ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025м. ДніпроСправа № 904/19/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" (м.Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент технолоджіз" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за депозитарним договором № Д-59/ц від 11.10.2013 у загальному розмірі 94 812 грн. 81 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент технолоджіз" (далі - відповідач) заборгованість за депозитарним договором № Д-59/ц від 11.10.2013 у загальному розмірі 94 812 грн. 81 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 80 221 грн. 05 коп. - основний борг;

- 10 639 грн. 72 коп. - інфляційні втрати;

- 3 952 грн. 04 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за депозитарним договором № Д-59/ц від 11.10.2013 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем у період з 01.11.2022 по 31.10.2024 послуги, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 80 221 грн. 05 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2023 року по листопад 2024 року у сумі 10 639 грн. 72 коп., а також 3% річних за період прострочення з 03.01.2023 по 16.12.2024 у сумі 3 952 грн. 04 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 03.01.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою, фізичною особою - підприємцем документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою та фізичною особою - підприємцем для забезпечення комунікації та зв`язку із ними зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Слід також відзначити, що місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вноситься до відомостей про цю юридичну особу. За змістом частини 4 статті 17 вказаного Закону, державній реєстрації підлягають зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться у Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачати або свідомо допускати можливість настання певних негативних ризиків (зокрема щодо неотримання поштової кореспонденції).

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: площа Героїв Майдану, будинок 1, офіс 206, м. Дніпро, 49000, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача (а.с.153).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Слід відзначити, що поштове відправлення на адресу відповідача, в якому містилася ухвала суду від 03.01.2025, було повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 від 16.01.2025 "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 154-157).

При цьому, відповідно до частин 6, 7 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Отже, в розумінні частини 3 статті 120 та частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України відповідач є належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом; ухвала суду від 03.01.2025 вважається врученою відповідачу у паперовому вигляді 16.01.2025 (а.с.154).

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу, фізичну особу - підприємця.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 № 1071) (далі Правила), які визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Відповідно до пункту 76 Правил для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил.

Згідно з пунктом 78 Правил поштові відправлення, адресовані юридичним особам, можуть видаватися їх представникам, уповноваженим в установленому законодавством порядку на одержання поштових відправлень.

Відповідно до пунктів 82, 83 Правил рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого (реєстрованого) листа з позначкою "Судова повістка", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду. Рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання поштових відправлень, під розпис. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.

Враховуючи все вищевикладене, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу, фізичну особу - підприємця.

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Слід також відзначити, що статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (пункт 18 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (розділ "Інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою") офіційним засобом зв`язку з відповідачем є, зокрема, телефон НОМЕР_1 (а.с.153).

Суд відзначає, що вказаний у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань номер телефону відповідача - НОМЕР_1 є офіційним та достовірним, отже може бути використаний судом для здійснення повідомлення відповідача у даній справі.

Слід також відзначити, що відповідно до частини 6 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Так, судом здійснювалися спроби повідомити відповідача про зміст ухвали суду від 03.01.2025, шляхом передачі телефонограми на номер телефону +66, який зазначений у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак телефонограма не була передана з незалежних від суду причин (телефон не працює) (а.с.151).

Слід відзначити, що інших засобів зв`язку з відповідачем Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також матеріали справи не містять.

В даному випадку господарським судом здійснені всі можливі заходи задля повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом, що підтверджується направленням ухвал суду на всі відомі суду засоби зв`язку з відповідачем.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 03.01.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124219075) надіслано судом 03.01.2025, зареєстровано в реєстрі 04.01.2025 та оприлюднено 06.01.2025, тобто завчасно; отже у позивача та відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела (у Єдиному державному реєстрі судових рішень).

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Так, ухвалою суду від 03.01.2025, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи встановлену вище дату вручення ухвали суду у паперовому вигляді відповідачу (16.01.2025, а.с.154), граничним строком для надання відзиву на позовну заяву є 31.01.2025.

Слід наголосити, що у зв`язку з запровадженням на території України з 24.02.2022 (в період строку для надання відзиву на позовну заяву) воєнного стану, господарським судом був наданий додатковий час для надання можливості сторонам, зокрема відповідачу, реалізувати свої права під час розгляду даної справи судом та висловлення своєї правової позиції щодо позовних вимог позивача. У даному випадку додатково наданий один місяць господарський суд вважає достатнім та розумним строком для вчинення необхідних процесуальних дій за існуючих обставин воєнного стану та ситуації у Дніпропетровській області (місцезнаходження відповідача та суду), а отже, вважає за доцільне здійснити розгляд даної справи за наявними матеріалами.

Слід також наголосити, що відповідних змін до законів України щодо автоматичного продовження чи зупинення процесуального строку на вчинення тих чи інших дій не внесено.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Отже, станом на 03.03.2025 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.01.2025, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Тобто, у статті 248 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив межі розумного строку для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а саме: не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно з частинами 2, 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Слід відзначити, що розгляд даної справи по суті розпочався 03.02.2025, а строк розгляду даної справи закінчується 04.03.2025, отже у даному випадку судому було надано сторонам максимально можливий строк для висловлення їх правових позицій та подання доказів по справі.

Відповідно до частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про надання послуг, строк дії договору, умови надання послуг та їх оплати, факт надання послуг, їх загальна вартість, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати, правомірність заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних.

Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" є професійним учасником на ринках капіталу та організованих товарних ринках, а саме: єдиним на території України Центральним депозитарієм цінних паперів, який в силу норм Закону України "Про депозитарну систему України" (далі - Закон), зокрема статті 9, статті вказаного 16 Закону, веде депозитарний облік всіх емісійних цінних паперів, крім тих, облік яких веде Національний банк України відповідно до компетенції, визначеної законом, здійснює відкриття та ведення рахунків у цінних паперах емітентів, Національного банку України, депозитарних установ, депозитаріїв-кореспондентів, клірингових установ, операторів організованих ринків капіталу та інвестиційних фірм.

Частинами 1 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як убачається з матеріалів справи, 11.10.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національний депозитарій України" (далі - Центральний депозитарій, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Менеджмент технолоджіз" (далі - Депозитарна установа, відповідач), що здійснювало діяльність на підставі виданої Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку (надалі в тексті «НКЦПФР») ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - депозитарної діяльності, а саме депозитарної діяльності депозитарної установи, був укладений Депозитарний договір № Д-59/ц, (далі - договір, а.с.12-16).

У подальшому, 17.07.2019 між центральним депозитарієм та депозитарною установою була укладена Угода № УДД-00/с про внесення змін до депозитарного договору (щодо, зокрема, відкриття та обслуговування сегрегованого(-их) рахунку (рахунків) у цінних паперах) (далі - угода, а.с.21-28), відповідно до якої текст договору був повністю викладений в новій редакції. Вказана угода була укладена шляхом подання депозитарною установою, підписаною кваліфікованим електронним підписом заяви про приєднання до умов угоди про внесення змін до депозитарного договору (щодо, зокрема, відкриття та обслуговування сегрегованого(-их) рахунку (рахунків) у цінних паперах), текст якої був опублікований на веб-сайті центрального депозитарію в мережі інтернет (а.с.20).

На підставі договору (з урахуванням змін, внесених угодою), центральний депозитарій зобов`язався надавати депозитарній установі послуги, визначені договором, в тому числі:

1) відкриття та обслуговування сегрегованого(-их) рахунку(-ів) у цінних паперах у цінних паперах депозитарної установи;

2) послуги зі зберігання та обліку цінних паперів, права на які та права за якими належать депонентам депозитарної установи, власникам цінних паперів, що не мають статусу депонентів, клієнтам номінального утримувача, клієнтам клієнта номінального утримувача, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові, та самій депозитарній установі;

3) послуги з обслуговування операцій на рахунку (рахунках) депозитарної установи, в тому числі здійснення розрахунків за правочинами щодо цінних паперів, укладеними на організованих ринках капіталу та поза організованими ринками капіталу, отримання доходів за цінними паперами на умовах, викладених у пункті 2.1.15 договору.

При цьому послуги, обумовлені договором, відповідно до пункту 1.1. договору надаються позивачем відповідачу відповідно до Правил центрального депозитарію цінних паперів, зареєстрованих НКЦПФР (далі - Правила), Регламенту провадження депозитарної діяльності центрального депозитарію цінних паперів, (далі - Регламент), Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему обробки інформації центрального депозитарію цінних паперів, яке в тому числі визначає шляхи/способи обміну інформацією між центральним депозитарієм та депозитарними установами, (далі - Положення про СОІ), чинних нормативно-правових актів України.

Відповідно до пункту 1.5. договору обмін інформацією між сторонами здійснюється у відповідності до Правил, Регламенту та Положення про СОІ. Сторони погодили, що центральний депозитарій визнає розпорядження повідомлення такі, депозитарною установою, розпорядження/повідомлення, що передані захищеним каналом зв`язку між центральним депозитарієм і депозитарною установою.

Порядок електронної ідентифікації та автентифікації в СОІ центрального депозитарію встановлюється Положенням про СОІ.

Згідно з пунктом 2.3.4 договору відповідач зобов`язався оплачувати послуги центрального депозитарію відповідно до тарифів, умов та строків, передбачених договором, а згідно з пунктом 2.3.3. договору - дотримуватися вимог Правил, Регламенту та Положення про СОІ.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що договір укладений на невизначений строк. Згідно з пунктом 6.4. договору договір може бути розірваний (дія договору припинена) шляхом подання депозитарною установою до центрального депозитарію заяви про припинення дії договору тільки за умови відсутності на рахунку (рахунках) у цінних паперах депозитарної установи цінних паперів із закриттям рахунку (рахунків) в цінних паперах депозитарної установи у випадках, обумовлених пунктом 6.4. договору, зокрема:

1) неможливості однією зі сторін з об`єктивних причин, що передбачені пунктом 5.3 договору, виконувати зобов`язання за договором, якщо обставини, що викликали таку неможливість, продовжують існувати більше, ніж протягом 40 днів з моменту письмового повідомлення іншої сторони про таку неможливість;

2) визнання однієї зі сторін банкрутом та призначення органу, уповноваженого проводити розрахунки з кредиторами та дебіторами сторони;

3) прийняття уповноваженим органом сторони рішення про реорганізацію шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення чи перетворення;

4) анулювання, зупинення ліцензії або прийняття судом або уповноваженим органом сторони рішення про ліквідацію однієї зі сторін.

Пунктом 6.6. договору передбачено, що у випадку припинення дії договору депозитарна установа повинна надати центральному депозитарію документи, передбачені Правилами, Регламентом та/або законодавством для закриття рахунку (рахунків) у цінних паперах з наступним розірванням договору.

Як зазначив позивач у позовній заяві, та що не було спростовано відповідачем під час розгляду справи судом, договір є діючим, рахунок у цінних паперах депозитарної установи не закритий, а на самому рахунку у цінних паперах, відкритому депозитарній установі, зберігаються та обліковуються цінні папери, права на які та права за якими належать депонентам депозитарної установи, власникам цінних паперів, що не мають статусу депонентів, клієнтам номінального утримувача, клієнтам клієнта номінального утримувача, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові, та самій депозитарній установі.

Позивач також зазначив, що центральний депозитарій, керуючись положеннями пункту 3.4. договору, щомісяця до 15-го числа кожного місяця, наступного за звітним, надсилав та продовжує надсилати депозитарній установі Акти про надання послуг, в які включав та включає перелік та вартість наданих депозитарних послуг за звітний місяць (у тому числі тарифи та умови нарахування вартості таких послуг). Так, зокрема, в Акти про надання послуг включалися:

- в період з 01.11.2022 по 31.07.2023 - щомісячна абонентська плата, яка стягується за умови наявності облікових операцій та залишків на рахунку депозитарної установи протягом звітного місяця; плата за зберігання цінних паперів на рахунку депозитарної установи; вартість інших послуг залежно від виду операцій згідно з тарифами на послуги, що надаються центральним депозитарієм депозитарній установі у відповідному місяці;

- в період з 01.08.2023 по 31.10.2023 - абонентська плата за обслуговування депозитарної установи у випадку припинення депозитарною установою провадження депозитарної діяльності у зв`язку з тим НКЦПФР відповідно до постанови від 27.07.2023 за №150-ІФДУ у відношенні відповідача застосовано санкцію у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках - депозитарної діяльності депозитарної установи серії АЕ № 263270 від 03.09.2013 (вказану Постанову НКЦПФР розміщено на офіційному веб-сайті НКЦПФР https://www.nssmc.gov.ua/, шлях до документа Головна > Реєстри > Реєстр професійних учасників ринків капіталу та організованих товарних ринків > Депозитарні установи або за посилання https://www.nssmc.gov.ua/licensee/?edrpou=32987822ttab-8).

При цьому позивач посилається на те, що депозитарна установа не виконала обов`язку, встановленого пунктом 6.6. договору, а саме: не надала центральному депозитарію документи, передбачені Правилами, Регламентом та/або законодавством для закриття рахунку (рахунків) у цінних паперах, а тому договір не є розірваним, а рахунок у цінних паперах депозитарної установи не закритий.

Відповідно до пункту 1.6. договору та пункту 7.2. розділу І Правил (зареєстрованих в НКЦПФР відповідно до статті 9 Закону України "Про депозитарну систему України", розмішених на веб-сайті центрального депозитарію https//www.csd.ua/ в мережі Інтернет, шлях до документа Головна > Правила та регламенти > Правила > Правила Центрального депозитарію цінних паперів або за посиланням https://www.csd.ua/pravyla-czentralnogo-depozytariyu-czinnyh-paperiv/ та яких депозитарна установа повинна дотримуватися згідно з пунктом 2.3.3. договору), Акти про надання послуг надсилалися депозитарній установі через веб-сервіс "Кабінет клієнта" як частину COI (далі - Кабінет клієнта).

Позивач наголошує, що всі Акти про надання послуг, що були направлені депозитарній установі через Кабінет клієнта, набули статусу "Готово до отримання", а отже, відповідно до умов використання веб-сервісу "Кабінет клієнта" при обміні даними в електронному вигляді між центральним депозитарієм та клієнтом, що розміщені на веб-сайті центрального депозитарію в мережі Інтернет та до яких депозитарна установа приєдналася як користувач Кабінету клієнта, такі Акти вважаються доставленими депозитарній установі.

На підтвердження факту надсилання депозитарній установі Актів про надання послуг позивач надав паперові копії Актів про надання послуг за період з 01.11.2022 по 31.10.2024, що були надіслані депозитарній установі в електронному вигляді за допомогою Кабінету клієнта, з підтвердженням їх підписання уповноваженою особою позивача за допомогою кваліфікованого електронного підпису, а також відтворену в паперовій формі інформацію з Кабінету клієнта про відправку зазначених Актів про надання послуг депозитарній установі через Кабінет клієнта.

Як зазначив позивач, оскільки депозитарна установа не надавала центральному депозитарію в порядку, обумовленому пунктом 3.7. договору, заперечень щодо обсягу та якості послуг, наданих центральним депозитарієм та відображених в Актах про надання послуг, а також не повідомляла письмово центральний депозитарій про неотримання Актів про надання послуг, то послуги, відображені в таких Актах про надання послуг, згідно з пунктом 3.7. договору за весь період надання послуг вважаються наданими центральним депозитарієм в повному обсязі, належної якості та підлягають оплаті депозитарною установою.

Також позивач наголошує, що вартість послуг, наданих позивачем відповідачу у кожному місяці, розраховувалася відповідно до затверджених тарифів центрального депозитарію на дату надання послуг (пункт 3.1. договору), а детальний перелік та вартість наданих у кожному місяці в період з 01.11.2022 по 31.10.2024 послуг (в тому числі тарифи центрального депозитарію та умови нарахування вартості послуг), заборгованість відповідача за надані послуги станом на кінець відповідного місяця, вказувалися в Актах про надання послуг.

Враховуючи вказане, з матеріалів справи вбачається, що в період з листопада 2022 року по жовтень 2024 року позивачем були надані послуги на загальну суму 80 221 грн. 05 коп., що вбачається з таких Актів про надання послуг з доказами їх направлення відповідачу:

- Акту про надання послуг № АЗ-1804/2022 від 12.12.2022 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.11.2022 - 30.11.2022 на суму 10 030 грн. 98 коп. (а.с. 29-32);

- Акту про надання послуг № АЗ-1971/2022 від 16.01.2023 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.12.2022 - 31.12.2022 на суму 11 190 грн. 50 коп. (а.с. 33-36);

- Акту про надання послуг № АЗ-91/2023 від 06.02.2023 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.01.2023 - 31.01.2023 на суму 8 452 грн. 09 коп. (а.с. 37-40);

- Акту про надання послуг № АЗ-257/2023 від 10.03.2023 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.02.2023 - 28.02.2023 на суму 8 422 грн. 08 коп. (а.с. 41-44);

- Акту про надання послуг № АЗ-423/2023 від 11.04.2023 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.03.2023 - 31.03.2023 на суму 8 422 грн. 08 коп. (а.с. 45-48);

- Акту про надання послуг № АЗ-586/2023 від 08.05.2023 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.04.2023 - 30.04.2023 на суму 8 422 грн. 08 коп. (а.с. 49-52);

- Акту про надання послуг № АЗ-747/2023 від 09.06.2023 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.05.2023 - 31.05.2023 на суму 8 422 грн. 08 коп. (а.с. 53-56);

- Акту про надання послуг № АЗ-906/2023 від 06.07.2023 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.06.2023 - 30.06.2023 на суму 8 422 грн. 08 коп. (а.с. 57-60);

- Акту про надання послуг № АЗ-1064/2023 від 04.08.2023 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.07.2023 - 31.07.2023 на суму 8 422 грн. 08 коп. (а.с. 61-64);

- Акту про надання послуг № АЗ-1222/2023 від 12.09.2023 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.08.2023 - 31.08.2023 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 65-67);

- Акту про надання послуг № АЗ-1378/2023 від 10.10.2023 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.09.2023 - 30.09.2023 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 68-70);

- Акту про надання послуг № АЗ-1533/2023 від 08.11.2023 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.10.2023 - 31.10.2023 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 71-73);

- Акту про надання послуг № АЗ-1688/2023 від 07.12.2023 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.11.2023 - 30.11.2023 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 74-76);

- Акту про надання послуг № АЗ-1840/2023 від 08.01.2024 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.12.2023 - 31.12.2023 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 77-79);

- Акту про надання послуг № АЗ-85/2024 від 14.02.2024 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.01.2024 - 31.01.2024 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 80-82);

- Акту про надання послуг № АЗ-235/2024 від 11.03.2024 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.02.2024 - 29.02.2024 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 83-85);

- Акту про надання послуг № АЗ-384/2024 від 08.04.2024 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.03.2024 - 31.03.2024 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 86-88);

- Акту про надання послуг № АЗ-531/2024 від 08.05.2024 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.04.2024 - 30.04.2024 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 89-91);

- Акту про надання послуг № АЗ-676/2024 від 10.06.2024 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.05.2024 - 31.05.2024 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 92-94);

- Акту про надання послуг № АЗ-821/2024 від 09.07.2024 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.06.2024 - 30.06.2024 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 95-97);

- Акту про надання послуг № АЗ-966/2024 від 08.08.2024 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.07.2024 - 31.07.2024 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 98-100);

- Акту про надання послуг № АЗ-1110/2024 від 09.09.2024 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.08.2024 - 31.08.2024 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 101-103);

- Акту про надання послуг № АЗ-1255/2024 від 09.10.2024 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.09.2024 - 30.09.2024 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 104-106);

- Акту про надання послуг № АЗ-1401/2024 від 11.11.2024 відповідно до депозитарного договору № Д-59/ц від 11.10.2013 за період 01.10.2024 - 31.10.2024 на суму 1 грн. 00 коп. (а.с. 107-109).

При цьому, враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку позивача за договором надати послуги кореспондує (відповідає) обов`язок відповідача оплатити вартість цих послуг.

Пунктами 3.1. - 3.7. договору встановлено, що депозитарна установа оплачує послуги центрального депозитарію згідно з договором відповідно до затверджених центральним депозитарієм тарифів, що діють на момент надання послуг, та у наступному порядку. Оплата послуг центрального депозитарію здійснюється депозитарною установою на підставі рахунків-фактур та Актів про надання послуг, наданих центральним депозитарієм. Щомісячно, до 15-го числа кожного місяця, наступного за звітнім, центральний депозитарій надає депозитарній установі Акт про надання послуг, в який включається перелік та вартість наданих депозитарній установі депозитарних послуг за звітній місяць. У випадку неотримання Акту про надання послуг до 25-го числа місяця, наступного за місяцем отримання послуг від центрального депозитарію, депозитарна установа зобов`язана повідомити про це центральний депозитарій письмово. Депозитарна установа сплачує вартість наданих послуг згідно з Актом про надання послуг - щомісячно до останнього числа поточного місяця за минулий місяць (пункт 3.6. договору). При цьому згідно з пунктом 3.7 договору послуги вважаються наданими центральним депозитарієм в повному обсязі та належної якості, якщо до останнього числа місяця, наступного за звітним, від депозитарної установи не отримано обґрунтованих заперечень щодо обсягу та якості послуг, наданих центральним депозитарієм та відображених в Акті про надання послуг за звітній місяць.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач з січня 2023 року перестав оплачувати отримані послуги, отже внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати послуг, наданих згідно з договором, у порядку та строки, визначені договором, у відповідача утворилася перед позивачем заборгованість за послуги, надані у період з листопада 2022 року по жовтень 2024 року (включно) у загальному розмірі 80 221 грн. 05 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2023 року по листопад 2024 року у сумі 10 639 грн. 72 коп., а також 3% річних за період прострочення з 03.01.2023 по 16.12.2024 у сумі 3 952 грн. 04 коп. Вказане і є причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону України "Про депозитарну систему України" рахунок у цінних паперах депонента відкривається депозитарною установою на підставі договору про обслуговування рахунка в цінних паперах власнику цінних паперів, співвласникам цінних паперів або нотаріусу, на депозит яких внесено цінні папери, а також самій депозитарній установі (на підставі наказу керівника цієї депозитарної установи) або Національному банку України відповідно до законодавства.

Договір про обслуговування рахунка в цінних паперах укладається між депонентом та депозитарною установою, відповідно до якого депозитарна установа в установленому Комісією порядку на рахунку у цінних паперах веде облік цінних паперів, що належать власникові, співвласникам цінних паперів, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові, а також облік прав зазначених осіб на цінні папери, що обліковуються на певному рахунку у цінних паперах, та обмеження таких прав.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно із статтями 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 662, 692, 655, 662, 663, 693 Цивільного кодексу України, і згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто, а у відповідності до частини 1 статті 903 вказаного кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, в силу наведених норм та враховуючи приписи пунктів 1.1, 1.2 договору з відкриттям Центральним депозитарієм Товариству рахунку у цінних паперах та зарахуванням до системи депозитарного обліку цінних паперів останнього Центральним депозитарієм було взято на себе зобов`язання із зберігання та обслуговування відповідних цінних паперів, а емітент зобов`язався, зокрема, дотримуватись Правил та Регламенту Центрального депозитарію, повідомляти Центральний депозитарій про події, що стосуються випущених емітентом цінних паперів та оплачувати послуги Центрального депозитарію згідно з умовами, у строки та в порядку, передбаченим цим Договором, Регламентом Центрального депозитарію та тарифами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи приписи Договору та положення статей 530, 903 Цивільного кодексу України зобов`язання відповідача по оплаті послуг Центрального депозитарію із зберігання та обслуговування цінних паперів мало виконуватися шляхом попередньої оплати протягом періоду надання Центральним депозитарієм відповідних послуг (протягом дії Договору та обліку відповідних цінних паперів на рахунку емітента).

Позивач вказує на те, що за період дії Договору, зокрема, з 01.11.2022 по 31.10.2024, цінні папери випусків емітента обліковувалися в системі депозитарного обліку Центрального депозитарію, у зв`язку з чим останнім було надано Товариству послуги з їх обліку та обслуговування на загальну суму 80 221 грн. 05 коп.

На підтвердження наведеного позивачем надано складені ним за вказаний період Акти про надання послуг за договором, які направлялися відповідачу в електронному вигляді за допомогою вебсервісу "Кабінет Клієнта".

При цьому відповідно до пункту 3.8. договору послуги вважаються наданими Центральним депозитарієм в повному обсязі та належної якості, якщо до останнього числа місяця, наступного за звітним, від емітента не отримано обґрунтованих заперечень щодо обсягу та якості послуг, наданих Центральним депозитарієм та відображених в акті-рахунку про надання послуг за звітний місяць.

Доказів настання визначених умовами договору підстав для його припинення чи наявності заперечень емітента щодо обсягу та якості послуг Центрального депозитарію матеріалами справи не містять, а відтак, доводи позивача про те, що з 01.11.2022 по 31.10.2024 цінні папери випусків емітента обліковувалися в системі депозитарного обліку Центрального депозитарію, у зв`язку з чим останнім було надано Товариству послуги з їх обліку та обслуговування на загальну вартість 80 221 грн. 05 коп., є не спростованими.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно із частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У даному випадку позивач посилається на те, що надані в період з 01.11.2022 по 31.10.2024 послуги не були оплачені відповідачем, при цьому відповідач вказані обставини під час розгляду справи не оспорив та не спростував.

Отже, матеріалами належним чином підтверджується, що на виконання умов договору Центральний депозитарій у період з 01.11.2022 по 31.10.2024 надав відповідачу послуги за укладеним між ними договором на загальну суму 80 221 грн. 05 коп., грошове зобов`язання по оплаті яких мало виконуватися шляхом внесення передоплати, що свідчить про настання на момент звернення з даним позовом до суду строку виконання такого грошового зобов`язання.

Слід відзначити, що в силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення вказаних положень чинного законодавства та умов договору, відповідачем надані позивачем послуги оплачені не були.

Доказів на підтвердження оплати наданих позивачем у період з 01.11.2022 по 31.10.2024 послуг на загальну суму 80 221 грн. 05 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 80 221 грн. 05 коп. належним чином доведений, документально підтверджений, відповідачем не спростований, а отже позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 80 221 грн. 05 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2023 року по листопад 2024 року у сумі 10 639 грн. 72 коп.

З приводу вказаних вимог позивача суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, зробленого позивачем (а.с.4-5), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди нарахування інфляційних втрат; розрахунок проведено з урахуванням вказаних вище положень, розрахована позивачем сума не виходить за межі суми, розрахованої судом.

Отже, розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем (а.с. 4-5), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 10 639 грн. 72 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України були заявлені до стягнення 3% річних за загальний період прострочення з 03.01.2023 по 16.12.2024 у сумі 3 952 грн. 04 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем (а.с.3-4), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди прострочення (за кожним Актом окремо), арифметично розрахунок проведено також вірно.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 3 952 грн. 04 коп.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент технолоджіз" про стягнення заборгованості за депозитарним договором № Д-59/ц від 11.10.2013 у загальному розмірі 94 812 грн. 81 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент технолоджіз" (площа Героїв Майдану, будинок 1, офіс 206, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 32987822) на користь Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" (вулиця Тропініна, будинок 7Г, м. Київ, 04107; ідентифікаційний код 30370711) 80 221 грн. 05 коп. основного боргу, 10 639 грн. 72 коп. інфляційних втрат, 3 952 грн. 04 коп. 3% річних та 3 028 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене та підписане 03.03.2025.

Суддя Ю.В. Фещенко