ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" лютого 2025 р. Cправа № 902/1262/24

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., за участю секретаря судового засідання Розгон Н.В., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021)

до: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Келецька 41" (вул. Келецька, буд. 41, м. Вінниця, 21037)

про встановлення постійного безоплатного сервітуту

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Келецька 41", в якому просить суд встановити за Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" постійний безоплатний сервітут щодо нежитлового підвального приміщення в буд. 41 по вул. Келецька в м. Вінниці, для оснащення будівлі вузлом комерційного обліку теплової енергії та обслуговування такого вузла.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2024 справу розподілено судді Матвійчуку В.В.

Суд, ухвалою від 02.12.2024 за вказаним позовом відкрив провадження у справі №902/1262/24 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 24.12.2024.

20.12.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 19.12.2024 (вх. номер канц. суду 01-34/12581/24 від 20.12.2024).

Дослідивши в судовому засіданні 24.12.2024 відзив на позовну заяву № б/н від 19.12.2024 (вх. номер канц. суду 01-34/12581/24 від 20.12.2024) відповідача, суд, виходячи з положень ст. 6 ГПК України, з огляду на відсутність у останнього зареєстрованого у підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" електронного кабінету, в порядку ч. 4 ст. 170 ГПК України, залишив його без розгляду.

При цьому, суд, у відповідності до ч. 6 ст. 6 ГПК України, зобов`язав Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Келецька 41" зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

За результатами слухання справи 24.12.2024, з урахуванням усного клопотання представника позивача, судом відкладено підготовче засідання на 23.01.2025, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 20.02.2025, про що 23.01.2025 постановлено протокольну ухвалу.

19.02.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення № б/н від 19.02.2024 (вх. номер канц. суду 01-34/1715/25 від 19.02.2025) щодо позовних вимог.

На визначену судом дату представники сторін не з`явились. При цьому суд зважає, що про час та місце розгляду справи представник позивача повідомлений в засіданні суду 23.01.2025 під розписку, яка долучена до матеріалів справи, відповідач ухвалою суду від 23.01.2025, яка відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа була доставлена до електронної скриньки відповідача - 28.01.2025 о 18:11 год, та у відповідності до положень ч. 6 ст. 242 ГПК України, вважається врученою 29.01.2025.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У судовому засіданні 20.02.2025 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" є організацією, що надає населенню міста Вінниці послуги з постачання теплової енергії та гарячої води відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 № 830 та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182.

КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" виступає оператором зовнішніх інженерних мереж, основним обов`язком якого є оснащення вузлами комерційного обліку будівель, що на день набрання чинності Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" були приєднані до його зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим Законом вийшли з ладу (пункт 2 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2119).

На виконання вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" 20.05.2024 на офіційному сайті Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" https://vmte.vn.ua було розміщено інформацію щодо наміру КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" встановити вузол комерційного обліку будівель, серед яких будинок за адресою: вул. Келецька, 41 (а.с. 4-5).

Також про намір здійснити обладнання будинку вузлом комерційного обліку співвласників було повідомлено шляхом розміщення (розклеювання) "Повідомлення про намір встановлення вузла комерційного обліку" у загальнодоступному місці на інформаційному(их) стенді(ах) у під`їзді(ах) будівлі за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 41 та рознесенням копій такого повідомлення по квартирам зазначеного будинку, що підтверджується актом про розміщення повідомлення щодо наміру встановлення вузла комерційного обліку від 22.05.2024 (а.с. 6).

З метою здійснення оснащення багатоквартирного будинку 41 по вулиці Келецька в місті Вінниці вузлом комерційного обліку за замовленням КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" був виготовлений робочий проєкт "Капітальний ремонт системи централізованого опалення з встановленням загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії на житловий будинок по вул. Келецька, 41 в м. Вінниця" (а.с. 7-60).

Відповідач у встановлений законодавством строк не надавав згоду на встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах, про намір самостійно обладнати будівлю вузлом комерційного обліку також не повідомив.

22.10.2024 за адресою: вул. Келецька, 41, м. Вінниця, а саме ОСББ "Келецька 41" з метою встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії прибули представники КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", але співвласниками будинку доступу до підвального приміщення не надано.

Ураховуючи вищевикладене, представниками Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" складено акт № 5234 про недопуск до підвального приміщення для встановлення вузла комерційного обліку (а.с. 61).

Такі дії відповідача, що проявилися у відмові та перешкоджанні у наданні доступу до будівлі для встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії, стали підставою для звернення позивача до суду з позовом.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Приписами статті 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Суд зауважує, що у відносинах із забезпечення багатоквартирного будинку комерційним приладом обліку спеціальним законом є Закон України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", який має пріоритет перед іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг.

Абзацом 1 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" встановлено, що оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол та вартість такого встановлення. Порядок такого інформування визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444, оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузла комерційного обліку повідомляє власникам (співвласникам) будівлі про намір встановити такий вузол за формою згідно з додатком (далі - повідомлення) (п. 3).

Повідомлення доводиться до відома власників (співвласників) будівлі, шляхом розміщення: на офіційному вебсайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого вебсайту на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування; у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі. Крім того, оператор забезпечує доведення до відома власників (співвласників) будівлі інформації про намір встановити вузол комерційного обліку шляхом повідомлення на паперовому носії кожного власника (співвласника) будівлі протягом тридцяти днів з дня розміщення повідомлення на офіційному вебсайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого вебсайту на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі (п. 4).

Днем отримання повідомлення власниками (співвласниками) будівлі є дата розміщення повідомлення на офіційному вебсайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого вебсайту на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування. У разі відсутності вебсайту у оператора зовнішніх інженерних мереж та органу місцевого самоврядування днем отримання повідомлення є дата розміщення повідомлення у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі (п. 5).

Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та Порядку № 444, 20.05.2024 на офіційному сайті Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" https://vmte.vn.ua було розміщено інформацію щодо наміру позивача здійснити обладнання вузлом комерційного обліку теплової енергії будинку за адресою: вул. Келецька, 41, м. Вінниця.

Разом з цим про намір здійснити обладнання будинку вузлом комерційного обліку співвласників було повідомлено шляхом розміщення (розклеювання) "Повідомлення про намір встановлення вузла комерційного обліку" у загальнодоступному місці на інформаційному(их) стенді(ах) у під`їзді(ах) будівлі за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 41 та рознесенням копій такого повідомлення по квартирам зазначеного будинку, що підтверджується актом про розміщення повідомлення щодо наміру встановлення вузла комерційного обліку від 22.05.2024.

Згідно із п. 6 Порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444, власники (співвласники) будівлі протягом двох місяців з дня отримання повідомлення мають право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про: згоду на встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах; намір погодити з оператором зовнішніх інженерних мереж відмінні від запропонованих умови встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку; намір самостійно обладнати будівлю вузлом (вузлами) комерційного обліку в установленому законодавством порядку.

Відповідно до матеріалів справи, жодної відповіді від відповідача позивач не отримав. Тому, з огляду на відсутність відповіді (висловленої згоди, зауважень чи заперечень, повідомлення про намір самостійно обладнати будівлю вузлом обліку, тощо), відповідача на повідомлення позивача про намір встановити вузол комерційного обліку в будинку відповідача із 22.07.2024 позивач мав право встановлювати вузол комерційного обліку теплової енергії у будинку.

Порядок оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 № 206 (з наступними змінами та доповненнями, далі Порядок № 206).

Пунктом 10 Порядку № 206 визначено, що оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку встановлено, що у разі якщо протягом двох місяців з дня отримання повідомлення оператора зовнішніх інженерних мереж про намір встановити вузол комерційного обліку власник (співвласники) будівлі не повідомив(ли) оператора зовнішніх інженерних мереж про намір погодити з ним відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлом комерційного обліку, а також у разі, якщо власник (співвласники) повідомив(ли) про намір погодити відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлом комерційного обліку, але не зробив(ли) цього протягом чотирьох місяців з дня отримання повідомлення оператора зовнішніх інженерних мереж про намір встановити вузол комерційного обліку, оснащення будівлі вузлом комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 206 оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку встановлено, що у разі встановлення вузла комерційного обліку оператором зовнішніх інженерних мереж, власник (співвласники) будівлі надає(ють) доступ фахівцям оператора зовнішніх інженерних мереж до місця встановлення вузла комерційного обліку.

Підтвердженням відмови співвласників багатоквартирного житлового будинку (голови ОСББ "Келецька 41" Побережного М.О.) за адресою: вул. Келецька, 41, м. Вінниця у доступі до підвального приміщення для оснащення будинку вузлом комерційного обліку є долучений до матеріалів справи акт № 5234 від 22.10.2024.

Разом із цим, Закон України "Про житлово-комунальні послуги" та Закон України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" не закріплюють права співвласників забороняти, обмежувати або встановлювати додаткові умови для доступу у допоміжні приміщення багатоквартирних будинків (для об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) виконавців комунальних послуг або їхніх представників для встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" у разі якщо власник (співвласники) будівлі не дає згоди або створює перешкоди для встановлення вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю, оператор зовнішніх інженерних мереж, до яких приєднана (приєднується) будівля, може вимагати встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в/на якій обладнується вузол комерційного обліку, для встановлення та обслуговування, такого вузла обліку. У такому разі порядок відшкодування витрат на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку, встановлений цією статтею, не змінюється.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 395 ЦК України одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).

Статтею 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За умовами частин 1 та 3 статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Сервітут - це право, яке встановлюється в інтересах однієї особи за рахунок власника майна або іншої особи, яка володіє ним на законних підставах, та за своїм правовим змістом є правом обмеженого користування.

Підставою для встановлення сервітуту є наявність обставин, які свідчать про те, що особа, яка зацікавлена у встановленні сервітуту, не може задовольнити потреби за рахунок власного майна, тобто іншим способом, як встановлення прав користування чужим майном - сервітуту.

Статтею 403 ЦК України встановлено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном; сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку; особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. У свою чергу, сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Частинами першою, третьою статті 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Аналіз норм чинного законодавства свідчить, що метою сервітуту є задоволення потреб заінтересованої особи для ефективного використання належного їй майна; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб.

Речове право у вигляді сервітуту дає змогу власникові повною мірою реалізувати надані йому правомочності щодо належного цій особі майна і забезпечити його ефективне використання, а також передбачає право на задоволення немайнових інтересів інших осіб, речове право яких на чужу річ не пов`язано зі здійсненням майнових прав.

Відтак, однією з основних ознак сервітуту, який має бути встановлено за рішенням суду, є неможливість задоволення інтересів особи у будь-який інший спосіб у ситуації, коли власник і потенційний сервітуарій не можуть досягти згоди щодо встановлення сервітуту або способу його здійснення, плати тощо. Умовою встановлення сервітуту у такий спосіб є те, що позивач має довести у суді, що нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна неможливе без встановлення сервітуту.

Для вирішення спору по суті має значення, що на час ухвалення рішення спірний житловий будинок не обладнаний вузлом комерційного обліку (докази зворотного відсутні), відповідач (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) ані самостійно не встановив вузол обліку, ані надав згоди на встановлення вказаного вузла у житловому будинку не зважаючи на вжиті позивачем заходи, які відповідали положенням законодавства.

Суд враховує, що на момент розгляду справи вузол комерційного обліку теплової енергії у будинку за адресою: вул. Келецька, 41, м. Вінниця не встановлено. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Таким чином, судом з`ясовано, що встановлення зазначеного сервітуту не нанесе збитків відповідачу і не є обтяжливим для нього, а задоволення вимог позивача, що спрямовані на виконання приписів Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", за наявності заперечень відповідача, є неможливим в інший спосіб. Крім цього, встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в якій обладнується вузол комерційного обліку, передбачене приписами вказаного Закону.

Підсумовуючи наведене, заявлена вимога позивача про встановлення Комунальному підприємству Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" постійного безоплатного сервітуту щодо нежитлового підвального приміщення в буд. 41 по вул. Келецька в м. Вінниці, для оснащення будівлі вузлом комерційного обліку теплової енергії та обслуговування такого вузла підлягає задоволенню.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості, в т.ч. доказів погашення заявленої заборгованості (платіжні доручення, виписки банківських установ тощо).

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.

Згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити Комунальному підприємству Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021; ) постійний безоплатний сервітут щодо нежитлового підвального приміщення в будинку 41 по вулиці Келецька в місті Вінниці, для оснащення будівлі вузлом комерційного обліку теплової енергії та обслуговування такого вузла.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Келецька 41" (вул. Келецька, буд. 41, м. Вінниця, 21037; ) на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021; ) 3 028 грн 00 коп - витрат на сплату судового збору.

Примірник рішення направити сторонам до електронних кабінетів в ЄСІТС.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 03 березня 2025 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи