РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.02.2025Справа № 910/15528/24

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (місто Київ)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (місто Київ)

про стягнення 79 306,38 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 79 306,38 грн, з яких: 66 818,24 грн страхового відшкодування, яке підлягає виплаті відповідачем відповідно до полісу №ЕР/216460715, 7 649,41 грн пені, 3 956,95 грн інфляційних втрат та 881,78 грн 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2024 відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копія цієї ухвали відповідачем була отримана 25.12.2024, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про доставку цього документа до електронного кабінету Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон".

Частиною 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. При цьому з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2023 між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_1 , як страхувальником, було укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків AZEP-218208309 (надалі - Договір), за умовами якого позивач прийняв під страховий захист автомобіль марки "Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_1 .

31.12.2023 в м. Луцьку на перехресті вул. Потебні - вул. Гнідавська, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "ГАЗ Волга", д.н.з. НОМЕР_2 , порушив вимоги ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем "Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням власника.

У результаті ДТП означені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.03.2024 у справі № 161/1120/24 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля "Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_1 , у результаті ДТП, визначена Звітом №59545 від 23.01.2024 в сумі 136 678,64 грн.

На підставі заяви страхувальника, страхового акту № 02720/16/924 від 01.02.2024 та Додатку 1 до Страхового акту, позивач здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів у загальній сумі 68 418,24 грн платіжною інструкцією № 390672 від 02.02.2024.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Транспортний засіб "ГАЗ Волга", д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП був застрахований відповідачем за полісом № ЕР/216460715, по якому ліміт за шкоду майну становить 160 000,00 грн, франшиза - 1 600,00 грн.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача з відшкодування завданої шкоди у розмірі 66 818,24 грн (за вирахуванням франшизи відповідача).

02.04.2024 позивач направив на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування вих.№00716/9224 разом із необхідними документами для прийняття рішення, яку відповідач отримав 08.04.2024 (рекомендоване повідомлення про вручення № 350), проте залишив без задоволення.

Позивачем пред`явлено до стягнення з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 66 818,24 грн, а також 7 649,41 грн пені, 3 956,95 грн інфляційних втрат та 881,78 грн 3 % річних.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З огляду на дату отримання відповідачем вимоги (28.02.2024), суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем зобов`язання з виплати страхового відшкодування позивачу є таким, що настав.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у відповідній редакції) за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Крім того, згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач свої правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доводів позивача в установленому законом порядку не спростував.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню судом у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03067, місто Київ, вулиця гарматна, 8; ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, проспект Берестейський, 65; ідентифікаційний код 30115243) 66 818 (шістдесят шість тисяч вісімсот вісімнадцять) грн 24 коп. страхового відшкодування, 7 649 грн (сім тисяч шістсот сорок дев`ять) грн 41 коп. пені, 3 956 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість) грн 95 коп. інфляційних витрат, 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн 78 коп. 3% річних та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко