РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.02.2025Справа № 910/12682/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАВІКА-Т»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАНДА АГРО»

про стягнення 1140072,34 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АКВАВІКА-Т» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАНДА АГРО» про стягнення 1140072,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору №35-24/01 від 20.06.2024 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 1026480 грн. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 81034,75 грн, 3% річних у розмірі 9350,16 грн та інфляційні втрати у розмірі 23207,43 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відповіді на відзив та заперечення (якщо такі буде подано) - протягом 5 днів з дня отримання відзиву та/або відповіді, для подання третіми особами письмових пояснень з приводу заявлених вимог - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 07.11.2024 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ТОВ «МІРАНДА АГРО» у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Крім того, відповідач мав право та можливість ознайомитись з ухвалою суду 07.11.2024 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

ТОВ «МІРАНДА АГРО» в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направила.

Положеннями ч.9 ст.165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АКВАВІКА-Т» (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІРАНДА АГРО» (далі - Покупець) укладено Договір поставки №35-24/01 (далі - Договір) відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупцеві Цибуля врожаю 2024 року в кількості 88 ± 10% тонн (далі - Товар), а покупець зобов`язується приймати товар та проводити його оплачу на умовах цього Договору і згідно специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору. (п.1.1. Договору)

Ціна товару, що поставляється, фіксується в Специфікації, рахунку на оплату та видаткових накладних на партію Товару, що є невід`ємною частиною Договору. Сума даного договору складається з загальної суми Товару, що поставляється по Договору протягом строку його дії по всім видатковим накладним та Специфікаціям, підписаним Сторонами при відвантаженні кожної партії товару. (п.3.1. Договору)

Згідно з п.5.1. Договору товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем пр. кількості та якості та відповідно до умов Договору, якщо при прийомі партії товару не було виявлено невідповідності товару (партії товару) вимогам по кількості та якості. Підписання представником покупця видаткової накладної на товар (партії товару) є свідченням належної кількості та якості поставленого товару (партії товару).

Відповідно до п.6.2. Договору покупець зобов`язаний здійснити попередню оплату у розмірі 20% від загальної суми на момент відвантаження кожної партії товару. Остаточний розрахунок в розмірі 80% відбувається не пізніше 7-го календарного дня з дати підписання видаткової накладної. Конкретна кількість кожної партії товару визначається та фіксується сторонами у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору, на момент відвантаження товару.

Датою виконання покупцем вимог по оплаті товару є дата зарахування грошей на рахунок постачальника. (п.6.3. Договору)

Відповідно до п.7.2. Договору у випадку порушення правил розрахунку оплати товару відповідно до п.6.2. Договору, покупець сплачує постачальнику неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка нараховується на несплачену суму за весь час період прострочення (за кожен день прострочення виконання)

Специфікацією до Договору (додаток №1) сторони визначали найменування товару - цибуля врожаю 2024 року, кількість - 88000 кг та загальну вартість - 1478000 грн з ПДВ.

Положеннями ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1100400 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаних представниками сторін видаткових накладних №РН-0000063 від 28.06.2024 на суму 369600 грн (товарно-транспортна накладна №РН-0000063 від 28.06.2024); №РН-0000062 від 26.06.2024 на суму 361200 грн (товарно-транспортна накладна №РН-0000062 від 26.06.2024); №РН-0000061 від 25.06.2024 на суму 369600 грн (товарно-транспортна накладна №РН-0000061 від 25.06.2024).

Як вбачається з пояснень позивача, відповідачем 25.06.2024 було здійснено оплату у розмірі 73920 грн.

Крім того, 04.07.2024 відповідачем було надано позивачу гарантійний лист №0407-24/1 відповідно до якого відповідач зобов`язався у строк до 15.07.2024 погасити заборгованість у розмірі 1026480 грн за Договором за поставлений товар.

Судом зазначає, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Проте, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач суму заборгованості у розмірі 1026480 грн не сплатив.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із претензією №130 від 23.08.2024 щодо оплати суми заборгованості у розмірі 1026480 грн, яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 1026480 грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача пені у розмірі 81034,75 грн, 3% річних у розмірі 9350,16 грн та інфляційних втрат у розмірі 23207,43 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (частина 3 статті 549 ЦК України).

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, інфляційних втрат та пені, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства, умовам Договору та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАНДА АГРО» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 44159846) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАВІКА-Т» (24330, Вінницька обл., Гайсинський район, с. Ілляшівка, вул. Садова, буд. 2; ідентифікаційний код 39856406) заборгованість у розмірі 1026480 (один мільйон двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят) грн, пеню у розмірі 81034 (вісімдесят одна тисяча тридцять чотири) грн 75 коп., 3% річних у розмірі 9350 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят) грн 16 коп. та інфляційні втрати у розмірі 23207 (двадцять три тисячі двісті сім) грн 43 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 13680 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят) грн 86 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 25.02.2025.

Суддя Я.В. Маринченко