РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2025Справа № 910/15064/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський порт Дунай-Кілія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна",

Одеської обласної (військової) державної адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державне підприємство "Адміністрація морських портів України"

про визнання незаконним та скасування пункту 2 розпорядження від 31.07.2024 №А-2024, визнання недійсним договору оренди від 02.09.2024,

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Солонюк К.Г.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський порт Дунай-Кілія" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна" (далі - відповідач 1, ТОВ "Еліксир Україна"), Одеської обласної (військової) державної адміністрації (далі - відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державне підприємство "Адміністрація морських портів України", у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати пункт 2 розпорядження Одеської обласної державної адміністрації "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна" земельної ділянки в оренду" №724/ А-2024 від 31.07.2024, яким надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Eліксир Україна" в оренду на 49 років земельну ділянку (кадастровий номер :02:001:0041) площею 4,3660 га із земель державної власності (категорія - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення), з цільовим призначенням 12.02- для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту, яка розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, Кілійська міська рада;

- визнати недійсним договір оренди землі від 02.09.2024 укладений між Одеською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна" щодо передачі в оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0041, яка розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, Кілійська міська рада.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пункт 2 розпорядження Одеської обласної державної адміністрації "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна" земельної ділянки в оренду" №724/ А-2024 від 31.07.2024 порушує права Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський порт Дунай-Кілія" як співвласника нерухомого майна: комплексу будівель та споруд, які знаходяться в м. Кілія, вул. Портова, 4, та яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0041. Позивач стверджує, що передача всієї земельної ділянки одному співвласнику зазначеного нерухомого майна здійснена без належних на те підстав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 прийнято до розгляду справу №910/15064/24 та призначено підготовче засідання на 22.01.2025.

Через систему "Електронний суд" 24.12.2024 від Одеської обласної (військової) державної адміністрації надійшов відзив, у якому державна адміністрація просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим що 14.04.2023 ТОВ "Еліксир Україна" придбало внаслідок приватизації державного майна не частку у праві власності на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: м. Кілія, вул. Портова, 4, а саме єдиний майновий комплекс державного підприємства, а тому в сили приписів абзацу 1 частини 13 статті 120 Земельного кодексу України Одеською обласною (військовою) державною адміністрацією було передано в оренду ТОВ "Еліксир Україна" земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0041, що знаходиться під єдиним майновим комплексом придбаним ТОВ "Еліксир Україна" на аукціоні.

Також відповідач 2 зазначає, що даний спір стосується земельної ділянки, яка належить на праві власності державі, а тому передача такої земельної ділянки не потребує дозволу співвласників нерухомого майна.

Через систему "Електронний суд" 24.12.2024 від ТОВ "Еліксир Україна" надійшов відзив, в якому товариство заперечувало проти задоволення позову з наступних підстав.

Відповідач 1 наголошує на тому, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0041 площею 4,366 га зареєстровано за державою в особі Одеської обласної (військової) державної адміністрації, а відтак остання наділена правом розпоряджатися даною земельною ділянкою, а не Ізмаїлівська районна державна адміністрація.

Також, відповідачем 1 зазначено, що йому передано в оренду земельну ділянку, яка перебувала на праві постійного користування у державного підприємства, єдиний майновий комплекс якого ним приватизовано, що повністю відповідає приписам частини 13 статті 120 Земельного кодексу України

Окрім того відповідач 1 наголошує, що в даному випадку виключена можливість проведення конкурсних процедур щодо передачі земельної ділянки у користування, оскільки це буде суперечити приписам частини 2 статті 134 Земельного кодексу України.

Через систему "Електронний суд" 30.12.2024 від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" надійшли пояснення в яких зазначено про те, що підприємство очікує на продовження дій ТОВ "Еліксир Україна" на виділення у натурі земельних ділянок під об`єктами, що є у спільній сумісній власності Держави України, ТОВ "Еліксир Україна" та ТОВ "Морський порт Дунай-Кілія".

Через систему "Електронний суд" 31.12.2024 та 31.12.2024 від ТОВ "Морський порт Дунай-Кілія" надійшли заперечення на відзиви відповідачів, в яких позивач наголошує на відсутність правовстановлюючого документу на підтвердження виникнення права власності у відповідача 2 на спірну земельну ділянку, а відтак у останнього не виникали права на розпорядження цією земельною ділянкою. Позивач стверджує, що за ТОВ "Еліксир Україна" не реєструвалось право власності на єдиний майновий комплекс, а лише на частину в комплексі.

Також у запереченнях позивач зазначає, що співвласниками об`єктів нерухомості за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна:23, а саме комплексу будівель та споруд, які знаходяться за адресою м. Кілія, вул. Портова,4 є: ТОВ «Морський порт Дунай-Кілія» з часткою у розмірі 6/100; ТОВ «Еліксир Україна» з часткою у розмірі 93/100 та Держава Україна з часткою у розмірі 1/100, а тому до кожного з співвласників перейшло право користування земельною ділянкою відповідно до її частки в нерухомому майні, а передача всієї земельної ділянки в оренду лише відповідачу-1 порушує таке право позивача. Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що Одеська обласна державна адміністрація, виносячи спірне розпорядження та укладаючи спірний договір оренди від 02.09.2024 з ТОВ «Еліксир Україна», фактично надала незаконні переваги одному співвласнику нерухомого майна перед іншими, передаючи в користування всю земельну ділянку на якій знаходиться майно що перебуває в спільній часткової власності, без участі всіх співвласників, позбавивши інших співвласників можливості користуватися землею для обслуговування своїх часток в нерухомому майні, тим самим порушивши права інших співвласників, в тому числі ТОВ «Морський порт Дунай-Кілія» та безпідставно зобов`язуючи останнього звертатися до ТОВ «Еліксир Україна» щодо укладення договору суборенди частини спірної земельної ділянки, враховуючи, що відповідач-1 є як і позивач власником об`єктів нерухомості, які розташовані на спірній земельній ділянці.

Через систему "Електронний суд" 08.01.2025 від ТОВ «Еліксир Україна» надійшли заперечення, в яких товариство продублювало пояснення зазначені у відзиві та повторно наголосило на тому, що правове становище позивача з укладенням спірного договору не змінилось, оскільки речові права на всю спірну ділянку до моменту прийняття відповідачем 2 спірного розпорядження та укладення договору було оформлене за іншою особою, що свідчить лише про зміну особи попереднього землекористувача, що не може розглядатися як порушення прав позивача на земельну ділянку.

Відповідач 1 звертає увагу на те, що спірна земельна ділянка вже перебувала на праві постійного користування у державного підприємства, якому на праві господарського відання належала та ж сама частка у праві власності на комплекс будівель та споруд, яка перейшла ТОВ «Еліксир Україна» з урахуванням передбаченої у законодавстві трансформації такого права з права постійного користування на той вид речового права, який відповідає правовому статусу покупця єдиного майнового комплексу (оренда).

Протокольною ухвалою суду від 22.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 19.02.2025.

В судовому засіданні 19.02.2025 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги; представники відповідачів заперечили проти задоволення позовних вимог; представник третьої особи заперечив проти задоволення позовних вимог.

19.02.2025 у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 15.03.2007 у справі №2-818/2007 визнано прилюдні торги від 16.02.2007 по реалізації будівлі павільйону Морвокзалу за літ. «Х», інв. №860 та будівлі санпропускника з котельнею літ. «Б-Б1», інв. №841 такими, що відбулися, акти державного виконавця про проведені прилюдні торги, затверджені начальником ДВС у Кілійському районі Одеської області 01.03.2007, законними; визнано за Балакірєвим Романом Володимировичем, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на: будівлі павільйону Морвокзалу, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Железнякова, 4 (Літ. «Х», інв. №860) - 1-поверхова будівля загальною площею приміщень - 177,1 кв.м.; будівлі санпропускника з котельнею, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Железнякова, 4 (літ. «Б-Б1», інв. №841) - поверхова будівля загальною площею приміщень - 163,5 кв.м., що складають 6/100 долей від всього комплексу будівель та споруд.

29.11.2007 між ОСОБА_1 (продавець) та фірмою "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (покупець) укладено договір купівлі-продажу частини комплексу будівель та споруд, який посвідчений приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу, та зареєстрований в реєстрі за №8368.

Згідно вказаного договору купівлі-продажу частини комплексу будівель та споруд продавець передав покупцю, а покупець прийняв у власність 6/100 частин комплексу будівель та споруд, що знаходиться в Одеській області, Кілійському районі, міста Кілія, по вулиці Железнякова під №4, та який складається в цілому з будівель та споруд, зазначених в схематичному плані під літерами: "А" - цегляна адмінбудівля загальною площею 478,5 кв.м; "Б-Б1" - цегляний санпропуск з котельною загальною площею 163,5 кв.м.; "В" - цегляна теплиця загальною площею 121,0 кв.м.; "Г" - цегляний склад загальною площею 925,6 кв.м.; "Е" - цегляний магазин загальною площею 65,4 кв.м; "Ж-Ж1-Ж2" цегляний гараж загальною площею 570,5 кв.м.; "З" - цегляний спортзал загальною площею 58,6 кв.м.; "И" - цегляні теслярські майстерні загальною площею 99,9 кв.м.; "К" - цегляний склад РСГ загальною площею 190,7 кв.м.; "Л-Л1" - цегляна радіостанція загальною площею 239,5 кв.м.; "М" - цегляний матеріальний склад загальною площею 91,6 кв.м.; "Н" - цегляний матеріальний склад загальною площею 575,0 кв.м.; "О-О1-О2" - цегляні мехмайстерні загальною площею 201,1 кв.м.; "П" - цегляні мехмайстерні загальною площею 220,7 кв.м.; "Р" - цегляна такелажна загальною площею 165,2 кв.м.; "С" - цегляна вагова загальною площею 7,1 кв.м.; "Т" - цегляна прохідна загальною площею 20,8 кв.м.; "У" - цегляний склад загальною площею 354,9 кв.м.; "Ф" - цегляна насосна загальною площею 29,3 кв.м.; "Х" - цегляний павільйон морвокзалу загальною площею 177,1 кв.м.; "Ц" - цегляний зернопереробний комплекс загальною площею 4,8 кв.м.; "Ч" - бетонно-металевий ангар загальною площею 522,8 кв.м.; "Ш" - цегляну-з бетонних блоків цементний склад загальною площею 48,2 кв.м.; "Щ" - кам`яна будівля загальною площею 13,3 кв.м.; "Є" - цегляний матеріальний склад загальною площею 139,5 кв.м.; "Ю" - цегляна заправочна; "Я" - навіс з бензоколонкою; "1А" - металевий склад; "1Б" - навіс; "1В" - убиральня; "1Г" - цегляна убиральня; "1Д" - металевий склад; "1Е" - дерев`яно-металевий такелажний склад; "1Ж" - металевий склад; "1З" - металевий склад; "1И" - навіс; "1К" - цегляна вагова; "1Л" - навіс; "1М" - цегляна насосна; "1Н" - цегляна трансформаторна; "1О" - металевий склад; "1П" - металевий склад; "1Р" - дерев`яне БСУ; "1С" - металевий тир; "1Т" - цегляна убиральня; "1У" - навіс; "1Ф" - бетонно-цегляний склад пального; "1Х" - металевий склад; 1-48; I-III - надвірні споруди; всього загальною площею 5489,6 кв.м., розташованих на земельній ділянці 43415 кв.м. та сплачує за нього певну грошову суму.

Згідно витягу комунального підприємства "Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.12.2007 №16921134 власником комплексу будівель та споруд, за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, буд. 4 є фірма "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, з часткою приватної власності - 6/100, про що здійснено запис в книзі №24, стор. 7.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.07.2019 виданого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-673, Товариству з обмеженою відповідальністю «Ларнс» належить на праві власності майно, що складається з 6/100 часток комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, буд. 4, та складається з санпропуска з котельною літ. "Б-Б1", площею 163,5 кв.м., павільйону морвокзалу літ. "Х", площею 177,1 кв.м., загальною площею 340,6 кв.м., вартістю - 1 812 388 грн; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 23, загальною площею об`єкта 5489,60 кв.м., що складається в цілому з літ. "А" - адмінбудівля; "Б-Б1" -санпропуск з котельнею; "В" - теплиця; "Г" - склад; "Е" - магазин; "Ж-Ж1-Ж2" - гараж; "З" -спортзал; "И" -теслярські майстерні; "К" - склад РСГ; "Л-Л1" -радіостанція; "М" -матеріальний склад; "Н" -матеріальний; "О-О1-О2" -мехмайстерні; "П" - мехмайстерні; "Р" - такелажна; "С" - вагова; "Т" - прохідна; "У" - склад; "Ф" - насосна; "Х" - павільйон морвокзалу; "Ц" - зернопереробний комплекс; "Ч" - ангар; "Ш" - цементний склад; "Щ" -будівля; "Є" - матеріальний склад; "Ю" - заправочна; "Я" - навіс з бензоколонкою; "1А" - склад; "1Б" - навіс; "1В" - убиральня; "1Г" - убиральня; "1Д" - склад; "1Е" - такелажний склад; "1Ж" - склад; "1З" - склад; "1И" - навіс; "1К" - вагова; "1Л" - навіс; "1М" - насосна; "1Н" - трансформаторна; "1О" - склад; "1П" - склад; "1Р" - БСУ; "1С" - тир; "1Т" - убиральня; "1У" - навіс; "1Ф" - склад пального; "1Х" - склад; 1-48; I-III - надвірні споруди, яке придбане Товариством з обмеженою відповідальністю «Ларнс» за 1 848 635,76 грн, що раніше належало фірмі "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

Згідно акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Морський порт Дунай-Кілія» від 19.10.2022 посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №№ 3746, 3747 ТОВ «Ларнс» передає, а ТОВ «Морський порт Дунай-Кілія» приймає у власність в якості вкладу до статутного капіталу ТОВ «Морський порт Дунай-Кілія» наступне нерухоме майно: 6/100 часток комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Железнякова, буд. 4, та складається з санпропуска з котельною літ. "Б-Б1", площею 163,5 кв.м., павільйону морвокзалу літ. "Х", площею 177,1 кв.м., загальною площею 340,6 кв.м., загальною площею об`єкта 5489,60 кв.м., що складається в цілому з літ. "А" - адмінбудівля; "Б-Б1" -санпропуск з котельнею; "В" - теплиця; "Г" - склад; "Е" - магазин; "Ж-Ж1-Ж2" - гараж; "З" -спортзал; "И" -теслярські майстерні; "К" - склад РСГ; "Л-Л1" -радіостанція; "М" -матеріальний склад; "Н" -матеріальний; "О-О1-О2" -мехмайстерні; "П" - мехмайстерні; "Р" - такелажна; "С" - вагова; "Т" - прохідна; "У" - склад; "Ф" - насосна; "Х" - павільйон морвокзалу; "Ц" - зернопереробний комплекс; "Ч" - ангар; "Ш" - цементний склад; "Щ" -будівля; "Є" - матеріальний склад; "Ю" - заправочна; "Я" - навіс з бензоколонкою; "1А" - склад; "1Б" - навіс; "1В" - убиральня; "1Г" - убиральня; "1Д" - склад; "1Е" - такелажний склад; "1Ж" - склад; "1З" - склад; "1И" - навіс; "1К" - вагова; "1Л" - навіс; "1М" - насосна; "1Н" - трансформаторна; "1О" - склад; "1П" - склад; "1Р" - БСУ; "1С" - тир; "1Т" - убиральня; "1У" - навіс; "1Ф" - склад пального; "1Х" - склад; 1-48; I-III - надвірні споруди, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 313776987 від 31.10.2022.

Згідно наказу Фонду державного майна України №80 від 20.01.2020 «Про прийняття до сфери управління Фонду державного майна України єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» прийнято із сфери управління Міністерства інфраструктури України (в теперішній час Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України) до сфери управління Фонду державного майна України єдиний майновий комплекс Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ», крім майна, що не підлягає приватизації.

Відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено 15.12.2022 Державним реєстратором Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Соломикіною І.С., зі зміною власника з Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на Державу Україну, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №376986608 від 02.05.2024.

14.04.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (продавець) та ТОВ «Еліксир Україна» (покупець) укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» за результатами електронного аукціону з умовами, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрований в реєстрі за №1376.

Відповідно до даного договору, а саме п.1.1.2. Договору продавець зобов`язується передати у власність (продати) покупцю об`єкт малої приватизації - Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ», який розташований зокрема за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, місто Кілія, вулиця Портова 4 (колишня адреса - Одеська область, Кілійський район, місто Кілія, вул. Железнякова, 4).

На підставі рішення №69100706 від 31.08.2023 державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни та вищевказаного договору купівлі-продажу від 14.04.2023 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліксир Україна» зареєстровано право власності на частку у розмірі 93/100 - в об`єкті нерухомості: комплекс будівель та споруд за адресою: Одеська обл., Кілійський р., м. Кілія, вул. Железнякова, 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23, що підтверджуються копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №376986608 від 02.05.2024, частка у розмірі 1/100 у вищезазначеному майні залишилась у власності Держави.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №376986608 від 02.05.2024, в Державній власності в теперішній час знаходиться частка у розмірі 1/100 комплексу будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Кілія, вулиця Портова (Железнякова), 4 також відповідно до даної інформаційної довідки Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» () є правокористувачем прохідної літ. «Т», трансформаторної літ. « 1Н», надвірних споруд №23; надвірних споруд №7, надвірних споруд №16,15, надвірних споруд №48; надвірних споруд І, які входять до складу комплексу будівель і споруд, який знаходиться за адресою: Одеська область, м. Кілія, вулиця Портова (Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23 та дане майно знаходиться в господарському віданні Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Співвласниками об`єктів нерухомості за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 23, а саме комплексу будівель та споруд, які знаходяться за адресою м. Кілія, вул. Портова, 4 є: ТОВ «Морський порт Дунай-Кілія» з часткою у розмірі 6/100; ТОВ «Еліксир Україна» з часткою у розмірі 93/100; Держава Україна з часткою у розмірі 1/100.

Комплекс будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Одеська область, м. Кілія, вулиця Портова, 4 розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером: №:02:001:0041, площею 4.366 га, яка знаходилась у постійному користуванні Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» на підставі державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-ОД №000016 від 05.02.2004, виданого Кілійською міською Радою народних депутатів Кілійського району Одеської області України, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №59, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 05.01.2022 та державним актом.

31.07.2024 розпорядженням №724/А-2024 Одеської обласної державної адміністрації «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Еліксир Україна» земельної ділянки в оренду»:

- припинено право постійного користування земельною ділянкою Державному підприємству «Морський торговельний порт «Усть-Дунайськ» загальною площею 4,3660 га з кадастровим номером :02:001:0041, цільове призначення 12.02 - для розміщення та експлуатації будівель та споруд морського транспорту, яка розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, Кілійська міська рада (державний акт на право постійного користування землею серія-ІІ-ОД №000016 від 05 лютого 2004 року);

- надано ТОВ «Eліксир Україна» в оренду на 49 років земельну ділянку (кадастровий номер :02:001:0041) площею 4,3660 га із земель державної власності (категорія - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення) з цільовим призначенням 12.02-для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту, яка розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, Кілійська міська рада;

- доручено начальнику відділу правового представництва та захисту юридичного управління апарату Одеської обласної державної адміністрації від імені Одеської обласної державної (військової) адміністрації укласти договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Eліксир Україна», встановивши річну орендну плату за земельну ділянку у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

02.09.2024 між Одеською обласною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ «Еліксир Україна» (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до п.1.1. якого орендодавець на підставі розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 31.07.2024 №724/-2024 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Еліксир Україна» земельної ділянки в оренду» надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0041 із земель державної власності (категорія - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення) з цільовим призначенням 12.02 - для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту, яка розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, Кілійська міська рада.

Відповідно до п.3.1. договору строк дії договору становить 49 років.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно управління «Центр надання адміністративних послуг» Любашівської селищної ради Одеської області Чернієнко Ольги Валеріївни №74938173 від 09.09.2024 за ТОВ «Еліксир Україна» зареєстровано право оренди вищевказаною земельною ділянкою, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №400464813 від 23.10.2024.

Позивач вважаючи вказане розпорядження Одеської обласної державної адміністрації в частині надання земельної ділянки в оренду ТОВ «Еліксир Україна» та укладений на його підставі договір оренди від 02.09.2024 незаконними, винесеними та укладеними з порушенням норм матеріального права, оскільки передача всієї земельної ділянки одному співвласнику здійснена без належних правових підстав, з порушенням прав позивача як співвласника нерухомого майна, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Щодо доводів позивача стосовно того, що Одеська обласна державна адміністрація не мала права розпоряджатися спірною ділянко, лише за умови державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно без наявності інших правовстановлюючих документів на право власності на таку земельну ділянку, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення, розпорядження) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Законодавство України, складаючись з окремих законодавчих актів, становить єдину цілісну систему. Тому законодавчий акт та його окремі положення мають застосовуватись не окремо, а в сукупності як з іншими положеннями того ж законодавчого акта, так і з положеннями інших законодавчих актів. Тлумачення законодавства судам слід здійснювати системно, враховувати правову природу спірних відносин, загальну спрямованість законодавства та права України в цілому, а результат тлумачення законодавства має бути розумним та справедливим (пункт 6 статті 3 ЦК України). Національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18 (пункт 80).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав. Державна реєстрація речових прав виконує важливу функцію інформування третіх осіб про права та обтяження на майно, а у випадках, встановлених законом, з такою реєстрацією пов`язується виникнення прав на нерухоме майно (абзац третій частини другої статті 331 ЦК України). Хоча державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (пункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (пункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13)).

Тому загальна спрямованість Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" полягає у забезпеченні достовірності та несуперечливості відомостей Державного реєстру прав. Механізм реалізації цього фундаментального підходу закріплений, зокрема, у пункті 5 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", яким встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Отже, інші положення цього Закону повинні застосовуватись у сукупності з нормою цього пункту.

Тобто, державна реєстрація це не підстава набуття права власності чи права постійного користування земельною ділянкою, а засвідчення державою вже набутого особою речового права, тому не можна ототожнювати факт набуття права власності або постійного землекористування з фактом його державної реєстрації. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності чи права постійного користування земельною ділянкою, оскільки такої підстави закон не передбачає (схожий за змістом висновок викладено у пункті 23 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17).

Судом встановлено, що власником земельної ділянки за реєстраційним номером 223 та кадастровим номером :02:001:0041 є Держава в особі Одеської обласної державної адміністрації, натомість позивач стверджує, що вказаною земельною ділянкою має розпоряджатися Ізмаїльська районна державна адміністрація, що вочевидь суперечить вже зареєстрованому праву.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розпорядження "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна" земельної ділянки в оренду" №724/А-2024 від 31.07.2024 Одеською обласною державною адміністрацією було прийнято без перевищення повноважень.

Разом з тим, ураховуючи предмет позову в цій справі, суд зазначає, що у пунктах 47- 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 сформульовано такий правовий висновок:

"Обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення вимоги про визнання рішення Уманської міської ради незаконним та його скасування не може призвести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності), зокрема повернення у його володіння або користування спірної земельної ділянки, відшкодування шкоди.

Серед способів захисту речових прав ЦК України виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387), усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391), визнання права власності (стаття 392), відшкодування матеріальної і моральної шкоди (статті 1166, 1167, 1173).

Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване. Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38, 39), від 1 та 15 жовтня 2019 року у справах № 911/2034/16 (пункт 46) та № 911/3749/17 (пункти 6.25, 6.26), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17.

Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).

У справі, що переглядається, задоволення позовних вимог Родниківської сільської ради про визнання незаконним та скасування спірного рішення Уманської міської ради про передачу в оренду земельної ділянки третій особі, яке вже було реалізоване і вичерпало свою дію, не призведе до поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування або розпорядження ним зазначеним майном, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів захисту.

Виходячи з обставин цієї справи належним способом захисту позивача буде звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, якщо позивач був позбавлений права володіння земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, якщо позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав".

Отже, вказане свідчить, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права як: "визнати незаконним та скасувати пункт 2 розпорядження Одеської обласної державної адміністрації "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна" земельної ділянки в оренду" №724/ А-2024 від 31.07.2024, яким надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Eліксир Україна" в оренду на 49 років земельну ділянку (кадастровий номер :02:001:0041) площею 4,3660 га із земель державної власності (категорія - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення), з цільовим призначенням 12.02- для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту, яка розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, Кілійська міська рада" є неефективним, оскільки спірне розпорядження вже реалізоване і вичерпало свою дію виконанням - укладенням договору оренди землі від 02.09.2024 між Одеською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна" щодо передачі в оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0041, яка розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, Кілійська міська рада (схожий за змістом висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.04.2021 у справі №922/1030/20).

Щодо доводів позивача, що Одеською обласною державною адміністрацією при винесенні розпорядження "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна" земельної ділянки в оренду" №724/ А-2024 від 31.07.2024 не враховано те, що ТОВ "Еліксир Україна" не є одноосібним власником об`єктів нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, а володіє лише часткою у праві спільної часткової власності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 13 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, єдиний майновий комплекс), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, особами, які не можуть набувати земельну ділянку на такому праві, вони набувають таку земельну ділянку із земель державної або комунальної власності у власність або оренду. Набувач права власності на такий об`єкт зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування зобов`язаний не пізніше 30 днів з дня отримання поданого у встановленому порядку клопотання припинити право постійного користування земельною ділянкою, на якій розміщений відповідний об`єкт, та передати її у власність або оренду набувачу права власності на такий об`єкт.

Пропущення строку подання клопотання, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу права власності на відповідний об`єкт у передачі йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

Частиною п`ятою статті 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2022 позивач набув право власності на нерухоме майно - комплекс будівель та споруд за реєстраційним номером 23 з часткою 6/100.

21.07.2023 державним реєстратором, було прийнято рішення (№ 68549730 від 21.07.2023) стосовно реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0041 площею 4,366 га за державою, в особі облдержадміністрації, та зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою за ДП «Морський торгівельний порт «Усть-Дунайськ». З матеріалів справи встановлено, що 14 квітня 2023 року за результатами електронного аукціону з умовами між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та ТОВ «Еліксир Україна» укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Єдиного майнового комплексу ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ».

Наказом Фонду державного майна України від 01.12.2023 № 2161 «Про припинення юридичної особи - державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» шляхом реорганізації» розпочато процедуру припинення ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» реорганізація шляхом його приєднання до покупця єдиного майнового комплексу ТОВ «Еліксир Україна».

01.06.2024 до облдержадміністрації через Центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради звернулось ТОВ «Еліксир Україна» з заявою про передачу у власність, надання у постійне користування та оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності з переліком документів.

На підставі вищезазначеної заяви ТОВ «Еліксир Україна» та документами до неї, облдержадміністрацією винесено розпорядження від 31.07.2024 №724/А-2024 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна" земельної ділянки в оренду», яким було припинено право постійного користування земельною ділянкою ДП «Морський торгівельний порт «Усть-Дунайськ» загальною площею 4,366 га з кадастровим номером :02:001:0041 та надано ТОВ «Еліксир Україна» в оренду на 49 років земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0041 площею 4,366 га.

02.09.2024 було укладено договір оренди землі між облдержадміністрацією та ТОВ «Еліксир Україна», земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0041 площею 4,366 га в оренду строком на 49 років.

Так, облдержадміністрацією було передано в оренду ТОВ «Еліксир Україна» туж саму земельну ділянку (кадастровий номер :02:001:0041 площею 4,366), яка перебувала на праві постійного користування у ДП «Морський торгівельний порт «Усть-Дунайськ», під єдиним майновим комплексом, при цьому, конфігурація вищевказаної земельної ділянки не змінювалась.

Таким чином, у даному випадку ТОВ «Еліксир Україна» як правонаступник ДП «Морський торгівельний порт «Усть-Дунайськ» реалізувало своє право переходу прав на земельну ділянку на праві оренди, тобто підстави для відмови у задоволенні заяви про передачу у власність, надання у постійне користування та оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності були відсутні.

Матеріали справи не містять жодних доказів на вчинення позивачем дій з 19.10.2022 (моменту реєстрації права власності у розмірі 6/000) спрямованих на виділ земельної ділянки в натурі у відповідній частині, чи звернення до відповідного органу із заявою про передачу у власність, надання у постійне користування та оренду земельної ділянки.

Постановою Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі № 916/286/20, суд зазначив, що: «… особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені спірним договором та в результаті визнання недійсним договору інтереси заінтересованої особи будуть відновлені.».

Суд звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 р. у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Тобто в даному випадку, задоволення заявленого ТОВ «МП Дунай-Кілія" позову жодним чином не забезпечить відновлення його прав чи інтересів по відношенню до спірної земельної ділянки.

З врахуванням вище викладеного, ТОВ «МП Дунай-Кілія" обрало спосіб захисту, який не відповідає належному та не є ефективним, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у справі Мантованеллі проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 123, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський порт Дунай-Кілія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліксир Україна", Одеської обласної (військової) державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування пункту 2 розпорядження від 31.07.2024 №А-2024, визнання недійсним договору оренди від 02.09.2024 - відмовити в повному обсязі.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 03.03.2025.

Суддя Н.І. Зеленіна