ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2025 р. Справа№911/185/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторація «Затишок»

на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.01.2025

у справі №911/185/25(суддя Ярема В.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторація «Затишок»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дудай Буд»

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресторація «Затишок» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дудай Буд» про зобов`язання останнього виконати роботи з усунення відповідного дефекту (поломки) кондиціонера в нежитловому приміщенні №100 підвалу (в літ. «А»), загальною площею 68 кв.м., розташованому за адресою: вул. Басейна, 9 в м. Києві за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Дудай Буд» та в строк не більше 10 днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не усунув недоліки у роботі кондиціонера, чим порушив умови договору підряду №18.09.2022 від 18.09.2022, укладеного між сторонами з метою виконання відповідачем комплексу ремонтних робіт на об`єкті - нежитлове приміщення №100 підвалу (в літ. «А»), загальною площею 68 кв.м., розташоване за адресою: вул. Басейна, 9 в м. Києві.

Господарський суд Київської області ухвалою від 13.01.2025 у справі №911/185/25 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторація «Затишок» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дудай Буд» про зобов`язання вчинити дії з доданими до неї документами передав за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції встановив, що зі змісту поданого позивачем позову вбачається, що вимоги про зобов`язання відповідача, як підрядника, усунути дефект (поломку) кондиціонера заявлено у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладених на нього обов`язків згідно договору підряду на виконання ремонтних робіт у приміщенні нерухомої будівлі у місті Києві.

З огляду на зазначені обставини суд першої інстанції дійшов висновку, що спір за відповідно поданим позовом стосується прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном - виконання підрядних робіт за об`єктом у місті Києві, а тому такий спір підлягає розгляду за виключною підсудністю згідно приписів ч. 3 ст. 30 ГПК України Господарським судом міста Києва, тобто за місцезнаходженням об`єкта, на якому позивач просить зобов`язати відповідача виконати роботи по усуненню дефекту.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресторація «Затишок» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 13.01.2025 у справі №911/185/25 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Київської області.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що спір між сторонами виник не з приводу нерухомого майна, а з договірних відносин з надання послуг підрядником замовнику з ремонту встановлено кондиціонера, а тому такий позов повинен розглядатись за правилами підсудності, передбаченими частиною 1 статті 27 ГПК України, відповідно до якої позов пред`являється до господарського суду за місцемзнаходження чи місцем проживання відповідача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторація «Затишок» на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.01.2025 у справі №911/185/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 20.01.2025 витребував з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/185/25. Відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторація «Затишок» на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.01.2025 у справі №911/185/25.

Матеріали справи №911/185/25 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 05.02.2025.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 10.02.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторація «Затишок» на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.01.2025 у справі №911/185/25. Призначив до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд має дослідити питання належності спору до юрисдикції суду, в тому числі й щодо територіальної юрисдикції (підсудності).

У параграфі 3 глави 2 розділу І ГПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ГПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

Так, за загальним правилом, визначеним у частинах першій, другій статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно ж до частини першої статті 29 ГПК України "Підсудність справ за вибором позивача" право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

За частиною п`ятою статті 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці. Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами.

Відповідно до статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Згідно з пунктом 1.1. Договору підряду №18.09.2022 від 18.09.2022 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ресторація «Затишок»(замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунай Буд» (підрядник), замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик, власними та/або залученими силами, засобами, матеріалами та у передбачений Договором строк виконати комплекс ремонтних робіт (капітальний ремонт) на об`єкті - нежитлове приміщення « 100 підвалу (в літ. А), загальною площею 68 кв.м., розташоване за адресою: вул.. Басейна, 9 в м. Києві, а замовник зобов`язується надати підряднику доступ до об`єкту для виконання робіт, прийняти належним чином роботи та оплатити їх згідно з умовами Договору.

Виключна підсудність означає, що відповідний спір не може бути розглянутий за загальними правилами підсудності або альтернативної підсудності.

Частиною третьою статті 30 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Цивільний кодекс України при класифікації речей як об`єктів цивільних прав поділяє речі на рухомі і нерухомі.

Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18.

На переконання суду апеляційної інстанції спір у даній справі виник через порушенням підрядником умов розділу 6 Договору підряду (якість та гарантії), якими передбачено, що: підрядник гарантує замовнику та/або будь-якому подальшому законному власнику та /або користувачу об`єкту якість закінчених робіт і змонтованих конструкцій, їх відповідність розробленій і погодженій документації; підрядник гарантує відповідність результатів Робіт показникам, визначеним у проектній документації, і їх якість протягом встановлених чинними нормативно-правовими актами строків (термінів), але в будь-якому випадку не менше як протягом 28 (двадцяти восьми) календарних місяців з моменту підписання Сторонами кінцевого Акту приймання-передачі виконаних робіт (капітального ремонту); протягом всього гарантійного строку підрядник за власний рахунок та власними силами без додаткової оплати за вимогою Власника/Замовника в 10-денний строк з моменту отримання вимоги, в тому числі - усної, усуває будь-які дефекти, поломки; гарантія продовжується на строк, протягом якого об?єкт не може експлуатуватись через неякісність виконаних Підрядником робіт.

Позивач звернувся з позовом про зобов`язання відповідача виконати роботи з усунення відповідного дефекту (поломки) кондиціонера в нежитловому приміщенні №100 підвалу (в літ. «А»), загальною площею 68 кв.м., розташованому за адресою: вул. Басейна, 9 в м. Києві за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Дудай Буд» та в строк не більше 10 днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням, тобто виконати роботи за договором підряду, а не розглянути спір щодо нерухомого майна.

Відтак, суд першої інстанції помилково застосував частину 3 статті 30 ГПК України під час дослідження питання належності спору до юрисдикції суду, в тому числі й щодо територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до частини 1 статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (частина 5 статті 29 ГПК України), однак право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. (частина 1 статті 29 ГПК України).

Оскільки стаття 30 ГПК України не розповсюджується на спірні правовідносини, а позивач скористався свої правом передбаченим частиною 1 статті 29 ГПК України, з урахуванням приписів частини 1 статті 27 ГПК України, суд першої інстанції помилково передав за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторація «Затишок» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дудай Буд» про зобов`язання вчинити дії з доданими до неї документами.

Згідно із частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення ЄСПЛ ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 271 ГПК апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини 1 статті 277 ГПК України).

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційну скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Київської області від 13.01.2025 у справі №911/185/25 скасуванню з передачею на розгляд суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

За правилами процесуального закону, прийняття рішення про скасування ухвали суду із направленням справи для продовження розгляду унеможливлює вирішення питання про зміну розподілу судових витрат, сплачених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, так і про розподіл судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції. Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 756/6141/16-а, від 07.09.2022 у справі №911/2130/21.

За таких обставин, судовий збір за подання апеляційної скарги розподілу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторація «Затишок» на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.01.2025 у справі №911/185/25 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 13.01.2025 у справі №911/185/25 скасувати.

3. Справу №911/185/25 передати до Господарського суду Київської області для розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова