ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

28.02.2025м. Дніпро№ 904/723/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Скриннікова Н.С., розглянувши заяву: заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Віко-Нафта» () боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпротруботорг» () про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 330 264, 53 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віко-Нафта» () звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротруботорг» () 330 264, 53 грн.

20.02.2025 для розгляду заяви визначено суддю Скриннікову Н.С., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами ч. 1 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до частини 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд в межах встановленого процесуального строку вирішив відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав:

1. Згідно з п.2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника.

За даними заяви про видачу судового наказу код ЄДРПОУ як заявника так і боржника зазначено один і той самий 42991573, що є порушенням п.2 ч.2 ст.150 ГПК України, не зазначено код ЄДРПОУ заявника.

2. Відповідно до п.4 ч.2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

За даними заяви вимоги заявника не відповідають п. 4.ч.2 ст. 150 ГПК України, оскільки не містять самого клопотання про видачу наказу в конкретній сумі, яку належить стягнути з боржника, а також заявник посилається на фактичних учасників позовного провадження позивача та відповідача, а не на заявника та боржника, що підтверджується зазначеним у заяві підтвердженням про неподання іншого позову з тим самим предметом та з тих самих підстав, яке має зазначатись у позовній заяві, а не у заяві про видачу наказу.

3.За даними мотивувальної частини заяви з боржника має бути стягнуто 330 264, 53 грн., що перевищує суму 302 800, 00 грн. - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак вимога у заяві не відповідає ч.1 ст. 148 ГПК України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 ГПК України.

Підсумовуючи викладене суд вирішив відмовити у видачі судового наказу з підстав п.1 ч.1 ст. 152 ГПК України (заяву подано з порушеннями вимог ст. 150 ГПК України) та п.3 ч.1 ст. 152 ГПК України (вимога у заяві не відповідає ч.1 ст. 148 ГПК України).

Частиною 2 статті 153 ГПК України встановлено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 ГПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З огляду на зазначене суд роз`яснює, що повторне звернення з такою самою заявою неможливе і заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з частиною 2 статті 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 150-154, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Віко-Нафта» () у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротруботорг» () 330 264, 53 грн. повністю .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 28.02.2025.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набрала законної сили 28.02.2025 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Н.С. Скриннікова