ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2025 р. Справа№ 910/14479/23 (910/5873/24)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

представника позивача адвоката Новікової В.О.,

представника відповідача адвоката Ларіонової О.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Представництва "Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 14.10.2024 (повний текст складено 21.10.2024, суддя Омельченко Л.В.)

у справі №910/14479/23 (910/5873/24)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран комплект"

до компанії Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї А.Ш. (Onur Taahhut Tasimacilik Insaat Ticaret ve Sanayi A.S., Турецька Республіка)

в особі Представництва "Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - арбітражний керуючий Реверук Петро Костянтинович,

про стягнення коштів,

в межах справи № 910/14479/23

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран комплект" (код 44367761),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гран комплект" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до компанії Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї А.Ш. (Onur Taahhut Tasimacilik Insaat Ticaret ve Sanayi A.S., Турецька Республіка) в особі Представництва (далі - відповідач) про стягнення пені в розмірі 3336731,97 грн, інфляційних в розмірі 2175760,28 грн та три відсотки річних в розмірі 251419,25 грн, а всього 5763911,50 грн, нараховані у зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару за договором поставки № 1708/21-1 від 17.08.2021, з якої:, 3% річних у розмірі та інфляційні втрати у розмірі, нараховані за періоди прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач вказує на неналежне виконання зобов`язань за договором поставки в частині своєчасної оплати поставленої продукції у період з 02.02.2022 по 18.02.2022.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 у справі № 910/14479/23 (910/5873/24) позов задоволено, вирішено стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 5763911,50 грн, що складаються з пені в розмірі 3336731,97 грн; 3% річних у розмірі 251419,25 грн та інфляційних втрат у розмірі 2175760,28 грн, судовий збір у сумі 86458,68 грн.

Судове рішення обґрунтоване тим, що факт поставки товару за договором поставки підтверджуються видатковими накладними на загальну суму 33874430,82 грн, оплата якої на загальну суму 26901308,78 грн (фактично поставлена у період з 02.02.2022 по 25.02.2022 включно) була здійснена з простроченням встановлених п. 2.5 Договору строків. Обов`язок по оплаті отриманої продукції відповідачем було виконано з порушенням погоджено в п. 2.5 Договору строку, оскілки остання із партій поставка була здійснена 25.02.2022, а повна оплата - лише 10.11.2022, а той час, як за такою партією грошове зобов`язання згідно вказаного пункту договору мало бути виконано не пізніше 08.04.2022.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

При цьому, судом першої інстанції відхилені як недоведені доводи про звільнення відповідача від відповідальності у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин - 24.02.2024 розпочалась повномасштабна військова агресія Російської Федерації проти України.

Одночасно, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення суми неустойки присудженої до стягнення, керуючись власним розсудом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського Суду міста Києва від 14.10.2024 у справі 910/14479/23 (910/5873/24) повністю і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні рішення від 14.10.2024 не було досліджено обставин та доказів, які були долучені відповідачем, а саме обставин якими відповідач заперечує позовні вимоги, зокрема:

- виключний характер причин (форс-мажор) внаслідок яких відбулось прострочення;

- незначні строки порушення зобов`язання за Договором та й такі, що мали місце в період дії форс-мажорних обставин;

- позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність у позивача збитків саме у зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання зобов`язання за договором;

- поведінка позивача була спрямована на визнання існування форс-мажорних обставини та такий умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення, що підтверджуються підписанням актів звірки та відсутністю претензій;

- поведінка Представництва «Онур» була спрямована на виконання свого обов`язку;

- сплати відповідачем суми основного боргу відбулась у повному обсязі до звернення з позовом до суду;

- пеня та штраф є надмірно великими порівняно із збитками кредитора (у кредитора відсутні збитки, Позивач не надав доказів існування збитків);

- Представництво «Онур» забезпечує безперебійну роботу інфраструктурних об`єктів України, вносить вклад у забезпечення обороноздатності країни, та віддає частину доходу для забезпечення ключових (національних) потреб;

- неспіврозмірність (арифметична некоректність) та неадекватність заявленої до стягнення суми неустойки, що є порушенням інтересів Позивача та не відповідає передбаченим у статті 3, частині 3 статті 509 та частинах першій-другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Окрім того, відповідачем заявлялось у відзиві про зменшення розміру неустойки відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Позиції учасників справи.

Позивач у відзиві просив у задоволенні апеляційної скарги, поданої на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 у справі № 910/14479/23 (910/5873/24) відмовити.

За доводами позивача, посилання скаржника на форс-мажор, який не може у даному випадку свідчити про звільнення відповідача від обв`язку з сплати штрафних санкцій та не значні строки порушення зобов`язань, не відповідають дійсності оскільки остання оплата відбулась з прострочення більш ніж на пів року. Тож, вказані факти не заслуговують на увагу та не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Дії суду під час апеляційного розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, розгляд справи №910/14479/23 (910/5873/24) призначено до розгляду в судовому засіданні на 28.01.2025.

В судовому засіданні 28.01.2025 оголошувалась перерва до 11.02.2025 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

11.02.2025 в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

17.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" (постачальник) та Onur Taahhut Tasimacilik Insaat Ticaret ve Sanayi Anonim Sirketi (Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті), від імені якого діє Представництво "Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті" (покупець) було укладено договір поставки № 1708/21-1 (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити покупцю в порядку та на умовах, визначених цим Договором щебінь, пісок тощо (далі - продукція), а покупець зобов`язався приймати продукцію та оплачувати її на умовах цього договору.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Договору кількісні характеристики, а також асортимент продукції визначаються заявками покупця і закріплюються у відповідних видаткових накладних або у специфікаціях (за домовленістю сторін), які є невід`ємною частиною цього договору. Загальна кількість продукції, яка поставляється згідно з умовами цього договору, визначається після припинення дії цього договору на підставі відповідних видаткових накладних.

Згідно із п. 2.5 Договору розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах відстрочки платежу протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту отримання продукції.

Положеннями п. п. 3.3, 3.4 Договору встановлено, що товар постачається на умовах СРТ - станція покупця. Датою поставки товару вважається дата відвантаження товару, тобто дата відмітки на залізничній накладній (квитанції) про прийом вантажу (товару) до перевезення станцією відправлення.

У відповідності до п. 3.7 Договору право власності на продукцію і ризик випадкової загибелі продукції переходить від постачальника до покупця з моменту передачі продукції покупцеві відповідно до умов поставки, зазначених в п. 3.3 цього договору.

Згідно із п. 5.6 Договору у випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим договором покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2022, а в частині грошових зобов`язань - до їх повного виконання сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору у період його дії позивачем було постановлено, а відповідачем прийнято та оплачено товар на загальну суму 87 694 702,73 грн, з яких за 2022 рік на суму 33 874 430,82 грн, що не заперечується сторонами та підтверджується зібраними в матеріалах справи документами (накладними, актом звірки), а саме:

- копією договору поставки № 1708/21-1 від 17.08.2021;

- копіями видаткових накладних № 170 від 18.02.2022, № 173 від 19.02.2022, № 172 від 18.02.2022, № 174 від 19.02.2022, № 181 від 20.02.2022, № 177 від 20.02.2022, № 176 від 20.02.2022, № 169 від 18.02.2022, № 168 від 18.02.2022, № 167 від 18.02.2022, № 166 від 17.02.2022, № 165 від 17.02.2022, № 163 від 17.02.2022, № 162 від 17.02.2022, № 161 від 17.02.2022, № 160 від 17.02.2022, № 159 від 17.02.2022, № 158 від 16.02.2022, № 157 від 16.02.2022, № 156 від 16.02.2022, № 155 від 16.02.2022, № 154 від 16.02.2022, № 153 від 16.02.2022, № 152 від 16.02.2022, № 151 від 15.02.2022, № 150 від 15.02.2022, № 141 від 14.02.2022, № 149 від 15.02.2022, № 148 від 15.02.2022, № 147 від 15.02.2022, № 146 від 14.02.2022, № 145 від 14.02.2022, № 144 від 14.02.2022, № 142 від 14.02.2022, № 139 від 14.02.2022, № 138 від 13.02.2022, № 133 від 13.02.2022, № 131 від 13.02.2022, № 130 від 13.02.2022, № 129 від 12.02.2022, № 124 від 12.02.2022, № 123 від 12.02.2022, № 122 від 12.02.2022, № 118 від 11.02.2022, № 117 від 11.02.2022, № 115 від 10.02.2022, № 114 від 10.02.2022, № 113 від 10.02.2022, № 112 від 10.02.2022, № 111 від 10.02.2022, № 110 від 09.02.2022, № 107 від 09.02.2022, № 105 від 09.02.2022, № 104 від 09.02.2022, № 103 від 09.02.2022, № 102 від 09.02.2022, № 101 від 09.02.2022, № 97 від 08.02.2022, № 98 від 08.02.2022, № 95 від 07.02.2022, № 94 від 06.02.2022, № 93 від 05.02.2022, № 92 від 04.02.2022, № 91 від 04.02.2022, № 90 від 06.02.2022, № 89 від 06.02.2022, № 88 від 06.02.2022, № 87 від 06.02.2022, № 84 від 05.02.2022, № 83 від 05.02.2022, № 87 від 06.02.2022, № 80 від 04.02.2022, № 79 від 03.02.2022, № 78 від 03.02.2022, № 77 від 03.02.2022, № 74 від 02.02.2022, № 73 від 01.02.2022, № 71 від 01.02.2022, № 70 від 01.02.2022, № 67 від 31.01.2022, № 66 від 31.01.2022, № 65 від 30.01.2022, № 64 від 30.01.2022, № 63 від 30.01.2022, № 62 від 29.01.2022, № 61 від 28.01.2022, № 60 від 28.01.2022, № 59 від 28.01.2022, № 56 від 28.01.2022, № 55 від 27.01.2022, № 28 від 17.01.2022, № 22 від 15.01.2022, № 16 від 13.01.2022;

- копією акту звірки взаємних розрахунків за період 2022 року між ТОВ "Гран Комплект" і Представництвом "Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті";

- копіями залізничних накладних;

Втім, частина поставленої продукції на суму 26901308,78 грн (поставка відбувалась з 02.02.2022 по 25.02.2022) оплачена з порушенням узгоджених у п. 2.5 Договору строків розрахунків, у зв`язку з чим позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 3336 731,97 грн, 3% річних в сумі 251419,25 грн, інфляційні втрати в сумі 2175760,28 грн.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В системному розумінні положень п. п. 2.5, 3.4 Договору обов`язок відповідача здійснити оплату поставленої продукції настає у момент поставки продукції на умовах відстрочення платежу - протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту отримання продукції.

Як вірно встановив суд першої інстанції, обов`язок (по оплаті отриманої продукції) відповідачем було виконано з порушенням погоджено в п. 2.5 Договору строку, оскільки остання поставка була здійснена 25.02.2022, а повна оплата - лише 10.11.2022, а той час, як за такою партією грошове зобов`язання згідно вказаного пункту договору мало бути виконано не пізніше 08.04.2022.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач обов`язку по оплаті продукції у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Належить погодитись із судом першої інстанції про правильність наведених позивачем розрахунків заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, а відтак і про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Щодо можливості зменшення неустойки, про яку зазначив відповідач у відзиві на позов.

Так, Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. (постанова Верховного Суду від 20.10.2021 у справі N 910/8396/20).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Відхиливши доводи відзиву про можливість зменшення суми неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, суд першої зазначив, що за змістом норм ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе її зменшення.

Тобто, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При цьому, як було зазначено вище, вирішуючи таке питання суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Колегія суддів, частково погоджуючись із доводами апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи та помилково не взяв до уваги наведені відповідачем у відзиві доводи на підтвердження необхідності зменшення неустойки у даній справі. Такими обставинами, зокрема, є виключний характер причин (форс-мажор) внаслідок яких відбулось прострочення - повномасштабне вторгнення РФ в Україну; часткові оплати продукції протягом дії форс-мажорних обставин та погашення боргу в повному обсязі до дня звернення до суду із даним позовом; в цілому поведінка відповідача була спрямована на виконання свого зобов`язання, хоч і з порушенням строку; сума пені є надмірно великою, враховуючи, що позивач не повідомляв суд про існування збитків, яких він зазнав внаслідок прострочення відповідача.

Отже, на переконання колегії суддів, в даному випадку, у суду були всі підстави для зменшення присудженої до стягнення суми неустойки, враховуючи наведені вище обставини.

Позаяк суд першої інстанції помилково дійшов протилежного висновку, не з`ясував в повному обсязі обставини справи, належить змінити рішення суду в частині стягнення пені, зменшивши її суму на 50 відсотків.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Одночасно, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів доходить висновку, що обґрунтовано задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, господарський суд першої інстанції не з`ясував дійсні обставини справи в частині можливості зменшення неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з чим оскаржуване рішення належить змінити в цій частині, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, рішення суду не підлягає зміні в частині висновку про задоволення позову в повному обсязі, то судові витрати в суді першої інстанції не підлягають перерозподілу апеляційним судом та покладаються на відповідача повністю.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі заявлені вимоги про скасування рішення суду із прийняттям нового про відмову в позові, тобто апеляційна скарга частково задоволена з інших підстав, при цьому, спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то колегія суддів доходить висновку про покладення судових витрат в апеляційному суді також на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1, 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Представництва "Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 у справі № 910/14479/23 (910/5873/24) змінити та викласти пункт другий резолютивної частини рішення в наступній редакції.

3. Зменшити суму пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 50 % до 1668365,99 грн.

Стягнути з Onur Taahhut Tasimacilik Insaat Ticaret ve Sanayi A.S. (Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї А.Ш.; квартал Ількбахар, 612 вулиця, Чанкая, Анкара, Турецька Республіка; номер державної реєстрації (ідентифікаційний код) 83588, реєстраційний номер в Торговельній палаті м. Анкара 37/1796), що діє в Україні через Представництво "Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті" (179037, м. Львів, вул. Б. Хмельницького 212 корпус 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран комплект" (, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 30/32, оф. 206В) грошові кошти у розмірі 4095545 (чотири мільйони дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять) грн 52 коп., що складаються з пені в розмірі 1668365 грн 99 коп., 3% річних у розмірі 251 419,25 грн та інфляційних втрат у розмірі 2 175 760,28 грн.

4. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 25.02.2025.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

Б.В. Отрюх