ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2025 р. Справа №914/2435/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання - Гунька О.П.

за участю представників учасників процесу:

представник позивача - Захаров М.І.;

представник відповідача 1- Барда Ю.М.;

від відповідача 2 - Білинський Ю.М.

від третьої особи - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 21.08.24 (вх. № ЗАГС 01-05/2429/24 від 27.08.24)

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.07.2024 (повне рішення складено та підписано 01.08.2024, суддя Стороженко О.Ф.)

у справі № 914/2435/19

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до відповідача-1: Львівської міської ради

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Нью-Трейдінг Львів"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог стосовно предмету спору, на стороні відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сармат"

про: визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради №4749 від 11.03.2019; визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 07.05.2019; скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки (у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) за відповідачем-2,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк", позивач) до Львівської міської ради (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Нью-Трейдінг Львів" ( далі -ТОВ НВФ "Нью-Трейдінг Львів", відповідач-2) про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради №4749 від 11.03.2019, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 07.05.2019 та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки за ТОВ НВФ "Нью-Трейдінг Львів".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договорів купівлі-продажу ПАТ КБ "Приватбанк" придбало у ТОВ "Сармат" нежитлову будівлю площею 2498,6 кв.м., а ТОВ НВФ "Нью-Трейдінг Львів" придбало у ТОВ "Сармат" нежитлову будівлю площею 185,7 кв.м. Обидві будівлі розташовані на одній земельній ділянці площею 0,2562 га кадастровий номер :05:003:0168, а тому, відповідно до ч.4 ст. 120 ЗК України, така земельна ділянка має бути поділена між власниками нерухомого майна пропорційно до його площі із врахуванням необхідності обслуговування цих будівель.

Львівська міська рада ухвалою № 3001 від 26.12.2013 надала АТ КБ "ПриватБанк" дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості орієнтовною площею 0,2265 га. У той же час, ухвалою Львівської міської ради №4749 від 11.03.2019 затверджено проект землеустрою щодо відведення Відповідачу-2 земельної ділянки площею 0, 1137 га (кадастровий номер :05:003:0201) в оренду на 10 років.

Оскільки земельна ділянка загальною площею 0, 1137 га та земельна ділянка орієнтовною площею 0,2265 га фактично накладаються одна на одну і не утворюють в сумі земельну ділянку площею 0,2562 га, яка підлягала поділу, ухвала Львівської міської ради №4749 від 11.03.2019 звужує право АТ КБ "ПриватБанк" на розроблення технічної документації із землеустрою та порушує право позивача на користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування придбаного нерухомого майна.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.07.2024 у справі №914/2435/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване відсутністю правових підстав для надання позивачу земельної ділянки на підставі норм ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України з огляду на те, що у договорі купівлі-продажу від 31.07.2013 всупереч вимогам ч.6 ст. 120 ЗК України не зазначено істотної умови стосовно кадастрового номеру земельної ділянки, яка підлягала виділенню із первинно сформованої земельної ділянки.

Окрім того, суд зазначив, що оскільки з ухвали Львівської міської ради №3001 від 26.12.2013 вбачається, що земельна ділянка позивача повинна формуватися із земель житлової і громадської забудови без визначення певної частини земельної ділянки, яка перебувала в оренді ТОВ "Сармат", відсутні докази порушення ухвалою Львівської міської ради №4749 від 11.03.2019 права позивача на отримання (із земель комунальної власності територіальної громади міста Львова) в користування на умовах оренди земельної ділянки, яке виникло на загальних підставах. Вказане зумовлює також відсутність порушення права позивача фактом укладення на підставі зазначеної ухвали між Львівською міською радою та ТОВ НВФ "Нью-Трейдінг Львів" договору оренди землі від 07.05.2019.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

АТ КБ "Приватбанк" подало апеляційну скаргу від 21.08.2024, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 25.07.2024 у справі №914/2435/19з підстав порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Вимоги апелянта обгрунтовані тим, що ухвала Львівської міської ради № 4749 від 11.03.2019 порушує право АТ КБ "Приватбанк" на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, набуту банком на підставі ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, в обсязі, необхідному для обслуговування належної банку будівлі, а саме 0,2265 га ( як це зазначено в ухвалі Львівської міської ради №3001 від 26.12.2013 та у поданому позивачем висновку експерта).

Скаржник вважає, що виділення відповідачу-2 земельної ділянки кадастровий номер :05:003:0201 відбулось без наявності згоди суміжного землекористувача - АТ КБ "Приватбанк", оскільки саме банк є фактичним землекористувачем земельної ділянки кадастровий номер :05:003:0168 у зв`язку з придбанням розташованої на такій земельній ділянці нежитлової будівлі. Земельна ділянка кадастровий номер :05:003:0201 фактично накладається на іншу зареєстровану земельну ділянку кадастровий номер :05:003:0168, яка перебуває у користуванні АТ КБ "Приватбанк".

Апелянт покликається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.02.2022 у справі №914/2057/18.

ТОВ НВФ "Нью-Трейдінг Львів" подало відзив на апеляційну скаргу від 03.09.2024, в якому просить рішення Господарського суду Львівської області від 25.07.2024 у справі №914/2435/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зокрема, відповідач-2 зазначає про відсутність доказів на підтвердження факту накладення належної йому земельної ділянки на іншу зареєстровану земельну ділянку, що перебуває у користуванні позивача, оскільки у позивача відсутнє зареєстроване у встановленому порядку право користування земельною ділянкою, а лише надано дозвіл на її відведення. Однак, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

ТОВ НВФ "Нью-Трейдінг Львів" вважає, що позивач для забезпечення гіпотетичної можливості реалізації своїх прав на відведення земельної ділянки намагається непропорційно втрутитися в набуте відповідачем-2 право користування іншою земельною ділянкою, що вже була відведена.

Львівська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу від 03.10.2024, в якому просить рішення Господарського суду Львівської області від 25.07.2024 у справі №914/2435/19 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу- без задоволення.

Відповідач-1 зазначає, що ухвала Львівської міської ради №4749 від 11.03.2019 прийнята відповідно до норм законодавства України, оскільки у Львівської міської ради не було правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачу-2 .

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024 справу №914/2435/19 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" залишено без руху з підстав, зазначених в такій ухвалі.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ "Приватбанк" на рішення Господарського суду Львівської області від 25.07.2024 у справі № 914/2435/19 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.10.2024.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 за клопотанням представника відповідача-2 розгляд справи № 914/2435/19 відкладено на 19.11.2024, ухвалено судове засідання провести з представником позивача - Захаровим Максимом Ігоровичем ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 розгляд справи №914/2435/19 відкладено на 05.12.2024.

05.12.2024 судове засідання не відбулося.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 розгляд апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» призначено на 14.01.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 за клопотанням представника позивача розгляд справи № 914/2435/19 відкладено на 11.02.2025, ухвалено судове засідання провести з представником позивача - Захаровим Максимом Ігоровичем ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису.

В судове засідання 11.02.2025 прибули представники сторін.

Третя особа участі уповноваженого представника в судове засідання повторно не забезпечила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення третій особі ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представника третьої особи.

У судовому засіданні 11.02.2025 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Львівської міської ради №685 від 14.07.2011 «Про затвердження ТзОВ «Сармат» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. В. Липинського, 13а» затверджено ТОВ «Сармат» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку площею 0,2562 га на вул. В. Липинського, 13-а в оренду на 10 років для реконструкції будівель і споруд під торгово-офісний центр, переведено земельну ділянку із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення до земель житлової та громадської забудови з функцією використання - землі комерції.

На підставі вказаної ухвали, 30.09.2011 між Львівською міською радою та ТОВ «Сармат» укладено договір оренди землі, за умовами п.п.1,2,8 якого Львівська міська рада надала, а ТОВ «Сармат» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку, розташовану у м. Львові на вул. В. Липинського, 13-а, кадастровий №:05:003:0168, загальною площею 0,2562 га, для реконструкції будівель і споруд під торгово-офісний центр строком на 10 років до 14 липня 2021року.

06.01.2012 ТОВ «Сармат» (продавець) та ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» (покупець) уклали договір купівлі-продажу, за умовами п.1 якого продавець передав, а покупець прийняв у власність будівлю № 13-Б загальною площею 185,7 кв. м, розташовану на вул. В. Липинського у м. Львові на земельній ділянці площею 0,2562 га кадастровий номер :05:003:0168.

Пунктом 11 вказаного договору передбачено, що у зв`язку з його укладенням продавець зобов`язується надати згоду на вилучення з його тимчасового користування з наступним переданням у користування покупця частини земельної ділянки площею 0,09 га (на якій знаходиться відчужувана будівля), що розташована в м. Львові по вул. Липинського, 13а та має загальну площу 0,2562 га.

Заявою-згодою від 18.04.2012, яка засвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нестерівською Н.П., ТОВ «Сармат» надало згоду на вилучення з його тимчасового користування з наступним переданням у користування ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» земельної ділянки площею 0,1137 га.

Ухвалою Львівської міської ради №2177 від 28.02.2013 «Про надання юридичним особам та фізичним особам дозволу на виготовлення документацій із землеустрою для оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки», серед іншого, надано дозвіл ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» на виготовлення документації із землеустрою для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,1137 га на вул. Липинського, 13-б.

31.07.2013 ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі №32 придбав у ТОВ «Сармат» нежитлову будівлю, розташовану за адресою: Львів, вулиця Липинського В., буд. 13А, загальною площею 2498, 6 кв. м, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,2562 га, кадастровий №:05:003:0168.

Ухвалою Львівської міської ради №3001 від 26.12.2013 «Про надання Публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості на вул. В. Липинського, 13-А» надано ПАТ КБ «Приватбанк» дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості орієнтовною площею 0,2265 га на вул. В. Липинського, 13-А для обслуговування будівель за рахунок земель житлової та громадської забудови.

Ухвалою Львівської міської ради №3041 від 26.12.2013 внесено зміни у додаток до ухвали від 28.02.2013 №2177 «Про надання юридичним особам та фізичним особам дозволу на виготовлення документацій із землеустрою для оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки», замінивши у пункті 73 у графі 3 цифри « 1137» цифрами « 297».

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 21.01.2016 у

справі №461/656/14-а скасовано ухвалу Львівської міської ради від 26.12.2013 №3001 «Про надання Публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки на місцевості на вул. В. Липинського, 13-А» та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 26.12.2013 №3041 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 28 лютого 2013 року №2177».

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду 16.06.2016 скасовано постанову Галицького районного суду м. Львова від 21.01.2016 у справі

№461/656/14-а в частині скасування ухвали Львівської міської ради від 26 грудня 2013 року № 3001 «Про надання ПАТ комерційному банку «Приватбанк» дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості на вул. В. Липинського, 13-а»

та закрито провадження у справі в цій частині. В решті постанову залишено без змін.

11.03.2019 Львівською міською радою прийнято ухвалу №4749 «Про затвердження ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Липинського, 13-б», якою ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано в оренду земельну ділянку площею 0,1137 га на вул. Липинського, 13-б (кадастровий номер :05:003:0201) терміном на 10 років для обслуговування торгово-офісних приміщень.

На підставі вказаної ухвали, 07.05.2019 між Львівською міською радою та ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» укладено договір оренди землі, за умовами п.п.1,2,8 якого Львівська міська рада надала, а ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку, розташовану у м. Львові на вул. В. Липинського, 13-б, кадастровий номер :05:003:0201, загальною площею 0,1137 га для обслуговування торгово-офісних приміщень строком на 10 років до 11 березня 2029 року.

17.05.2019 право оренди земельної ділянки кадастровий номер :05:003:0201 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

АТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду з позовом про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради №4749 від 11.03.2019, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 07.05.2019 та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки за ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» з підстав порушення такими прав позивача на користування земельною ділянкою в обсязі, необхідному для обслуговування придбаного нерухомого майна.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення у межах Конституції України і законів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" унормовано, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Згідно з частиною десятою статті 59 наведеного Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною першою статті 155 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правового акта індивідуальної дії органу місцевого самоврядування необхідно встановити, що такий суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб.

Частиною першою статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст. 120 ЗК України ( в редакції, чинній на момент придбання позивачем та відповідачем-2 нерухомого майна) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Як зазначалось вище, ТОВ "Сармат" було власником нежитлових будівель, розташованих на вул. В.Липинського, 13а в м. Львові на земельній ділянці кадастровий номер :05:003:0168 загальною площею 0,2565га, та користувачем вказаної ділянки на підставі договору оренди від 30.09.2011.

ТОВ "Сармат" відчужило за договором купівлі-продажу від 06.01.2012 будівлю (під літ. "К") загальною площею 185,7м2 ТОВ НВФ "Нью-Трейдінг Львів", а також за договором купівлі-продажу від 31.07.2013 будівлю загальною площею 2498,6м2 ПАТ КБ "Приватбанк" .

Оскільки земельна ділянка, на якій розташовані ці будівлі, перебувала у ТОВ "Сармат" у користуванні на умовах оренди, згідно з нормами ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України (чинними на момент відчуження будівель), у кожного з покупців (відповідача-2 та позивача) виникло право на отримання в користування певної частини земельної ділянки, яка перебувала в оренді продавця.

Разом з тим, відповідно до ч.6 ст. 120 ЗК України ( в редакції, чинній на момент придбання позивачем та відповідачем-2 нерухомого майна) істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

ТОВ "Сармат" не виконало обов`язкової вимоги ч.6 ст.120 ЗК України стосовно виділення земельних ділянок, на яких розташовані дві будівлі (відчужені відповідачу-2 та позивачу), в окремі земельні ділянки з присвоєнням кожній окремого кадастрового номеру, що зумовило відсутність у договорах купівлі-продажу від 06.01.2012 та 31.07.2013 істотних умов стосовно кадастрових номерів земельних ділянок, право на які переходило б до покупців у зв`язку з набуттям права власності на будівлі.

Разом з тим, в пункті 11 договору купівлі-продажу від 06.01.2012 ТОВ «Сармат» (продавець) та ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» (покупець) передбачили, що у зв`язку з його укладенням продавець зобов`язується надати згоду на вилучення з його тимчасового користування з наступним переданням у користування покупця частини земельної ділянки площею 0,09 га (на якій знаходиться відчужувана будівля).

Заявою-згодою від 18.04.2012, яка засвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нестерівською Н.П., ТОВ «Сармат» надало згоду на вилучення з його тимчасового користування з наступним переданням у користування ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» земельної ділянки площею 0,1137 га.

З огляду на наведене, ухвалою Львівської міської ради №2177 від 28.02.2013 надано дозвіл ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» на виготовлення документації із землеустрою для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,1137 га на вул. Липинського, 13-б.

У договорі купівлі-продажу від 31.07.2013, всупереч вимогам ч.6 ст.120 ЗК України, ТОВ «Сармат» (продавець) та ПАТ КБ «Приватбанк» ( покупець) також не зазначили частки земельної ділянки, право на яку переходить до покупця у зв`язку з набуттям права власності на нежитлову будівлю, а лише зазначили, що така знаходиться на земельній ділянці площею 0,2562 га, кадастровий №:05:003:0168.

Однак, земельну ділянку кадастровий №:05:003:0168 було надано ТОВ "Сармат" в оренду для обслуговування двох будівель, які в різний час з інтервалом більше року були відчужені власником на користь ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» (за договором від 06.01.2012) та ПАТ КБ «Приватбанк» (за договором від 31.07.2013).

На час придбання позивачем однієї будівлі, інша вже перебувала у власності ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів», ТОВ «Сармат» вже погодило вилучення з його тимчасового користування для обслуговування належної відповідачу-2 будівлі земельної ділянки площею 0,1137 га та Львівською міською радою вже було прийнято ухвалу №2177 від 28.02.2013 про надання відповідачу-2 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1137га.

26.12.2013 Львівською міською радою прийнято ухвалу №3001, якою надано дозвіл позивачу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості орієнтовною площею 0,2265га на вул. Липинського, 13 "а" для обслуговування будівель за рахунок земель житлової та громадської забудови.

При цьому, у вказаній ухвалі не зазначено точної площі земельної ділянки та не вказано, що це виключно частина земельної ділянки, яка була надана в оренду ТОВ "Сармат".

У постанові від 10.01.2023 у справі № 607/19806/18 Верховний Суд зазначив, що дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому.

Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 380/624/16-ц).

Відповідно до ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЗК України ( в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали Львівської міської ради від 11.03.2019) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 123 ЗК України ( в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали Львівської міської ради від 11.03.2019) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. (ч. 6 ст. 123 ЗК України).

Відповідно до ч.13 ст. 123 ЦК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Як зазначалось вище, ухвалою Львівської міської ради №2177 від 28.02.2013, яка є чинною, надано дозвіл ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» на виготовлення документації із землеустрою для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,1137 га.

На підставі вказаної ухвали виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування будівель торгівлі у м. Львів по вул. Липинського,13Б ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів», а ухвалою №4749 від 11.03.2019 Львівська міська рада затвердила такий проект землеустрою та надала земельну ділянку в оренду ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів».

Судом не встановлено, а позивачем не доведено наявності підстав, визначених ч.13 ст. 123 ЦК України, для відмови ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зважаючи на наведені вище обставини в сукупності, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, що ухвала Львівської міської ради №2177 від 28.02.2013 суперечить законодавчим актам та порушує його права, а тому не вбачає підстав для її скасування та задоволення позову у цій частині.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про . визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 07.05.2019 та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки за ТОВ НВФ "Нью-Трейдінг Львів", оскільки такі є похідними від вимоги про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради №4749 від 11.03.2019.

Щодо покликання апелянта на те, що виділення відповідачу-2 земельної ділянки кадастровий номер :05:003:0201 відбулось без наявності згоди суміжного землекористувача - АТ КБ "Приватбанк".

З проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ НВФ «Нью-Трейдінг Львів» вбачається, що 26.03.2012 відповідачем-2 узгоджено межі земельної ділянки з усіма суміжними землекористувачами ( в тому числі з ТОВ «Сармат») та підписано акти встановлення та узгодження меж землекористування на місцевості.

ПАТ КБ «Приватбанк» придбало у ТОВ «Сармат» нежитлову будівлю лише 31.07.2013, а отже не могло брати участь у погодженні відповідачем-2 меж земельної ділянки.

З огляду на наведене, вказані доводи апелянта відхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні.

Щодо покликання апелянта на постанову Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №914/2057/18.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.08.2021 у справі №914/2057/18, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 та постановою Верховного Суду від 22.02.2022, позов ТОВ «Три Корони Девелопмент» задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано ухвалу Львівської міської ради № 3857 від 20.09.2018 "Про надання ЛКП "Спортресурс" дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. І. Сулими - вул. Народній". У задоволенні позову про зобов`язання Львівську міську раду утриматися від дій, які порушують право власності позивача на об`єкти нерухомості та майновий інтерес позивача на оформлення земельної ділянки, необхідної для обслуговування цих об`єктів нерухомості, відмовлено.

У вказаній справі суди, задовольняючи позовні вимоги, виходили із того, що позивач з 2008 року є власником нерухомого майна, проте речові права на земельну ділянку під нерухомим майном не були оформлені попереднім власником майна, і земельна ділянка під нерухомим майном не була сформована як окремий об`єкт цивільних прав. Зважаючи на положення статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України, суди дійшли висновку, що позивач як особа, яка законно набула у власність нерухоме майно, має майновий інтерес в одержанні у користування земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно, та ділянки, яка необхідна обслуговування цього майна.

Суди встановили, що площа земельної ділянки, визначена в оскаржуваній ухвалі міської ради, входить у межі земельної ділянки, необхідної для обслуговування об`єктів нерухомості позивача, тому дійшли висновку, що відведення земельної ділянки третій особі спірною ухвалою порушує охоронюваний законом інтерес позивача, оскільки перешкоджає йому у можливості оформити належне позивачу в силу закону право користування земельною ділянкою для обслуговування об`єктів нерухомості.

Однак, у справі №914/2057/18 Львівська міська рада спірною ухвалою надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ЛКП "Спортресурс", яке не було власником нерухомого майна, розташованого на такій земельній ділянці, на відміну від позивача.

Натомість, у справі №914/2435/19 і позивач, і відповідач-2 придбали у різний час окремі об`єкти нерухомості, які розташовані на одній земельній ділянці.

Відтак, обставини справи №914/2057/18 є відмінними від обставин даної справи, а тому покликання апелянта на вказану постанову Верховного Суду колегією суддів до уваги не приймається.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 25.07.2024 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 21.08.24 (вх. № ЗАГС 01-05/2429/24 від 27.08.24) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 25.07.2024 у справі №914/2435/19 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верхового Суду в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено та підписано 24.02.2025.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.