ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1334/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін

справу за позовом Житомирського обласного центру зайнятості в особі Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості

до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

про стягнення 9745,00 грн.

Процесуальні дії по справі.

Житомирський обласний центр зайнятості в особі Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості (далі - центр зайнятості) звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області) про стягнення 9745,00 грн виплаченої допомоги по безробіттю.

Ухвалою суду від 30.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, сторони про відкриття провадження у справі №906/1334/24 повідомлені належним чином (а.с.21).

06.01.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 01.01.2025 №0600-0801-6/277 (а.с.22-26).

14.01.2025 та 20.01.2025 до суду від позивача надійшли із супровідним листом від 13.01.2025 №162/10.01-25 оригінали документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та відповідь на відзив від 20.01.2025 (а.с.27-46, 47-51).

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін у встановлений ч.7 ст.252 ГПК України строк від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи №906/1334/24 судом досліджено докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оглянуто надані позивачем оригінали документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.5-16, 28-46).

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що неправомірні дії відповідача в частині відмови громадянину ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визнані протиправними рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №240/15157/23, призвели до невірного нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, чим заподіяно позивачу матеріальну шкоду (збитки) у розмірі отриманих останнім коштів сумі 9745,00 грн (а.с.1-2).

Згідно з відзивом на позовну заяву від 01.01.2025 №0600-0801-6/277, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою, викладеною з порушенням норм матеріального та процесуального прав, оскільки після реєстрації заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУ ПФУ в Чернівецькій області) за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву та за результатами її розгляду прийнято рішення від 02.03.2023 №10 про відмову у призначенні пенсії; про зміст рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області листом від 08.03.2023 №0600-0216-8/28434 Управління повідомило позивачу. На виконання рішення суду ГУПФУ в Житомирській області здійснено призначення, нарахування пенсії. На думку відповідача, розпорядження про призначення пенсії на виконання рішення суду не може бути неправомірним актом. Для покладення на відповідача обов`язку відшкодування шкоди необхідна наявність таких підстав, як: неправомірні рішення, дії чи бездіяльність, вина, яка може полягати в умислі чи необережності, наявність шкоди для позивача внаслідок дій відповідача і безпосередній причинний зв`язок між шкодою та правопорушенням, який у даному випадку відсутній. Відповідач вважає, що заявлена до стягнення сума сплачена добровільно (виплачена як допомога по безробіттю у зв`язку з наданням статусу безробітного), що свідчить про відсутність матеріальної шкоди, завданої позивачу, та відсутність підстав для повернення шкоди у вигляді коштів, перерахованих ОСОБА_1 (а.с.22-23).

Позивач не погодився з позицією відповідача та подав відповідь на відзив від 20.01.2025, у якій зазначив, що пенсію за віком було призначено ОСОБА_1 за результатами розгляду справи №240/15157/23 з 03.06.2024 та з 23.02.2023, тобто правопорушення було усунуто відповідачем тільки після звернення ОСОБА_1 за поновленням свого порушеного права до суду. Допомога по безробіттю була призначена та виплачена ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що на момент звернення до центру зайнятості він мав право на набуття відповідного статусу та на отримання коштів (перебував у працездатному віці, не мав роботи та доходу, йому не було призначено пенсію). У разі, якби відповідач не відмовив ОСОБА_1 у його праві, останній взагалі не став би на облік як безробітний, відтак і не обтяжував би державу обов`язком щодо свого утримання, отже і позивач не поніс би своїх витрат по соціальному забезпеченню ОСОБА_1 . Отже позивач вважає, що такі витрати - прямий наслідок протиправної поведінки відповідача (протиправність була встановлена рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/15157/23); фактичним правопорушенням з боку відповідача була відмова особі у призначенні пенсії за віком, а призначення такої пенсії за рішенням суду і свідчить про винне допущення такого порушення. Факт добровільної виплати позивачем допомоги по безробіттю у зв`язку з наданням ОСОБА_1 статусу безробітного не може слугувати на користь відповідача, позивач просто виконував свою пряму функцію, яка полягає у соціальному та матеріальному забезпеченні особи на випадок безробіття, тим часом як відповідач не виконав обов`язку, покладеного на нього державою; прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії саме ГУ ПФУ в Чернівецькій області за принципом екстериторіальності не свідчить про відсутність вини саме ГУ ПФУ в Житомирській області (а.с.47-49).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин та матеріалів справи, ОСОБА_1 з 27.04.2023 по 12.10.2023 та з 11.06.2024 по 31.07.2024 перебував на обліку в Овруцькому управлінні Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості як безробітний, який на момент звернення із заявами про надання статусу безробітного 27.04.2023 та 11.06.2024 не належав до категорії зайнятого населення у розумінні ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», у тому числі не отримував пенсію.

ОСОБА_1 , перебуваючи на обліку як безробітний з 27.04.2023 по 12.10.2023, виплату допомоги по безробіттю не отримував, приймав участь у суспільно-корисних роботах в Овруцькій міській раді: 03.05.2023 - 19.05.2023, 05.06.2023 - 23.06.2023, 10.07.2023 - 21.07.2023, 25.07.2023 - 16.08.2023, 04.09.2023 - 22.09.2023 (а.с.28).

12.10.2023 ОСОБА_1 був знятий з обліку в Овруцькому управлінні Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості у зв`язку з працевлаштуванням.

Прийняті рішення Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості щодо безробітного ОСОБА_1 (ПК №00003) підтверджені витягом із наказів (а.с.9).

11.06.2024 ОСОБА_1 було надано статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до наказу від 11.06.2024 № НТ240611 та наказу від 12.06.2024 №НТ240612 (а.с.7-8; персональна картка з додатками а.с.5-6, 35-42). Сума виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 12.06.2024 по 30.07.2024 склала 9745,00 грн (а.с.16).

Реєстрація безробітного в Овруцькому управлінні Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості припинена з 31.07.2024 у зв`язку з поданням безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг.

Прийняті рішення Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості щодо безробітного ОСОБА_1 (ПК №00007) підтверджені витягом із наказів (а.с.10).

Поряд із цим рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №240/15157/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.03.2023 №10 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 30.05.1996 по 09.09.1997, з 01.01.2004 по 31.12.2007 та повторно розглянути питання про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.52-55).

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №240/15157/23 ОСОБА_1 призначено пенсію з 23.02.2023, про що повідомлено у листі ГУ ПФУ в Житомирській області №0600-0216-8/96675 від 05.08.2024. Вказаний лист, за даними позивача, було надано до Овруцького управління Коростенської філії 19.08.2024 за вх.№1340 (а.с.14, 29-30).

Згідно наказу Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості №45 від 17.09.2024 та на підставі акта розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №82 від 09.09.2024, яким встановлено факт призначення пенсії ОСОБА_1 з 23.02.2023 у зв`язку з набранням законної сили рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №240/15157/23, прийнято рішення щодо повернення коштів, які були нараховані та виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 ПК №00007 за період з 12.06.2024 по 30.07.2024 в сумі 9745,00 грн (а.с.11, 13, 16, 31).

Позивач направив на адресу відповідача повідомлення від 18.09.2024 №1428 про необхідність повернення коштів в сумі 9745,00 грн, виплачених ОСОБА_1 як допомога по безробіттю, протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня отримання листа (а.с.12).

Відповідач листом від 30.09.2024 №0600-0502-8/123972 відхилив вимогу позивача як таку, що суперечить нормам ст.1166 ЦК України (а.с.15), кошти в добровільному порядку не повернув.

За наведених обставин, з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивач звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з п.п.1, 2 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна розпочати роботу.

За приписами п.1 ч.1, ч.2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу зареєстрованого безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування.

Пунктом 2 ч.1 ст.44 Закону України « Про зайнятість населення» унормовано, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.7, ст.8 та п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

Згідно з п.2 ч.1 статті 31 Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідно до п.13 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» та абз.13 п.30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року №792, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Стаття 11 ЦК України передбачає, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст.1166 ЦК України, відповідно до ч.ч.1, 2 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Положеннями ст.1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до п.п.1, 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні ст.1173 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок неправомірного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що внаслідок протиправної відмови територіального органу Пенсійного фонду України у призначенні громадянину ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Житомирський обласний центр зайнятості в особі Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості безпідставно здійснив призначення та виплату ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, оскільки на момент звернення останнього до центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного він мав право (перебував у працездатному віці, не мав роботи та доходу, своєчасно не отримав призначення пенсії) на набуття такого статусу та отримання відповідних коштів. Доказів протилежного суду не представлено.

Протиправність відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 встановлена рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №240/15157/23, яке набрало законної сили 15.07.2024.

Так, під час розгляду справи №240/15157/23 було встановлено, що 23.02.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 08.03.2023 №0600-0216-8/28434 повідомлено про те, що за наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу в системі персоніфікованого обліку страховий стаж становить 25 років 3 місяці 13 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 30.05.1996 по 09.09.1997, оскільки в записі трудової книжки наявне виправлення в даті наказу та даті звільнення, а уточнюючі довідки позивачем не надано. Період з 01.01.2004 по 31.12.2007 не враховано у зв`язку із відсутністю індивідуальних відомостей про застраховану особу. Зазначено, що після реєстрації заяви позивача від 23.02.2023 та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 02.03.2023 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 26 років (а.с.25).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.03.2023 №10 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 30.05.1996 по 09.09.1997, оскільки в записі трудової книжки наявне виправлення в даті наказу та даті звільнення та з 01.01.2004 по 31.12.2007 не враховано у зв`язку із відсутністю індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с.24).

Житомирський окружний адміністративний суд зазначив, що подані ОСОБА_1 документи в сукупності не викликають сумнівів щодо його страхового стажу у спірні періоди. Інших підстав неможливості призначення позивачу пенсії за віком відповідачем не наведено, а тому суд вважає, що відмова у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-XII порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення та соціальний захист, а отже є протиправною.

З огляду на встановлені обставини справи, які підтверджені відповідними доказами, суд вважає, що прийняте рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.03.2023 №10 є немотивованим і протиправним, оскільки прийняте без перевірки усіх поданих позивачем документів до заяви про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

Згідно з ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже господарський суд погоджується з доводами позивача і зазначає, що підставою для стягнення шкоди з відповідача є:

- протиправна поведінка, яка не відповідає вимогам закону і полягає у відмові територіального органу Пенсійного фонду України у призначенні пенсії ОСОБА_1 , протиправність якої визнана рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №240/15157/23, яке набрало законної сили;

- наявність шкоди, що оцінюється сумою витрат Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 12.06.2024 по 30.07.2024, права на яку останній не отримав би за умови своєчасного призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку і перебування у статусі пенсіонера;

- причинно-наслідковий зв`язок між незаконними діями Пенсійного фонду України та понесеною шкодою, який прослідковується в тому, що статус пенсіонера і статус безробітного взаємовиключні за ст.43 Закону України "Про зайнятість населення". Тобто внаслідок протиправної відмови територіального органу Пенсійного фонду України у призначенні пенсії ОСОБА_1 останній своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, а позивач безпідставно здійснив йому виплату допомоги по безробіттю як безробітній особі за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в сумі 9745,00 грн.

Як зазначалось вище, шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади.

Посилання відповідача на те, що заявлена до стягнення сума сплачена позивачем добровільно, є необґрунтованими, оскільки положенням п.2 ч.1 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення", п.7 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася б у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 , що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №927/455/17, від 13.02.2018 у справі №915/282/17, від 07.12.2018 у справі № 922/3435/17).

Отже позивачем доведено склад правопорушення.

Аргументи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення виплаченого забезпечення не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються фактичними обставинами справи та наявними в матеріалах справи доказами.

Також, з огляду на обставини, викладені у рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №240/15157/23 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Житомирській області та ГУ ПФУ в Чернівецькій області, приймаючи до уваги, що повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області і саме останнє повідомило про призначення пенсії ОСОБА_1 на виконання цього судового рішення (а.с.14), суд критично оцінює та не приймає до уваги посилання відповідача як на підставу своїх заперечень на те, що рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 було прийнято ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.78 ГПК України).

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суд обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України").

Зважаючи на вищевстановлені обставини справи та наведені норми чинного законодавства, дослідивши в повній мірі наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, стягнення з відповідача на користь позивача 9745,00 грн виплаченої допомоги по безробіттю.

Щодо розподілу судових витрат.

В силу приписів ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирська обл., 10003, ) на користь Житомирського обласного центру зайнятості (вул. Київська, буд. 83, м. Житомир, Житомирська обл., 10001, ) 9745,00 грн виплаченої допомоги по безробіттю та 3028,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

- сторонам (до ел.каб.);

- Коростенській філії Житомирського обласного центру зайнятості на ел.пошту: .