ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року м. Дніпро Справа № 908/2178/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Іванова О.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗДР"

на ухвалу Господарського суду Запорізької області (суддя Педорич С.І.) від 16.08.2024р. у справі № 908/2178/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗДР" (вул.. Волгодонська, буд. 13 м. Запоріжжя 69039; ідентифікаційний код юридичної особи 43041726)

до Акціонерного товариства "Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті" (Турецька Республіка), що діє в Україні через Представництво "Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті", (вул. Богдана Хмельницького, буд. 212 корп. 2, м. Львів, 79037)

про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗДР" звернулося до Господарського суду Запорізької області з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви та просило накласти арешт на грошові кошти Акціонерного товариства "Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті" (Турецька Республіка), що діє в Україні через Представництво "Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті", розміщені на його банківських рахунках, в межах ціни позову, яка складає 33 157,44 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.08.2024р. у справі № 908/2178/24 повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "ЗДР" заяву про вжиття заходів забезпечення позову і додані до неї документи.

Повертаючи заяву про забезпечення позову суд зазначив, що заявником порушені правила територіальної підсудності та не доведено, що місцем виконання договору є саме м. Запоріжжя. Також, заява подана без посилання на жодні докази в підтвердження підстав для застосування заявленого заходу забезпечення позову.

До Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗДР", в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.08.2024р. у справі № 908/2178/24 та направити справу до Господарського суду Запорізької області для вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову в іншому складі суду.

Скаржник посилаючись на положення ч. 5 ст. 29 ГПК України та зміст договору субпідряду № ЗП-112/1-01/12/20 від 01 грудня 2020 року зазначає, що місцем виконання Договору субпідряду у м. Запоріжжі. Договір субпідряду, через його особливість, в частині доставки сталевих елементів, металоконструкцій для елементів прогонових будов мостів у м. Запоріжжі, виконувати можна/можливо лише у м. Запоріжжі.

Також скаржник посилається, що ст. 139 ГПК України не міститься вимоги про обов`язкове надання доказів. Недостатність доказів може бути підставою для відмови за наслідками вирішення питання по суті, а суд 1-ї інстанції повертаючи заяву, не перейшов до розгляду питання по суті. Посилається на висновки постанови Верховного Суду від 28 грудня 2021 року у справі № 910/13681/21.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗДР" звернулось до Господарського суду Запорізької області з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

В обґрунтування заяви посилався на наявність заборгованості відповідача за договором субпідряду № ЗП-112/1-01/12/20 від 01 грудня 2020 року у сумі 33 157, 44 грн., про стягнення якої має намір звернутися до суду. Вважає, що відповідач може уникати оплати вказаного боргу. Посилається, зокрема, на спори між сторонами у справах № 908/1795/22, № 912/71/24.

Заявник звернувся до Господарського суду Запорізької області посилаючись на положення ч. 5 ст. 29 ГПК України, тобто як місця виконання договору.

До заяви про забезпечення заявник додав копію договору субпідряду № ЗП-112/1-01/12/20 від 01 грудня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗДР" та Акціонерним товариством "Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті".

За результатами розгляду вказаної заяви і було винесено оскаржувану ухвалу про її повернення.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення заяви про забезпечення позову, з огляду на наступне.

Судовий захист є одним з найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, серед іншого, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Порушенням правил юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення.

Отже, встановлення обставин територіальної юрисдикції (підсудності) поданої заяви є обов`язковим до її розгляду по суті.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до п. 7 ч.1, ч. 2 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема відомості, потрібні для забезпечення позову.

Статтею 27 ГПК України визначено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Приписами ст. 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правило територіальної підсудності, закріплене у ч. 5 ст. 29 ГПК України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем місцезнаходження відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Проаналізувавши умови договору субпідряду № ЗП-112/1-01/12/20 від 01.12.2020 колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в ньому не визначено місце виконання договору.

Так, у договорі йде посилання на Проект: "Будівництво автотранспортної магістралі через р. Дніпро в м. Запорожжі" (автомобільна дорога Н-08 Бориспіль - Дніпро - Запорожжя (через м. Кременчук) - Маріуполь "Під`їзд до о. Хортиця (автотранспортна магістраль через р. Дніпро в м. Запоріжжя) (1 черга будівництва). Та зазначено, що предметом даного договору є підготовка робочих креслень металоконструкцій стадії КМД, закупівля сировини, виробництво і виготовлення металоконструкцій, поставка металоконструкцій для елементів прогонових будов мостів.

Згідно п. 2.2. договору обсяг робіт, переданий Субпідряднику згідно з цим Договором субпідряду, повинен включати, але не обмежуватися, інспектування, робочу силу, страхування і контроль якості, розробку Робочих креслень металоконструкцій стадії КМД, закупівлю Сировини, виробництво металоконструкцій, транспортування сталевих Елементів на Будівельний майданчик, вживання всіх заходів обережності і дозволів на рух при транспортуванні, виконані відповідно до умов цього Договору субпідряду. В зобов`язання Субпідрядника також входять інспектування, випробування за якістю, кваліфікований персонал в необхідній кількості для завершення робіт в повній і суворій відповідності з Графіком робіт, страхування працівників, умови роботи згідно з місцевими стандартами і нормами з безпеки і санітарії, а також забезпечення всіх необхідних робіт, послуг, поставок і обладнання для належного виконання робіт.

За положеннями статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:

1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна;

2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові;

3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання;

4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання;

5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

При цьому слід враховувати, що правила цієї статті не застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці.

У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Зі змісту договору субпідряду вбачається, що ним не передбачено місце виконання робіт, а відтак посилання скаржника на протилежне є безпідставними. При цьому, виконання робіт за договором охоплює широкий спектр дій субпідрядника та не всі вони пов`язані з безпосереднім їх виконанням на будівельному майданчику. Також, договір не містить визначення та розташування такого будівельного майданчику.

Тобто, з поданих заявником доказів неможливо встановити, що зобов`язання, про порушення яких стверджує позивач, є такими які належить через їх особливість, виконувати тільки в певному місці.

За викладеного, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що з договору не випливає, а заявник не вказує на жодні особливості та не обґрунтовує обставин, через які цей договір можна виконувати лише в певному місці, і що саме таким місцем є територія на яку поширюється юрисдикція Господарського суду Запорізької області.

Вказане не надало суду першої інстанції можливості зробити позитивний чи негативний висновок про те, що заяву про забезпечення позову подано з дотриманням правил юрисдикційної та територіальної підсудності, які встановлено ГПК України.

В той же час, заявник зазначає, що місцезнаходженням представництва відповідача є місто Львів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 212 корп. 2 та зазначає код ЄДРПОУ представництва Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті - 26579227.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч.ч. 1,3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 4 ст. 74 ГПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Виходячи з положень наведених статей, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують певні юридичні факти з викладенням їх суті. Зазначені обставини необхідно не лише зазначити, а й обґрунтувати відповідним чином, що випливає зі змісту ст. 74 ГПК України.

Вказане узгоджується і з положеннями ч. 1 ст. 139 ГПК України, яка містить вимоги до заяви про забезпечення позову та передбачає зазначення заявником усіх відомостей потрібних для забезпечення позову.

Тоді як, згідно з ч. 7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника, що суд першої інстанції надав безпідставну оцінку суті заявлених вимог на етапі її прийняття до розгляду, проте виказане не призвело до прийняття неправильного по суті судового рішення.

Також суд зазначає, що скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі має наслідком направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції тим же складом суду, а не направлення її на новий розгляд. А отже у даному випадку положення ст. 36 ГПУ України щодо недопустимості повторної участі судді у розгляді справи не застосовуються.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів виснує, що відсутність обґрунтувань заявника, а також не подання ним належних та допустимих доказів на підтвердження вищезазначених обставин унеможливлює висновок суду про те, що заяву про забезпечення позову подано з дотриманням правил юрисдикційної та територіальної підсудності, які встановлено ГПК України, що вірно встановлено господарським судом та є підставою для її повернення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що заявник не позбавлений права повторного звернення до суду із даною заявою з дотриманням всіх вимог ст. 139 ГПК України та в порядку визначеному положенням ст.138 ГПК України.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню.

Згідно положень статті 129 ГПК України судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗДР" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.08.2024р. у справі № 908/2178/24 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.08.2024р. у справі № 908/2178/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов