cправа № 917/916/21
судді Верховного Суду Рогач Л. І.
на постанову Верховного Суду від 20.01.2025 у справі № 917/916/21
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 і ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.11.2024
за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут»
на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талята Рафатовича
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут»
про стягнення 219 125 475,05 грн.
Зміст постанови Верховного Суду
Верховний Суд залишив без задоволення касаційну скаргу скаржника та без змін судові рішення, якими суди відмовили Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» у його скарзі на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талята Рафатовича.
Виснував, що штраф, стягнення якого передбачено мировою угодою сторін, не підлягає врегулюванню у відповідності до процедур, передбачених Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», адже є засобом забезпечення зобов`язань, які виникли безпосередньо з мирової угоди, а не неустойкою, яка забезпечувала зобов`язання зі сплати боргу за договорами купівлі/продажу (постачання) природного газу.
Не можу погодитися з таким висновком, адже він суперечить як обставинам справи та змісту самої мирової угоди, так і положенням чинного законодавства та сталій практиці Верховного Суду щодо підстав виникнення зобов`язань.
Обставини справи
У цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут»:
- річні та інфляційні втрати;
У подальшому сторони підписали мирову угоду від 08.10.2021, яку затвердив Господарський суд Полтавської області ухвалою від 27.10.2021.
Предметом мирової угоди були грошові зобов`язання відповідача за січень 2021 року за індивідуальним договором від 20.10.2020 № 1/20/21-ПГЗ від 20.10.2020 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу від 20.10.2020, № 1зб-ПГЗ 182 440 605,51 грн (сто вісімдесят два мільйони чотириста сорок тисяч шістсот п`ять гривень 51 коп.).
До цієї суми увійшли:
- 158 234 281,37 грн основного боргу;
- 4 544 603,77 грн пені;
- 1 931 259,41 грн 3 % річних;
- 7 354 773,00 грн інфляційних втрат;
- 10 375 687,96 грн штрафу.
Всю цю суму було розстрочено до сплати на 60 місяців рівними частинами; інших змін чи новацій щодо зобов`язань боржника. Тобто, щомісячний платіж включав як основний борг, так і штраф та пеню, інші нарахування, які вже виникли.
Будь-яких інших (крім вже існуючих) зобов`язань мирова угода не містить, а домовленість сторін стосується саме порядку та строків здійснення оплати цих вже існуючих зобов`язань.
Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 № 1639-ІХ (в подальшому - Закон № 1639-ІХ ) передбачено процедуру врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу; з наведеного визначення процедури врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу, викладеного у статті 1 цього Закону, вбачається проведення таких процедур врегулювання заборгованості: процедури взаєморозрахунків (стаття 4), процедури реструктуризації заборгованості за природний газ та послуги з його транспортування (стаття 5), процедури списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість з оплати природного газу та послуги з його транспортування (стаття 6).
Тобто, проведення взаєморозрахунків із грошових зобов`язань, які визначені цим законом, відбувається в порядку, передбаченому статтями 4 та 5 Закону № 1639-ІХ).
На підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про включення до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, зупиняє вчинення виконавчих дій щодо такого підприємства, а також знімає накладені арешти на майно та грошові кошти у випадку, якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.10.2023 у справі № 925/555/21, від 12.12.2024 у справі № 924/395/24).
27.09.2022 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийняла постанову № 1210 «Про включення ТОВ «Полтавагаз збут» до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу», якою включила ТОВ «Полтавагаз збут» до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.
Відповідно проведення взаєморозрахунків з відповідних грошових зобов`язань також має здійснюватися у відповідності до процедур врегулювання заборгованості: процедури взаєморозрахунків (стаття 4), процедури реструктуризації заборгованості за природний газ та послуги з його транспортування (стаття 5), процедури списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість з оплати природного газу та послуги з його транспортування (стаття 6).
Пункт 17 мирової угоди передбачає, що у випадку повного або часткового нездійснення платежів, згідно з графіком, визначеним пунктом 6 мирової угоди, що дорівнює сумі двох місячних платежів, вважається, що строк погашення усієї несплаченої суми залишку заборгованості, вказаної у пункті 6 мирової угоди, настав, і позивач, як стягувач, вправі звернутись до органів державної виконавчої служби або приватного виконавця для дострокового примусового стягнення усієї суми залишку заборгованості за мировою угодою (пред`явити ухвалу про затвердження мирової угоди для примусового виконання), а відповідач зобов`язується сплатити позивачу штраф у розмірі 36 684 869,54 грн (тридцять шість мільйонів шістсот вісімдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят дев`ять гривень 54 коп.).
Стаття 61 Конституції України містить заборону притягувати до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення, а частина друга статті 550 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вказує, що не можна нараховувати проценти на неустойку.
У межах цього провадження касаційний суд не може ревізувати чи переглядати затверджену судовим рішенням мирову угоду, водночас наведене не може бути залишено поза увагою при з`ясуванні природи порушення, за яке застосовується штраф за цим пунктом, і є визначальним для відповіді на питання, що (порушення якого саме зобов`язання) є підставою нарахування відповідного штрафу.
Так, за змістом частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання полягає у певній дії (сплатити гроші, передати майно, виконати роботу тощо) чи утриманні від певної дії. Виконання ж договору здійснюється через реалізацію прав та виконання обов`язків, що складають його зміст.
Про те, що цивільні права та обов`язки виникають із рішення суду тільки у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, йдеться у частині п`ятій статті 12 ЦК України. Вказівка на те, що судове рішення є механізмом примусового виконання обов`язку, який боржник не виконує добровільно, міститься також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22 (пункт 69).
Верховний Суд також неодноразово зазначав, що національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У цьому випадку результат тлумачення національного законодавства колегією суддів призводить до випадку, коли за наявності іншої законодавчо встановленої процедури врегулювання заборгованості до боржника застосовують до відповідальність за межами цієї процедури.
Тому, на моє переконання, Верховний Суд мав задовольнити касаційну скаргу, скасувати судові рішення та задовольнити скаргу на дії та бездіяльність приватного виконавця.
Суддя Лариса РОГАЧ