ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

03 березня 2025 року № 903/135/25

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А. С., розглянувши матеріали по справі № 903/135/25

за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Каштан

про визнання неправомірними та незаконними протоколів загальних зборів, затвердження тарифу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

06.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Каштан, в якій просить суд:

- визнати неправомірними та незаконними протоколи № 2 від 19.06.2020 та № 1 від 26.02.2023 загальних зборів ОСББ Каштан;

- затвердити, залишити в силі тариф 5,00 грн м2 загальної площі, який затверджений протоколом № 2 від 19.06.2019 питання № 6 загальними зборами ОСББ Каштан;

- зобов`язати інформаційно-розрахунковий центр м.Володимир, Волинської області провести з червня 2020 року перерахунок по о/р 85 ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається порушення відповідачем процедури проведення зборів та голосування, передбаченої ст.10 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Каштан, протоколи загальних зборів № 2 від 19.06.2020 та № 1 від 26.02.2023 загальних зборів ОСББ Каштан містять недоліки, необґрунтованого зростання плати та порушення конституційних прав позивача, а також права останньої як споживача, оскільки не замовляла і не потребувала утеплення будинку чи укладення договору з Фондом енергоефективності.

При цьому, позивач зазначає, що вона є звільненою від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", ухвали Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2018(відсутній номер справи чи провадження), а також ч.3 ст. 42 Закону України "Про захист прав споживачів"(ще не набрав чинності).

Ухвалою господарського суду від 11.02.2025 було залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу строк 10 днів з дня вручення йому даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме подати докази сплати судового збору у розмірі 12112,00 гривень.

Ухвала суду від 11.02.2025 отримана позивачем 14.02.2025, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 731.

21.02.2025 позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подала відповідь на ухвалу від 11.02.2025 в якій просить скасувати дану ухвалу та прийняти позовну заяву до розгляду.

Розглянувши матеріали позовної заяви та відповіді на ухвалу, суд зазначає таке.

Згідно з преамбулою Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України "Про захист прав споживачів" підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги;

виробник - суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар;

послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації;

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Статтею 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що співвласники мають право: 1) вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; 2) брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; 3) одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання; 4) безоплатно одержувати інформацію про суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і площу таких квартир та приміщень у порядку і межах, визначених законом; 5) ознайомлюватися з рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування, робити з них копії; 6) на відшкодування винною особою збитків, завданих спільному майну багатоквартирного будинку, у розмірі, що відповідає частці кожного співвласника; 7) інші права, визначені законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

За приписами ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна;

співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Частинами 1-3 статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно із ст. 14 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник має право: брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання; обирати та бути обраним до складу статутних органів об`єднання; знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання; вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства; одержувати в установленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації. Об`єднання на вимогу співвласника зобов`язане надати йому для ознайомлення всі свої фінансові звіти. Порядок здійснення прав співвласників визначається законом. Здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Спори щодо здійснення прав співвласників вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку.

На переконання суду, посилання позивача на ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставним, оскільки спір стосується захисту її прав, як співвласника майна багатоквартирного будинку, про захист порушеного права на управління будинком, незгода з рішеннями, оформленими протоколами, якими затверджено кошторис та розмір внесків на утримання багатоквартирного будинку, створено ремонтний фонд, тобто спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю та управлінням юридичної особи, а не як споживача в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів".

Прийняття рішення установчими зборами щодо всіх питань, віднесених до їх компетенції та виключної компетенції загальних зборів ОСББ відповідно до статей 6, 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", стосується створення та управління ОСББ як юридичною особою, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України визначає предметну юрисдикцію спору про визнання недійсним рішення установчих зборів ОСББ судам господарської юрисдикції.

Крім того, судом відхиляється посилання позивача на урахування висновку щодо застосування ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 по справі №761/24881/16-ц, оскільки відсутні підстави вважати, що правовідносини у цій справі №903/135/25 та у справі №761/24881/16-ц, на які посилається позивач у відповіді на ухвалу суду є подібними. Висновки, зазначені у наведеній позивачем справі зроблені судом з урахуванням інших фактичних обставин та правовідносин(захист прав споживача фінансових послуг), встановлених судами попередніх інстанцій у справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення.

Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У пункті 53 рішення від 08.04.2010 у справі "Меньшакова проти України" (заява № 377/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства").

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Виходячи зі змісту пп. 2 п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено з 1 січня 2025 року в розмірі 3028,00 грн.

Тому, ОСОБА_1 за подання позовної заяви слід було сплатити судовий збір у розмірі 12112,00 грн (3028,00 грн х 4), як за чотири немайнових вимоги, що містяться у прохальній частині позову, а саме: 1) визнання неправомірним та незаконним протоколу № 2 від 19.06.2020 загальних зборів ОСББ Каштан; 2) визнання неправомірним та незаконним протоколу № 1 від 26.02.2023 загальних зборів ОСББ Каштан; 3) затвердження, залишення в силі тарифу 5,00 грн м2 загальної площі, який затверджений протоколом № 2 від 19.06.2019 питання № 6 загальними зборами ОСББ Каштан; 4) зобов`язання інформаційно-розрахункового центру м.Володимир, Волинської області провести з червня 2020 року перерахунок по о/р 85 ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Зі змісту відповіді на відзив вбачається, що позивач не буде сплачувати судовий збір за подання позовної заяви, оскільки вважає, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", ухвали Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 по справі №761/24881/16-ц.

Отже, вимоги ухвали Господарського суду Волинської області від 11.02.2025 у справі № 903/135/25, в частині сплати судового збору за подання позовної заяви, позивачем не виконані.

Схожої позиції дотримується Північно-західний апеляційний господарський суд в ухвалі від 14.04.2022 по справі №903/808/21 про повернення апеляційної скарги, між тими самими сторонами.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи наведене, позовну заяву від 05.02.2025 слід повернути позивачу ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Каштан про визнання неправомірними та незаконними протоколів загальних зборів, затвердження тарифу, зобов`язання вчинити дії з додатками на 56 аркушах повернути позивачу.

Згідно з ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд.

Ухвала підписана 03.03.2025.

Суддя А. С. Вороняк