ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

18 лютого 2025 року м. ОдесаСправа № 916/619/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Гузь В.Г.,

від Одеської міської ради: Асташенкова О.І.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю „Одесабуд: Нікішев О.В., Бойко Н.В.,

від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради: не з`явився

від Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради: не з`явився

від Державної інспекції архітектури та містобудування України: не з`явився

від ОСОБА_1 : Петрова А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Молчанова Сергія Миколайовича

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.02.2023 року, суддя в І інстанції Желєзна С.П., повний текст якого складено 28.02.2023 в м. Одесі

у справі №916/619/22

за позовом: заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави

в особі: Одеської міської ради

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю „Одесабуд;

2) Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради;

3) Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державної інспекції архітектури та містобудування України

про скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, припинення права на виконання будівельних робіт, визнання незаконним рішення щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, знесення самочинно збудованого об`єкту шляхом приведення земельної ділянки до попереднього стану

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.02.2023 у справі №916/619/22 відмовлено у задоволенні позову заступника керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Одесабуд, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради про скасування виданих Товариству з обмеженою відповідальністю Одесабуд на підставі наказу Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-06/161 від 11.06.2020 містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва щодо реконструкції нежитлового приміщення (літ.А, фундаментів літ. А1, А2, Б зі знесенням літери В) без зміни геометричних розмірів фундаментів в плані з улаштуванням додаткових приміщень, під житловий будинок з розміщенням квартир та благоустроєм прилеглої території за адресою м. Одеса, Малиновський район, вул. Степова, 38; визнання незаконним та скасування рішення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо видачі Товариству з обмеженою відповідальністю Одесабуд дозволу на виконання будівельних робіт № ОД 29 від 16.02.2021; припинення права на виконання будівельних робіт за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 38, відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт № ОД 29 від 16.02.2021, виданого Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради; зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю Одесабуд звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 38, на якій відбуваються будівельні роботи, шляхом демонтажу та знесення за власний рахунок самочинно збудованих об`єктів будівництва та повернути її за належністю Одеській міській раді у придатному для використання стані.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 (у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: ОСОБА_2 , О.Ю. Аленіна) рішення суду першої інстанції скасовано з прийняттям нового рішення про задоволення позову. Скасовано видані ТОВ „Одесабуд містобудівні умови та обмеження; визнано незаконним та скасовано рішення Управління щодо видачі відповідачу-1 дозволу на виконання будівельних робіт та припинено право на виконання будівельних робіт за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 38; зобов`язано ТОВ „Одесабуд звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності за зазначеною адресою, на якій відбуваються будівельні роботи, шляхом демонтажу та знесення за власний рахунок самочинно збудованих об`єктів будівництва, та повернути її за належністю позивачу у придатному для використання стані.

Постановою Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №916/619/22 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 залишено без змін.

11.03.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , в якій останній просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 14.02.2023 у справі №916/619/22; зупинити дію постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 на час апеляційного розгляду скарги; рішення Господарського суду Одеської області від 14.02.2023 у справі №916/619/22 змінити в мотивувальній частині, а в резолютивній частині залишити без змін; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 скасувати.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначив, що рішення суду першої інстанції має прямий вплив на права та інтереси ОСОБА_1 як власника майнових прав на квартиру, яка підлягає фактично знищенню шляхом знесення спірного будинку, а суд без залучення останнього виніс рішення яким вирішив питання про права та інтереси ОСОБА_1 .

Вказує, що ОСОБА_1 після виконання умов і договору купівлі-продажу квартири набув майнові права (тотожні праву власності) на цей об?єкт і після завершення будівництва об?єкта нерухомості мав набути права власності на об?єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об?єкт за собою. Однак, внаслідок розгляду даної справи без його участі, суд не був обізнаний про існування майнових прав на квартиру у спірному будинку у ОСОБА_1 , не досліджував обставини щодо порушення таких прав в результаті задоволення або відмови у задоволенні позову. При розгляді даної справи, суд повинен був встановити та дослідити обставини щодо проживання фізичних осіб в спірному будинку та надати оцінку наявності або відсутності обгрунтованих підстав їх виселення, врахувати баланс інтересів сторін по справі, а саме ОМР як власника земельної ділянки та фізичних осіб як власників майнових прав квартир в спірному об?єкті нерухомості, оскільки суд повинен у кожній конкретній справі провести оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до його житла не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Оскільки суд не дослідив питання щодо виселення Скаржника на предмет його пропорційності у розумінні приписів статті 8 Конвенції, тобто не встановив усіх обставин, які б створили передумови для справедливого вирішення справи по суті, тому передчасними є висновки суду за наслідками вирішення спору по суті.

Вказує, що в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права з урахуванням балансу інтересів як ОМР так і інших учасників справи було б саме визнання права власності на спірний об?єкт нерухомості, а не знесення його, а також просить прийняти до уваги положення ст. 8-10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор, зокрема, зазначає, що подання ОСОБА_1 апеляційної скарги у справі №916/619/22 фактично має на меті не перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 14.02.2023, яким відмовлено у задоволенні позову прокурора, а перегляд постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 10.01.2024, що є неприпустимим у такий спосіб.

Прокурор зазначає, що під час розгляду справи №916/619/22 судом першої інстанції досліджувалось питання наявності порушення прав третіх осіб, що відображено в ухвалі Господарського суду Одеської області від 01.12.2022. Так, ТОВ «Одесабуд» 09.11.2022 звернулось до суду першої інстанції з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в основу якого покладено скарги інвесторів, якими придбано майнові права на квартири у спірному об`єкті містобудування по АДРЕСА_1 , що вказує про їх обізнаність про спір, що є предметом розгляду в межах справи №916/619/22.

Вказує, що представлені договори купівлі-продажу майнових прав укладені без дотримання порядку, визначеної частиною третьої статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», тому вони не є належними доказами порушення майнових прав третіх (фізичних) осіб на житло (квартири) через ухвалення судового рішення по суті справи №916/619/22 про повернення земельної ділянки та знесення самочинно зведеного об`єкта по АДРЕСА_1 , а реєстрація/видача документів щодо прийняття в експлуатацію об`єктів містобудування по АДРЕСА_1 не здійснювалась. Водночас, згідно з чинним законодавством експлуатація об`єкта містобудування без прийняття його в експлуатацію забороняється (п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 №461).

На думку прокурора, ТОВ «Одесабуд», яким здійснено самочинне будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Степовій, 38 в м. Одесі, що встановлено судами апеляційної та касаційної інстанцій під час розгляду даної справи, не може за законом набути право власності на вказаний об`єкт самочинного будівництва, а отже, не може і ОСОБА_1 набути право власності на відповідну квартиру у такому об`єкті самочинного будівництва, щодо якої ним укладено договір купівлі-продажу майнових прав з ТОВ «Одесабуд» як замовником будівництва.

Не відповідають фактичним обставинам справи доводи апелянта щодо недослідження судом обставин його проживання у квартирі по АДРЕСА_1 . Адже, питання щодо проживання фізичних осіб у житловому будинку по АДРЕСА_1 досліджувалось судом під час касаційного розгляду справи №916/619/22 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду. З метою спростування наведених доводів щодо проживання фізичних осіб за вищевказаною адресою обласною прокуратурою було надано до суду касаційної інстанції відповідні документи, які долучено до матеріалів справи №916/619/22.

В письмових поясненнях ТОВ «Одесабуд» зазначило, що ризик будь-якої помилки держави, допущеної державним органом покладається на Державу і не повинен виправлятися коштом особи, якої він стосується, а звідси задоволення поданого по цій справі позову буде непомірним втручанням у права апелянта.

30.09.2024 від представника ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення разом з клопотанням про приєднання до матеріалів справи висновку експерта №263/24 від 30.08.2024.

14.10.2024 до суду від Одеської міської ради надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 916/619/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 14.02.2023 р. до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 916/4524/24 за позовом Одеської міської ради до ТОВ «Одесабуд» про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

30.10.2024 до суду від Одеської міської ради надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копії ухвали Господарського суду Одеської області від 21.10.2024 про відкриття провадження у справі № 916/4524/24 за позовом Одеської міської ради до ТОВ «Одесабуд» про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2024 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 14.02.2023 у справі №916/619/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 14.02.2023 у справі №916/619/22.

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням сторін та ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 справу призначено до розгляду на 18.02.2025 о 10:30.

В судовому засіданні 18.02.2025 брали участь представники позивача та відповідача. Представники Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради та Державної інспекції архітектури та містобудування України в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, оскільки неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу за відсутності представників Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради та Державної інспекції архітектури та містобудування України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , дійшла висновку про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Частиною другою статті 129 Конституції України передбачено, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Частиною першою статті 17 ГПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з положеннями частини першої статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

За приписами частини першої, четвертої статті 272 ГПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Отже, у разі подання апеляційної скарги не учасником справи, який не був присутній під час апеляційного розгляду справи, а особою, яка взагалі не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції перш за все має з`ясувати, чи вирішував суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, незалучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним і безумовним, а не ймовірним.

Така правова позиція послідовно та неодноразово висловлена Верховним Судом у своїх постановах, зокрема, від 10.09.2020 та від 23.11.2020 у справі №914/1643/19, від 05.11.2020 у справі №912/837/19, від 20.09.2021 у справі №910/6681/20, від 19.01.2023, від 18.09.2023 у справі №914/1334/20, від 04.10.2023 у справі №910/1005/23, від 16.10.2023 у справі №914/794/21, від 12.03.2024 у справі №910/6180/20, від 17.05.2024 у справі №910/5094/23, від 22.05.2024 у справі №910/4552/23, від 10.06.2024 у справі №910/4552/23.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи із зазначеного вище, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної (касаційної) скарги.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не береться до уваги.

Наведене у повній мірі відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2019 у справі №908/1141/15-г, від 17.10.2022 у справі №904/6084/21, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі №916/4093/21.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що встановлення факту вирішення судом першої інстанції зазначених питань є необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення та оцінки доводів особи, яка подала скаргу, оскільки в інакшому випадку (якщо буде встановлено, що питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника у справі судом першої інстанції не вирішувалися) апеляційний господарський суд закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 часини першої статті 264 ГПК України, незалежно від того, чи розглядалися відповідні доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи (правова позиція, яка викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №910/10364/16, від 28.08.2023 у справі №910/15967/21, від 14.09.2023 у справі №910/17544/20).

Як вбачається з матеріалів справи, заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Одесабуд, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, в якій просив:

1)скасувати видані Товариству з обмеженою відповідальністю Одесабуд на підставі наказу Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-06/161 від 11.06.2020 містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва щодо реконструкції нежитлового приміщення (літ. А, фундаментів літ. А1, А2, Б зі знесенням літери В) без зміни геометричних розмірів фундаментів в плані з улаштуванням додаткових приміщень, під житловий будинок з розміщенням квартир та благоустроєм прилеглої території за адресою м. Одеса, Малиновський район, вул. Степова, 38;

2)визнати незаконним та скасувати рішення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо видачі Товариству з обмеженою відповідальністю Одесабуд дозволу на виконання будівельних робіт № ОД 29 від 16.02.2021;

3)припинити право на виконання будівельних робіт за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 38, відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт № ОД 29 від 16.02.2021, виданого Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради;

4)зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Одесабуд звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 38, на якій відбуваються будівельні роботи, шляхом демонтажу та знесення за власний рахунок самочинно збудованих об`єктів будівництва та повернути її за належністю Одеській міській раді у придатному для використання стані.

Позов мотивований тим, що замість реконструкції належної йому нерухомості площею 121,9 м кв. ТОВ „Одесабуд фактично здійснює нове будівництво житлового комплексу без наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку. З метою протиправної забудови земельної ділянки відповідачем-1 було знищено придбане ним нежитлове приміщення та незаконно збільшено площу забудови земельної ділянки до 589 м кв. У зв`язку з відсутністю у відповідача речових прав на земельну ділянку містобудівні умови та обмеження та дозвіл на виконання будівельних робіт видані ТОВ „Одесабуд з порушенням вимог Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, а самовільно зайнята земельна ділянка комунальної власності має бути звільнена шляхом знесення самочинно збудованих ТОВ Одесабуд об`єктів та повернута її власнику Раді.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.02.2023 у справі №916/619/22 відмовлено у задоволенні позову.

Суд першої інстанції зазначив, що ТОВ „Одесабуд є власником нежитлового приміщення, придбаного ним у позивача в процедурі приватизації майна комунальної власності з усіма складовими, у тому числі фундаментами А1, А2, Б, В. За принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та нерухомого майна ТОВ Одесабуд набуло прав на земельну ділянку, на якій розташоване належне йому нерухоме майно, що виключає стверджувану прокурором обставину самовільного зайняття земельної ділянки.

З огляду на склад придбаного ТОВ „Одесабуд майна прокурор не довів як обставини здійснення саме нового будівництва замість реконструкції існуючої нерухомості на земельній ділянці комунальної власності, так і порушення вимог законодавства при видачі ТОВ Одесабуд оспорюваних документів на реконструкцію нерухомого майна.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 (у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: ОСОБА_2 , О.Ю. Аленіна), залишеною без змін постановою Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №916/619/22 рішення суду першої інстанції скасовано з прийняттям нового рішення про задоволення позову. Скасовано видані ТОВ „Одесабуд містобудівні умови та обмеження; визнано незаконним та скасовано рішення Управління щодо видачі відповідачу-1 дозволу на виконання будівельних робіт та припинено право на виконання будівельних робіт за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 38; зобов`язано ТОВ „Одесабуд звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності за зазначеною адресою, на якій відбуваються будівельні роботи, шляхом демонтажу та знесення за власний рахунок самочинно збудованих об`єктів будівництва, та повернути її за належністю позивачу у придатному для використання стані.

Суд апеляційної інстанції виснував, з чим погодився Верховний Суд, що за наслідками оцінки матеріалів справи в сукупності відповідачем-1 було придбано лише нежитлове приміщення (площею 121,9 м кв), яке натомість було знищено внаслідок будівництва нового об`єкта житлового комплексу. Ураховуючи зазначені обставини та площу забудови за проектом будівництва, на яку ТОВ Одесабуд було видано містобудівні умови та обмеження і дозвіл на виконання будівельних робіт (589,50 м кв), очевидним є здійснення останнім не реконструкції існуючого об`єкта, а нового будівництва зовсім іншого об`єкта (житлового комплексу), що відповідно до вимог закону є неможливим без наявності документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку, який у відповідача-1 був відсутній. Отже, дозвільні документи на будівництво видані останньому незаконно та підлягають скасуванню.

З огляду на відсутність рішення власника - Ради щодо передачі у власність чи в користування відповідачу-1 земельної ділянки під об`єктом нового будівництва, останній займає землю комунальної власності без відповідних правових підстав та наявності передбачених земельним законодавством документів, які підтверджують речове право на земельну ділянку.

У зв`язку з чим самовільно зайнята ТОВ Одесабуд земельна ділянка комунальної власності підлягає звільненню від самочинно збудованих об`єктів та повернута власнику.

Зі змісту апеляційної скарги особи, яка не була учасником у даній справі, ОСОБА_1 , вбачається, що своє право на апеляційне оскарження останній обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції має прямий вплив на права та інтереси ОСОБА_1 як власника майнових прав на квартиру, яка підлягає фактично знищенню шляхом знесення спірного будинку, а суд без залучення останнього виніс рішення яким вирішив питання про права та інтереси ОСОБА_1 .

Скаржник вказує, що ОСОБА_1 після виконання умов і договору купівлі-продажу квартири набув майнові права на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості мав набути права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою. Однак, внаслідок розгляду даної справи без його участі, суд не був обізнаний про існування майнових прав на квартиру у спірному будинку у ОСОБА_1 , не досліджував обставини щодо порушення таких прав в результаті задоволення або відмови у задоволенні позову.

Разом з цим колегією суддів взято до уваги те, що предметом спору у справі №916/619/22 є вимоги прокурора в інтересах Одеської міської ради про скасування виданих ТОВ „Одесабуд містобудівних умов та обмежень, визнання незаконним та скасування рішення Управління щодо видачі ТОВ „Одесабуд дозволу на виконання будівельних робіт та припинення права на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , а також про зобов`язання ТОВ „Одесабуд звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності за зазначеною адресою, на якій відбуваються будівельні роботи, шляхом демонтажу та знесення за власний рахунок самочинно збудованих об`єктів будівництва, та повернути її за належністю позивачу у придатному для використання стані.

Отже, позовні вимоги безпосередньо не стосуються прав чи обов`язків скаржника, оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 не був учасником спірних правовідносин, оспорювані прокурором рішення не стосуються ОСОБА_1 , зобов`язання ТОВ „Одесабуд звільнити самовільно зайняту земельну ділянку так само не стосується скаржника.

Судова колегія вказує, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції не містить висновки про права, інтереси та (або) обов`язки Скаржника, також не зазначається у резолютивній частині рішення про права, інтереси та (або) обов`язки Скаржника.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02.10.2020 у справі №920/691/18, оскільки зі змісту мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваного рішення не вбачається висновків суду про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, відповідно відсутні правові підстави вважати оскаржуване рішення таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, що тим самим не наділяє останнього правом оскаржувати вказане рішення суду в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що скаржник не набув процесуального права заперечувати судові рішення у даній справі, у тому числі і право на звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого господарського суду в порядку статті 254 Господарського процесуального кодексу України як особи, яка не брала участі у справі, а суд вирішив питання про її права та обов`язки.

Судова колегія звертає увагу, що обставини щодо втручання у право на мирне володіння майном, вже були досліджені судом касаційної інстанції під час перегляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесабуд" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 у справі №916/619/22, за результатами чого прийнято відповідне рішення про залишення вказаної постанови без змін.

Так, Верховний Суд у вказаній вище постанові у справі №916/619/22 вказав наступне:

« 48. Надаючи оцінку правомірності втручання держави у право на мирне володіння майном, Верховний Суд враховує доведення належними та допустимими доказами незаконності і безпідставності перебування самочинно збудованих відповідачем-1 об`єктів на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Одеси.

49. За таких обставин право органу місцевого самоврядування повернути самовільно зайняту земельну ділянку, з огляду на встановлені у даній справі обставини, гарантоване чинним законодавством України (стаття 212 ЗК України). Відповідні приписи стосовно охорони земель і регламентування підстав для повернення самовільно зайнятої земельної ділянки є доступними, чіткими та передбачуваними.

50. У цьому контексті Верховний Суд ще раз звертає увагу, що відповідно до чітких та зрозумілих вимог чинного законодавства обов`язковою умовою використання земельної ділянки під забудову є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів свідчить про самовільне її зайняття.

51. Враховуючи викладене, фізичні особи перед укладенням з ТОВ «Одесабуд» договорів купівлі-продажу майнових прав на майбутні квартири у спірній забудові, ознайомившись зі змістом земельного та цивільного законодавства, проявивши розумну обачність, могли та повинні були знати про відсутність у відповідача-1 правовстановлюючих документів на землю комунальної власності. Не перевіривши наявність таких документів, відповідні фізичні особи фактично взяли на себе ризики, пов`язані, в тому числі із можливим знесенням самочинно збудованих об`єктів будівництва.

52. Разом з тим Верховний Суд наголошує, що прийняття судового рішення у даній справі не позбавляє відповідних осіб права вимагати від недобросовісного забудовника компенсацію/повернення сплачених ними коштів.»

Отже, судова колегія апеляційної інстанції констатує той факт, що дослідження обставин щодо проживання фізичних осіб в спірному будинку та надання оцінки наявності або відсутності обгрунтованих підстав їх виселення на предмет його пропорційності у розумінні приписів статті 8 Конвенції вже досліджувались Верховним Судом під час розгляду касаційної інстанції під час перегляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесабуд" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 у справі №916/619/22 та були оцінені відповідно у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у даній справі №916/619/22.

Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що на відміну від законодавства, яке діє "erga omnes" (щодо всіх, тобто з дією на невизначене коло суб`єктів), судове рішення у приватноправовому спорі, як правило, діє "inter partes" (тобто з правовими наслідками тільки для сторін у справі). Судове рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі в цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову про зобов`язання виконання умови договору стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб.

Схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 504/2457/15-ц, від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.28) та від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц (пункт 70), у постановах Верховного Суду України від 11.02.2015 у справі № 6-1цс15, від 16.09.2015 у справі № 6-1203цс15, у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 910/16133/16, від 20.02.2019 у справі № 916/1689/17 та від 07.02.2024 у справі № 5023/3214/11.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на предмет позову у даній справі та встановлені судом обставини, судова колегія дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 14.02.2023 у справі №916/619/22 на підставі п.3 ч.1 ст.264 ГПК України, оскільки оскаржуване судове рішення по суті спору безпосередньо не впливає на права, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 .

При цьому слід зазначити, що закриття апеляційного провадження не може тлумачитися як порушення права на судовий захист та доступ до правосуддя, враховуючи процесуальні фільтри, встановлені процесуальним законодавством, які відповідають висновкам Європейського Суду з прав людини у рішеннях "Філіс проти Греції", "Де Жуфр де ла Прадель проти Франції" і "Станєв проти Болгарії".

У зв`язку із закриттям провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, суд апеляційної інстанції не розглядає подані сторонами інші заяви з процесуальних питань щодо приєднання висновку експерта та зупинення провадження у справі, а також пояснення та заперечення на них, оскільки, при з`ясуванні першочергового питання про вирішення прав, інтересів та (або) обов`язків скаржника, було встановлено про те, що питання про права останнього оскаржуваним рішенням не вирішувались.

Керуючись статтями 234, 235, п.3 ч.1 ст.264 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 14.02.2023 у справі №916/619/22 - закрити.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 24.02.2025.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська