов не подали, причин неявки та неподання відзивів не повідомили.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Враховуючи вищевикладене, відсутність клопотань сторін про відкладення розгляду справи, належне повідомлення сторін, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Представник третьої особи просить суд врахувати раніше надані пояснення до позову під час прийняття рішення.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2023 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.07.2015 року, за приватним підприємством "ВЛАД" 14.04.2023р. зареєстровано право власності на будівлю (магазин) площею 317,6 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 16.07.2015р. зареєстровано право власності на земельну діляну площею 0,0131 га (кадастровий номер :01:019:0212).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.11.2024 року, за підприємством споживчої кооперації "Кооперативне підприємство "Ринок" Славутського районного споживчого товариства" 22.03.2016р. зареєстровано право постійного користування на земельну діляну площею 0,5838 га (кадастровий номер :01:003:0807).

Згідно з п.1.1. розділу 1 договору № 33 від 01.06.2023 року, сторонами якого зазначено ТОВ ПСК КП «Ринок» (орендодавець) та ФОП Яковчук Світлана Ксенофонтівна (орендар), орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти в тимчасове платне користування торговельне місце №3 загальною площею 9 кв.м, на якому буде розташована тимчасова архітектурна форма (палатка, контейнер, павільйон, МАФ), що належить орендарю на праві приватної власності.

25 березня 2024 року за результатами проведеного комісією по розгляду земельних спорів Славутської міської ради Шепетівського району Хмельницької області обстеження встановлено, що межа земельної ділянки ПП «Влад» площею 0,0131 га (кадастровий номер :01:019:0212) проходить по стіні будівлі магазину. Облаштовані ПП «Влад» сходи до цього магазину та пандус розміщені на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні КП «Ринок». У свою чергу, тимчасова споруда розташована на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні КП «Ринок». Відстань від задньої конструкції кіоску до будівлі магазину і межі земельної ділянки ПП «Влад» - 1,55 м. Згідно з даним актом, комісія прийшла до висновку, що розташування кіоску з металевих конструкцій, що належить Яковчук С.К., є таким, що суперечить ст. 103 Земельного кодексу України, п. 13, 16 «Правил торгівлі на ринках», затверджених наказом № 57/188/84/105 від 26.02.2002р. та не відповідає Перспективному плану розташування торгових місць по КП «Ринок», погодженому виконавчим комітетом Славутської міської ради та іншими службами. Вказано, що комунальному підприємству «Ринок» слід вжити заходів щодо перенесення належної Яковчук С.К. тимчасової споруди на торговельне місце 3, відповідно до укладеного Договору.

Листом від 14.05.2024 року Шепетівське районне управління ГУ ДСНС України у Хмельницькій області повідомило, що у Шепетівського РУ відсутня зареєстрована декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, у зв`язку з чим відсутня достовірна інформація щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки тимчасової споруди ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач звернувся до Славутської міської ради із заявою від 27.06.2024р. з проханням в межах компетенції та наданих повноважень вжити заходів щодо невиконання рішення (акту) Славутської міської ради стосовно вжиття заходів перенесення належної ОСОБА_1 тимчасової споруди на торговельне місце 3, відповідно до укладеного Договору.

У липні 2024 року позивач отримав лист від Славутської міської ради Хмельницької області від 22.07.2024 року № 04-31/999, яким позивача поінформовано про те, що остання звернулась до підприємства споживчої кооперації "Кооперативне підприємство "Ринок" Славутського районного споживчого товариства" з листом від 11.07.2024 року №04-29/961 з повідомленням щодо необхідності перенести належну ОСОБА_1 тимчасову споруду на торговельне місце № 3, відповідно до умов укладеного Договору, та повідомити Славутську міську раду.

Позивач звернувся до відповідача-1 та відповідача-2 з листами від 22.10.2024 року з проханням вжити заходів на виконання Акту обстеження земельної ділянки по вул. Ринкова площа в м. Славута від 25.03.2024 року та щодо надання копії договору оренди торгового місця, укладеного між відповідачами.

Крім того, на підтвердження своїх доводів учасниками процесу надано суду, зокрема, копії: свідоцтва про власність № 52, договору купівлі-продажу від 24.10.1995р., технічного паспорту, документації щодо реконструкції магазину, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 109693, витягу з рішення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області від 17.04.2014 року №122, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.02.2021 року, листів від 03.04.2024р., 11.07.2004р. тощо.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України унормовано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, відповідно до ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Судом відзначається, що статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Верховний Суд неодноразово (зокрема в постановах від 17.04.2018р. у справі №924/623/16, від 29.08.2019 р. у справі №910/551/18) звертав увагу, що звернутися з передбаченим наведеною нормою негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем може бути лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 р. (пункт 146) у справі №359/3373/16-ц зазначає, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі № 488/5027/14-ц (пункти 95- 98), від 14.11.2018р. у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86, 115), від 19.05.2020р. у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020р. у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22.06.2021р. у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74).

Натомість предмет негаторного позову становить вимога власника, який володіє майном, до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову є належне позивачу право користування і розпорядження майном, а також обставини, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Умовами подання негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути чітко та конкретно визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.07.2019р. у справі №926/3881/17.

Право власності, як абсолютне право, має захищатися лише у разі доведення самого факту порушення. Тому встановлення саме зазначених вище обставин належить до предмета доказування у справах за такими позовами. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.05.2020р. у справі №909/392/1, від 27.05.2020р. у справі № 910/1310/19.

Також судом зауважується, що пунктом 1.14 розділу ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від З0 грудня 2014 року № 1417, визначено, що тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, крім тих, що розміщуються на території ринків, відповідно до затвердженого плану-схеми повинні розміщуватися на відстані не менше 10 м від інших будівель та споруд, крім випадків, коли згідно з будівельними нормами потрібна більша протипожежна відстань або коли їх можна встановлювати біля зовнішніх стін без отворів, які відповідають вимогам будівельних норм до протипожежних стін. Будівлі мобільні (інвентарні) допускається розміщувати групами, але не більше 10 у групі і загальною площею не більше 800 м-2. Відстань між групами цих будівель повинна становити не менше 15 м.

Крім того, як наголошено позивачем, згідно з пунктами 13, 16 «Правил торгівлі на ринках», затверджених наказом № 57/188/84/105 від 26.02.2002р., розташування торговельних місць на ринку, торговельно-технологічного обладнання має бути зручним для здійснення торгівлі, відповідати вимогам санітарних, протипожежних правил та безпечних умов праці, забезпечувати вільний прохід покупців та належну культуру обслуговування. Робоче місце продавця повинно бути належним чином обладнано (криті або відкриті столи, прилавки), мати площу для викладки і зберігання запасів товарів тощо. Торговельне місце - площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо. Розмір торговельного місця визначається в правилах торгівлі на ринках, що затверджуються відповідно до законодавства. У разі використання торговельного місця на умовах оренди в продавця повинна бути копія угоди з адміністрацією ринку про оренду, а на умовах суборенди - копія такої угоди із суб`єктом підприємницької діяльності (орендодавцем). Пунктом 5.4 ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і споруди. Підприємства торгівлі» встановлено, що тимчасові споруди сезонної торгівлі, павільйони, кіоски тощо повинні розміщуватися до будинків та інших споруд на відстані, яку слід приймати залежно від ступеня їх вогнестійкості згідно з ДБН 360, але не менше 10 м. Допускається розташовувати вказані споруди біля зовнішніх стін будинків та інших споруд, якщо такі стіни не мають отворів (прорізів) і відповідають вимогам будівельних норм до протипожежних стін та за умови забезпечення проїзду для пожежних машин згідно з вимогами нормативних документів. Інвентарні будинки мобільного типу, кіоски, павільйони, контейнери та інші подібні споруди допускається розміщати групами, але не більше 20 одиниць в одній групі двосмугового торговельного ряду і 10 одиниць у групі односмугового ряду, а площа території, на якій вони розміщуються без протипожежних розривів, приймається згідно з НАПБ Б.01.005. Відстань між групами цих будинків (споруд) і від них до інших будинків та споруд необхідно приймати не менше 15 м.

Як встановлено судом, позивач просить суд задовольнити позов приватного підприємства "ВЛАД", м. Славута Шепетівського району Хмельницької області до: 1. Фізичної особи - підприємця Яковчук Світлани Ксенофонтівни, м. Славута Шепетівського району Хмельницької області; 2. Підприємства споживчої кооперації "Кооперативне підприємство "Ринок" Славутського районного споживчого товариства", м. Славута Шепетівського району Хмельницької області про зобов`язання підприємства споживчої кооперації "Кооперативне підприємство "Ринок" Славутського районного споживчого товариства" та ФОП Яковчук С.К. вчинити дії по усуненню перешкод ПП "ВЛАД" у користуванні власністю: будівлею магазину, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Ринкова площа, б. 1/14, шляхом демонтажу власними силами та за власні кошти тимчасової споруди, розташованої по периметру зовнішньої стіни нежитлової будівлі магазину, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Ринкова площа, б. 1/14, що належить на праві власності приватному підприємству "ВЛАД".

Судом з`ясовано, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2023 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.07.2015 року, за приватним підприємством "ВЛАД" 14.04.2023р. зареєстровано право власності на будівлю (магазин), що розташований за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, місто Славута, вулиця Ринкова площа, б. 1/14; 16.07.2015р. зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0131 га (кадастровий номер :01:019:0212).

Також, як встановлено судом, 25 березня 2024 року за результатами проведеного комісією по розгляду земельних спорів Славутської міської ради обстеження встановлено, що межа земельної ділянки ПП «Влад» площею 0,0131 га (кадастровий номер :01:019:0212) проходить по стіні будівлі магазину. Облаштовані ПП «Влад» сходи до цього магазину та пандус розміщені на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні КП «Ринок». У свою чергу, тимчасова споруда розташована на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні КП «Ринок». Відстань від задньої конструкції кіоску до будівлі магазину і межі земельної ділянки ПП «Влад» - 1,55 м. Згідно з даним актом, комісія прийшла до висновку, що розташування кіоску з металевих конструкцій, що належить Яковчук С.К., є таким, що суперечить ст. 103 Земельного кодексу України, п. 13, 16 «Правил торгівлі на ринках», затверджених наказом № 57/188/84/105 від 26.02.2002р. та не відповідає Перспективному плану розташування торгових місць по КП «Ринок», погодженому виконавчим комітетом Славутської міської ради та іншими службами.

Проте, судом звертається увага на те, що в акті обстеження земельної ділянки від 25 березня 2024 року не індивідуалізовано належним чином точне місцерозташування вищевказаного кіоску (водночас, судом враховується, що комісією по розгляду земельних спорів Славутської міської ради обстеження встановлено, що межа земельної ділянки ПП «Влад» площею 0,0131 га (кадастровий номер :01:019:0212) проходить по стіні будівлі магазину, що не заперечується позивачем).

Відсутні докази, які би давали змогу визначити точне фактичне місцерозташування кіоску (зокрема, займана площа, конфігурація розташування тощо), і в інших матеріалах справи.

Відтак, оскільки однією з умов подання негаторного позову є доведення обставини стосовно того, що інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном, судом констатується, що з огляду на відсутність належних доказів на підтвердження індивідуалізації місцерозташування тимчасової споруди (кіоску), позивачем не доведено, що розташування тимчасової споруди у конкретно визначеному місці свідчить про те, що відповідачі перешкоджають користуванню, розпорядженню ПП «Влад» його майном.

Крім того, враховуючи, що у негаторному позові має бути чітко та конкретно визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.07.2019р. у справі №926/3881/17), оскільки зі змісту предмету позову, визначення якого є виключною прерогативою позивача, вбачається, що позивач просить суд зобов`язати відповідачів власними силами та за власні кошти демонтувати тимчасову споруду, розташовану по периметру зовнішньої стіни нежитлової будівлі магазину, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Ринкова площа, б. 1/14 (при цьому, позивачем не визначено точне фактичне місцерозташування кіоску), судом констатується, що за таких обставин (тобто, за відсутності належної індивідуалізації місцерозташування тимчасової споруди, яка, як вважає позивач, підлягає демонтажу) позивачем належним чином не конкретизовано, дії стосовно демонтажу якого саме майна (із зазначенням займаної площі, конфігурації розташування тощо) мають бути вчинені відповідачами, що також свідчить про безпідставність негаторного позову.

Крім того, при прийнятті рішення судом не беруться до уваги доводи позивача про те, що відповідачі грубо порушують права інших підприємців, оскільки згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист саме свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (при цьому, відсутні підстави вважати, що інші особи уповноважували позивача на представництво їх інтересів).

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги вищевказані положення закону, враховуючи встановлені судом факти, предмет та підстави позову, судом констатується, що незалежно від змісту інших доводів учасників процесу, у позові слід відмовити з огляду на його безпідставність.

При прийнятті рішення взято до уваги, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.02.2025 року.

Суддя С.В. Заверуха

Відрук.: 3 прим.

1 - до справи;

2- відповідачу 1 (30000, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, м. Славута, вул. Сокола, 4А, кв. 25);

3- відповідачу 2 (30000, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, м. Славута, пров. Робітничий, 1);

Всім рек. з повід.

Направити рішення позивачу, третій особі до електронного кабінету Електронного суду.