РІШЕННЯ

30 січня 2025 року м. ТернопільСправа № 921/658/24

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

за участі секретаря судового засідання: Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116)

до відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Валова, буд. 11)

про стягнення 76263,46 грн заборгованості.

За участю від:

позивача Семенко О.В.

відповідача - Рівна А.І.

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про стягнення 69046,23 грн основного боргу, 5716,13 грн пені, 599,91 грн 3% річних та 901,19 грн інфляційних нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору постачання природного газу №18-4151/23-БО-Т від 03.10.2023, в частині оплати коригуючого акта від 12.01.2024 за грудень 2023 року.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування цьому ним зазначено, що відповідно до умов договору постачання природного газу №18-4151/23-БО-Т від 03.10.2023 ним в повному обсязі виконано грошові зобов`язання з оплати актів приймання - передачі природного газу за жовтень, листопад та грудень 2023 року на загальну суму 1088484,34 грн з ПДВ.

ГУНП в Тернопільській області звертає увагу на те, що коригуючий акт від 12.01.2024 позивачем надіслано не на офіційну електронну адресу відповідача, зазначену у договорі.

Відповідач є державним органом, фінансування якого здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та бюджетної програми, на виконання якої було укладено договір постачання природного газу від 03.10.2023. Коригуючий акт приймання-передавання природного газу за грудень 2023 року, оформлений станом на 17.01.2024, та його оплата є порушенням ст. ст. 48, 116, 199 БК України, яке полягає у нецільовому використанні бюджетних коштів. Склад вказаного кримінального правопорушення передбачено ст. 210 КК України.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейденг» не вжито жодних заходів щодо обмеження постачання природного газу відповідачу та не надано жодних доказів здійснення контролю об`ємів постачання природного газу. Відповідно до постанови НКРЕКП № 2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу» від 30.09.2015, а саме розділу ІІ пункту 11: постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи інформаційну платформу Оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача.

Стверджуючи про повне виконання своїх грошових зобов`язань за грудень 2023 року, відповідач зазначає про безпідставність нарахування пені, заявленої до стягнення у позові.

Разом з тим, у відзиві ним наводяться посилання на судову практику щодо зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про основи національного спротиву», ч.1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Головне управління Національної поліції в Тернопільській області приймає безпосередню участь в підвищенні обороноздатності держави, наданні обороні держави всеохоплюючого характеру та сприянні забезпеченню готовності громадян до національного спротиву.

В умовах воєнного стану та участі відповідача в стримуванні збройної агресії Російської Федерації недоцільним є стягнення неустойки та пені з органу поліції, оскільки це негативно відіб`ється на майновому становищі державного органу та ускладнить виконання покладених на нього завдань.

Позиція позивача у відповіді на відзив.

У відповіді на відзив позивачем, зокрема звернено увагу на зміст п. 2.4 договору, відповідно до якого споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів.

Наявний у матеріалах справи лист оператора ГТС підтверджує обсяг спожитого газу відповідачем у грудні 2023 року.

Відповідно до ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком, внаслідок якого боржник може бути звільнений від відповідальності.

Позивачем зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин. Виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема кінцевих споживачів, відсутності коштів на рахунках, або будь яких інших обставин.

Приписи ГК України та ЦК України не допускають привілейованого становища суб`єктів господарювання, що пов`язані із фінансуванням від третіх осіб (бюджетним фінансуванням).

Отже, відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором.

Бюджетне фінансування відповідача не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором.

Позивач забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ, а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України.

Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/658/24 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з повідомленням учасників судового процесу призначено на 06.01.2025.

У зв`язку з висловленням представником відповідача пропозиції щодо укладення між сторонами мирової угоди в судовому засіданні 06.01.2025 оголошувалась перерва до 20.01.2025, а надалі до 30.01.2025.

Представником відповідача в судовому засіданні 30.01.2025 заперечено проти позову.

Ним зазначено, зокрема про те, що спірний коригуючий акт за грудень 2023 року направлено позивачем не на офіційну електронну адресу відповідача та після завершення бюджетного року.

Представником позивача в судовому засіданні 30.01.2025 підтримано позовні вимоги, акцентовано увагу на умови договору, котрі передбачали обов`язок відповідача контролювати власне споживання природного газу та своєчасно оплачувати його вартість. Додатково зазначено, що попередні акти надсилались на ту саму електронну адресу, що і коригуючий акт за грудень 2023 року. Це електронна адреса, зазначена відповідачем на сайті "Prozorro".

Щодо цього представником відповідача в судовому засіданні 30.01.2025 зазначено, що це офіційна електронна адреса, яку використовують при здійсненні державних закупівель, а не при здійсненні розрахунків, у т.ч. за природний газ.

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Суд, у судовому засіданні 30.01.2025, після виходу з нарадчої кімнати, ухвалив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

03.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (ЕІС-код 56Х10Х) (надалі - постачальником) та Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області (ЕІС-код 56ХS0001430K000Q) (надалі - споживачем) укладено договір про постачання природного газу № 18-4151/23-БО-Т (надалі - договір), згідно з п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачу природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб (п.1.2 договору).

Споживач підтверджує та гарантує, що на момент підписання цього договору у споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між споживачем та оператором газорозподільної мережі (надалі оператор ГРМ) та присвоєний оператором ГРМ персональний ЕІС-код та/або укладений договір транспортування природного газу між споживачем та оператором газотранспортної системи (надалі оператор ГТС) та присвоєний оператором ГТС персональний ЕІС-код (якщо об`єкти споживача безпосередньо приєднані до газотранспортної мережі). Відповідальність за достовірність інформації, зазначеної в цьому пункті, несе споживач (п. 1.4 договору).

У п. 2.1 договору зазначено, що постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 15.10.2023 до 31.12.2023 (включно), в кількості 99,220 тис. куб. метрів, у тому числі по місяцях: жовтень 2023 року 16,950 тис. куб. м.; листопад 2023 року 32,470 тис. куб. м.; грудень 2023 року 49,800 тис.куб.м.

Загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за цим договором складається з сум обсягів природного газу, замовлених споживачем за всі розрахункові періоди протягом строку дії договору (п. 2.1.1 договору).

У п. 2.2 договору зазначено, що споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п. 2.1 цього договору, повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Відповідальність за правильність визначення замовлених обсягів газу покладається виключно на споживача.

Підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 2.4 договору перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду.

Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором.

В будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до п. 3.5 цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.

Відповідно до п.3.1 договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.2 договору постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС.

Згідно з п.3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акта надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між оператором(ами) ГРМ та/або оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ (п. 3.5.1 договору).

На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на інформаційній платформі оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (надалі - акт), підписані уповноваженим представником постачальника (п.3.5.2 договору).

Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акта зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (п. 3.5.3 договору).

У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на інформаційній платформі оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних інформаційної платформи оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору (п. 3.5.4 договору).

Згідно з п. 4.1 договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:

ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ 13658,33 грн,

крім того податок на додану вартість за ставкою 20%,

ціна природного газу за 1000 куб. м з ПДВ 16390 грн;

крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,576 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ 163,89 грн за 1000 куб. м.

Всього ціна газу за 1000 куб.м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16553,89 грн.

Згідно з п. 4.3 договору загальна вартість цього договору на дату укладення становить 1368730,81 грн крім того ПДВ 273746,16 грн, разом з ПДВ 1642476,97 грн.

У п. 4.4 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 14.12.2023) зазначено, що відповідно до кошторисних призначень споживача на четвертий квартал 2023 року виділені бюджетні асигнування на взяття бюджетних зобов`язань складають, на дату підписання даної додаткової угоди, 907070,37 грн, крім того ПДВ 181414,07 грн, разом з ПДВ 1088484,44 грн.

Невідповідність обсягів бюджетного фінансування вартості договору не позбавляє споживача від обов`язку виконання п. 5.1 даного договору.

В подальшому бюджетні зобов`язання можуть збільшуватися відповідно до кошторисних призначень споживача.

У п. 5.1 договору зазначено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: - 70% вартості фактично переданого відповідно до акта приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акта приймання-передачі фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

Відповідно до підпунктів 2, 3, 4 пункту 6.2 договору споживач зобов`язаний: самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором і своєчасно коригувати замовлені обсяги шляхом підписання додаткової угоди; самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі перевищення обсягів використання газу, зазначених в п. 2.1 цього договору, без їх коригування додатковою угодою; прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

У п. 7.2 договору сторони обумовили, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з п. 5.1 договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно з п.13.1 договору останній набирає чинності з дати підписання і діє в частині поставки газу до 31.12.2023 (включно), а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін без зауважень та застережень.

До вищевказаного договору сторонами укладено ряд додаткових угод, а саме додаткові угоди: №1 від 03.10.2023; №2 від 03.10.2023; №3 від 24.11.2023; №4 від 14.12.2023.

За інформацією листа №ТОВВИХ-24-16724 від 01.11.2024 ТОВ Оператор газотранспортної системи України в інформаційній платформі споживач з ЕІС - кодом 56ХS0001430K000Q був закріплений за постачальником ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (ЕІС код 56Х10Х) у період з 15.10.2023 до 31.12.2023.

Обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС - кодом 56ХS0001430K000Q за період з 15.10.2023 до 31.12.2023 та внесений в алокацію постачальника ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (ЕІС код 56Х10Х) становить:

з 15.10.2023 до 31.10.2023 754,00 м3;

з 01.11.2023 до 30.11.2023 26151,00 м3;

з 01.12.2023 до 31.12.2023 43020,00 м3.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" долучено до позовної заяви:

- складений 14.11.2023 акт приймання передачі природного газу за жовтень 2023 року обсягом 0,75400 тис. куб. м. природного газу на суму 12481,63 грн;

- складений 11.12.2023 акт приймання передачі природного газу за листопад 2023 року обсягом 26,15100 тис. куб. м. на суму 432900,71 грн;

- складений 20.12.2023 акт №1 приймання передачі природного газу за грудень 2023 року обсягом 38,84900 тис. куб. м. на суму 643102 грн. Зміст акта №1 від 20.12.2023 вказує на те, що остаточний акт за підсумками поставки у грудні 2023 року буде надано до 12.01.2024.

Акти приймання-передачі природного газу за жовтень, листопад 2023 року та акт №1 від 20.12.2023 за грудень 2023 року, які надсилались відповідачу на електронну адресу, підписані ним без жодних зауважень та застережень. По одному примірнику цих актів відповідач повернув позивачу.

В матеріалах справи міститься адресований Товариству з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" лист №472/05/43-2023 від 18.12.2023 Головного управління Національної поліції в Тернопільській області. У цьому листі відповідач просив надати акт приймання передачі природного газу за грудень 2023 року на обсяги споживання 38,849002 тис. куб. м. та, відповідно на суму 643102,10 грн, у зв`язку з завершенням бюджетного 2023 року та виконанням договору №18-4151/23-БО-Т від 03.10.2023.

Судом з`ясовано, що вищевказане звернення мало наслідком оформлення між сторонами акта №1 від 20.12.2023 за грудень 2023 року на суму 643102 грн, у якому зафіксовано обсяг споживання природного газу 38,84900 тис. куб. м.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем додано до позову спірний у даній справі коригуючий акт приймання передачі природного газу від 12.01.2024, складений за наслідками фактичного споживання природного газу у грудні 2023 року, надісланий на електронну адресу відповідача 17.01.2024. Відповідно до його змісту фактичний обсяг спожитого природного газу відповідачем у грудні 2023 року складав 43,02000 тис. куб. м., вартістю 712148,23 грн, а сума коригування - 69046,23 грн.

У тексті відзиву ГУНП в Тернопільській області не заперечено факту його отримання, увагу суду акцентовано на те, що надіслання акта від 12.01.2024 здійснено на неофіційну електронну адресу. Факт споживання природного газу за грудень 2023 року в обсязі 43020,00 м3 відповідач також не заперечив.

Представником позивача в судовому засіданні 30.01.2025 звернено увагу на те, що коригуючий акт приймання-передачі природного газу від 12.01.2024 надіслано на ту саму електронну адресу відповідача, що і акти приймання - передачі за жовтень, листопад, грудень 2023 року, які підписані відповідачем. Це офіційна електронна адреса відповідача, зазначена ним на сайті "Prozorro" при здійсненні закупівель.

Однак, коригуючий акт від 12.01.2024 приймання передачі природного газу за грудень 2023 року відповідач не підписав.

Судом з`ясовано, що ця електронна адреса використовувалась позивачем і для надсилання попередньо оформлених між сторонами у двосторонньому порядку актів приймання-передачі природного газу та додаткових угод, вимоги про сплату боргу, доказом чого є відповідний скріншот сторінки електронної пошти. Такий скріншот відображає хронологію листування між сторонами за період з 15.11.2023 до 22.02.2024.

З долученої до позовної заяви довідки №15932/15087/2024 від 24.05.2024 АБ "УКРГАЗБАНК" убачається перерахування відповідачем на користь позивача 1076002,71 грн, а саме:

11.12.2023 432900,71 грн за постачання природного газу у листопаді 2023 року;

22.12.2023 643102 грн за постачання природного газу у грудні 2023 року.

Матеріали справи містять видану фінансовим директором А.Скворцовим ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" довідку по клієнту ГУНП в Тернопільській області, у якій відображені фінансові операції на загальну суму 1088484,34 грн, а саме:

на суму 12481,63 грн (№020: 2274: за постачання природного газу);

на суму 432900,71 грн (11/12/2023 №60 1007020: 2274: за постачання природного газу);

на суму 643102 грн (22/12/2023 №60 1007020: 2274: за постачання природного газу).

Тобто, окрім зазначених у довідці банку оплат на суму 1076002,71 грн, видана за підписом фінансового директора позивача довідка вказує на здійснення відповідачем фінансових операцій на загальну суму 1088484,34 грн.

Позивачем у позові стверджено, а у відзиві відповідачем визнано, що на виконання умов договору останнім здійснено оплату на суму 1088484,34 грн, тобто вартість спожитого природного газу згідно з актами від 14.11.2023, від 11.12.2023 та від 20.12.2023.

Відповідно до ч.1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З урахуванням інформації оператора ГТС, оформлених на виконання умов договору постачання природного газу первинних документів, а саме актів приймання передачі природного газу, судом встановлено, що на виконання умов договору постачальником у жовтні 2023 грудні 2023 року поставлено споживачу природний газ на загальну суму 1157530,57 грн з ПДВ, вартість якого останнім оплачено лише частково в сумі 1088484,34 грн.

Решту зобов`язання на суму (1157530,57 грн 1088484,34 грн) 69046,23 грн відповідач не виконав, тобто не оплатив вартість спожитого природного газу з урахуванням коригуючого акта від 12.01.2024.

22.02.2024 позивач на електронну адресу відповідача надіслав вимогу №125/2/2/2-1046 від 22.02.2024 з проханням сплати борг, який, станом на 20.02.2024, склав 69046,23 грн.

Вказану вимогу було надіслано на ту саму електронну адресу відповідача, що і акти приймання передачі природного газу.

Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Неналежне виконання відповідачем умов вказаного договору в частині повної оплати вартості спожитого природного газу за грудень 2023 року, мало наслідком звернення позивача до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Пунктом 28 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

В силу положень п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач має право, зокрема на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Згідно з п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу (затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496) (далі - Правила постачання природного газу) підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення містить стаття 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України на покупця покладається обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; при цьому, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно п.3 розділу І Правил постачання природного газу, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Таким чином договір постачання природного газу №18-4151/23-БО-Т від 03.10.2023 є належно підставою для виникнення прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до п.3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Судом встановлено, що на виконання умов договору протягом жовтня - грудня 2023 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1157530,57 грн, загальним обсягом 69,925 тис. куб. м.

Акти приймання-передачі природного газу за жовтень, листопад, грудень 2023 року підписані відповідачем без зауважень та застережень.

В отриманому і підписаному відповідачем акті за грудень 2023 року зазначено, що остаточний акт за цей період буде надано до 12.01.2024.

Однак, коригуючий акт приймання-передачі за грудень 2023 року на загальну суму 712148,23 грн, з якої сума коригування становить 69046,23 грн, надісланий відповідачу за тією ж електронною адресою, що і попередні акти, ним не підписано.

Відповідно до умов п. 2.4 договору споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором. У будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до п. 3.5 цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.

Відповідно до інформації ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС - кодом 56ХS0001430K000Q за період з 15.10.2023 до 31.12.2023 внесений в алокацію постачальника ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (ЕІС код 56Х10Х) та за вказані періоди становить 69925 куб. м.

У п.п. 19 ч.1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Відповідно до п. 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 №3011 "Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ "ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".

З урахуванням наведених норм, змісту п. 1.4, п. 2.3, п.3.2 договору, п.2 гл.5 р.4 Кодексу ГТС, судом встановлено, що позивач здійснював передачу відповідачу природного газу у спірному періоді.

Так, за даними Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"/оператора ГТС, позивач являвся постачальником природного газу відповідачу з 15.10.2023 до 31.12.2023, на умовах договору постачання природного газу та передав природний газ відповідачу за вказаний період обсягом 69925 куб. м. (69,925 тис. куб.м.). Тобто, обсягом, а відтак і вартістю 1157530,57 грн, які вказані у первинних документах актах приймання передачі природного газу за цей період, у т.ч. не підписаному відповідачем.

Відповідно до п. 3.5.4 договору у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на інформаційній платформі оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних інформаційної платформи оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.

У вже згадуваному п. 4.4 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 14.12.2023) сторони обумовили, що невідповідність обсягів бюджетного фінансування вартості договору не позбавляє споживача від обов`язку виконання п. 5.1 даного договору.

Вартість спожитого природного газу за грудень 2023 року відповідач оплатив не в повному обсязі.

За п.2 ч.2 ст.13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

У п. 5.1 договору зазначено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку 70% вартості фактично переданого відповідно до акта приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акта приймання-передачі фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

В порушення умов договору, приписів перелічених норм, а також ст.ст. 11,14 ЦК України, ст. ст. 173, 174,193 ГК України, повної оплати вартості спожитого природного газу в строк визначений у договорі, відповідач не провів, заборгувавши станом на час розгляду справи в суді 69046,23 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

Нормами ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення боргу в сумі 69046,23 грн підлягають задоволенню як обґрунтовані.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

В силу ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, у п. 7.2 договору обумовлено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з п. 5.1 договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Частиною 1 статті 230 ГК України вказано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Разом з цим, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549).

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 даного Закону передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 ГК України визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України вказано, що нарахування такої штрафної санкції, як пеня, за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Зважаючи на наведене, приписи згаданих норм закону, вказані в розрахунку позивача суми зобов`язання, періоди нарахувань, судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум інфляційних нарахувань, 3% річних та пені за допомогою інформаційно-правової системи "Ліга:Закон".

Згідно з проведеним перерахунком встановлено, що заявлені до стягнення 5716,13 грн пені, 901,19 грн інфляційних нарахувань та 599,91 грн 3% річних є обґрунтованими. А позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Розрахунок перевірений судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій на сайті https://ips.ligazakon.net/calculator/ff, а його результат долучено до матеріалів справи.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст.13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Решта доводів учасників процесу, їх пояснень, поданих до матеріалів справи документів наведених вище висновків суду не спростовують. У т.ч. доводи щодо зменшення неустойки, клопотання про зменшення якої відповідач не заявляв.

Враховуючи все викладене вище суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача 69046,23 грн боргу, 5716,13 грн пені, 901,19 грн інфляційних нарахувань та 599,91 грн 3% річних, як доведені позивачем та не заперечені належним чином відповідачем.

Розподіл судових витрат.

В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Поряд із цим, 30.01.2024 при проголошені скороченого рішення (вступної та резолютивної частини) судом помилково зазначено про стягнення 3028 грн судового збору.

Ч. 7 ст. 233 ГПК України передбачено, що виправлення в рішеннях і ухвалах повинні бути застережені перед підписом судді.

Зважаючи на наведене, суд робить застереження про виправлення в цій частині в рішенні до підписання його суддею.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12,13, 20, 73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240, 247-252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Валова, буд. 11, ідентифікаційний код 40108720) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 42399676) 69046 (шістдесят дев`ять тисяч сорок шість) грн 23 коп. боргу, 5716 (п`ять тисяч сімсот шістнадцять) грн 13 коп. пені, 599 (п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 91 коп. 3% річних, 901 (дев`ятсот одну) грн 19 коп. інфляційних нарахувань, 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді Шумського І.П. у відпустці, повне рішення складено 21.02.2025.

Суддя І.П. Шумський