РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2025Справа № 910/12607/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Нікітіної В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОБЕЗПЕКА ГРУП»

до Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ»

про стягнення 3 968 500, 29 грн

за участю представників:

від позивача: Мостовий О.В.

від відповідача: Погосян С.Г.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОБЕЗПЕКА ГРУП» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення 3 968 500, 29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням відповідачем умов договору підряду №75/194-20/1-121-13-20-09969 від 14.12.2020.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі на 05.11.2024.

30.10.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

05.11.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні 05.11.2024 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 26.11.2024.

08.11.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні 26.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/12607/24 до розгляду по суті на 04.12.2024, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

Судове засідання, призначене на 04.12.2024, не відбулось у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщені суду.

Ухвалою від 04.12.2024 Господарський суд міста Києва викликав учасників справи у судове засідання з розгляду справи по суті на 28.01.2025.

У судовому засіданні 28.01.2025 суд оголосив про відкладення розгляду справи по суті на 18.02.2025.

18.02.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд відмовив в його задоволенні, з огляду на наступне.

Так, у своєму клопотанні відповідач просить суд зупинити провадження у справі до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/444/24 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

У відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи зі змісту вказаної норми, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з`ясувати, як справа, що розглядається даним судом, є подібною із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Предметом розгляду справи № 910/12607/24 є стягнення з Акціонерного товариства «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» 2 725 922,80 грн - суми основного боргу; 213 586,13 грн - суми 3% річних; 1 028 991,36 грн - суми інфляційних втрат, у зв`язку із порушенням умов договору підряду №75/194-20/1-121-13-20-09969 від 14.12.2020.

Водночас, предметом розгляду справи № 922/444/24 є стягнення з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Кіндрашівської сільської ради заборгованості у розмірі 1 448 145,34 грн за поставлений природний газ за договором постачання природного газу №19-1117/21-БО-Т від 10.11.2021, а також пеню у сумі 285 874,20 грн, 3% річних у розмірі 72 860,10 грн та інфляційних втрат у розмірі 309 364,92 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 05.02.2025 вирішено передати справу №922/444/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на рішення Господарського суду Харківської області від 14.05.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 у справі №922/444/24 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, щодо застосування приписів статті 625 Цивільного кодексу України стосовно можливості зменшення судом розміру трьох процентів річних, шляхом викладення правової позиції щодо неможливості зменшення встановленого законом мінімального розміру річних на рівні трьох процентів відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що справи № 922/444/24, № 910/12607/24 не є подібними, а розгляд справи № 922/444/24 Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вплине на вирішення спору у даній справі та не перешкоджає розгляду справи № 910/12607/24.

Таким чином, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні 18.02.2025 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті своїх заперечень, просив суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 18.02.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов договору підряду №75/194-20/1-121-13-20-09969 від 14.12.2020 позивач повністю та належним чином виконав свої обов`язки як підрядника за договором на загальну суму 2 725 922,80 грн, на підтвердження чого позивач надав Акт здачі-приймання виконаних робіт за листопад 2021 року (форма КБ-2в) від 30.11.2021 та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2021 року (форма КБ-3) від 30.11.2021.

Позивач стверджує, що відповідач всупереч взятих на себе зобов`язань за договором, оплату за виконані позивачем роботи не здійснив, у зв`язку із чим заборгованість відповідача складає 2 725 922,80 грн.

Звертаючись до суду з позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОБЕЗПЕКА ГРУП» посилається також на прострочення відповідачем зобов`язання з оплати за виконані роботи на підставі договору №75/194-20/1-121-13-20-09969 від 14.12.2020, у зв`язку із чим позивачем нараховані 213 586,13 грн - 3% річних та 1 028 991,36 грн - інфляційні втрати.

Позиція відповідача

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивач не надав відповідачу зареєстровану податкову накладну, отже у відповідача відсутні підстави для здійснення оплати суми ПДВ в розмірі 454 320,47 грн.

Також відповідач зазначає, що позивач здійснивши нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат на суму грошового зобов`язання в розмірі суми 2 725 922,80 грн, не врахував, що грошове зобов`язання в частині вартості суми ПДВ в розмірі 454 320,47 грн не є простроченим, у зв`язку з чим 3% річних і інфляційні витрати на суму ПДВ нараховані безпідставно та не підлягають задоволенню.

Відповідач у відзиві вказує, що наявні всі підстави для зменшення заявленого розміру відсотків річних, як відповідальності за час прострочення виконання грошового зобов`язання, посилаючись на те, що у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України місто Енергодар Запорізької області та Запорізька атомна електрична станція були захоплені військовими формуваннями Російської Федерації і на даний час перебувають в тимчасовій окупації, відтак відповідачем втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину доходу від реалізації електроенергії, що негативно вплинуло на фінансовий стан Товариства.

Відповідач просить врахувати, що виконання відповідачем в умовах воєнного стану спеціальних обов`язків на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільного інтересу і необхідність в таких умовах підтримувати безпеку АЕС (Рівненської, Хмельницької, Південноукраїнської) є надзвичайними обставинами, які істотно ускладнюють своєчасне виконання зобов`язань за договором. Постійні ракетні атаки РФ на енергетичну інфраструктуру України також безпосередньо та значно впливають на роботу інших атомних електростанцій України.

Відповідач вважає, що в діях відповідача відсутня вина, оскільки своєчасному і належному виконанню ним грошового зобов`язання за договором перешкоджають форс-мажорні обставини, настання яких підтверджується листом ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Враховуючи вищевикладені обставини, відповідач просить суд у разі задоволення позовних вимог, зменшити розмір 3% річних до максимальною можливого розміру за даних умов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

14.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОБЕЗПЕКА ГРУП» (підрядник, позивач) та Державним підприємством «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (замовник, відповідач) укладено договір підряду №75/194-20/1-121-13-20-09969 (далі - договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе виконання робіт на тему: «ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 Капітальний ремонт електролізної установки СЕУ-20 (Код ДК 021:2015 - 50530000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки)».

Вимоги до результатів робіт та обсяги робіт визначені в Технічній специфікації до предмета закупівлі (невід`ємний Додаток № 2 до даного договору) (п. 1.3. договору).

Згідно п. 2.1. договору вартість робіт за цим договором визначається «Протоколом узгодження договірної ціни» (невід`ємний Додаток №1 до договору) та складає: 2 300 000,00 грн. (два мільйони триста тисяч гривень 00 коп.), крім того ПДВ 20% 460 000,00 грн. (чотириста шістдесят тисяч гривень 00 коп.), разом: 2 760 000,00 грн. (два мільйони сімсот шістдесят тисяч гривень 00 коп.).

Відповідно до п. 2.2. та п. 2.3. договору ціна договору включає в себе усі витрати підрядника пов`язані з ремонтом, транспортуванням складових частин електролізера до місця ремонту та з ремонту, та може уточнюватися сторонами протягом всього терміну виконання робіт в межах суми договору, зазначеної у п.2.1 договору, відповідно до умов договору, шляхом письмового узгодження сторонами у наступних випадках:

- виникнення обставин непереборної сили - надзвичайних обставин та подій, які не могли бути передбачені сторонами під час укладання цього договору;

- зміни ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок і зборів.

Остаточна ціна визначається, виходячи з фактично виконаних фізичних обсягів робіт та витрат за іншими статтями, врахованими у договірній ціні, які уточнюються на підставі наданих підрядником підтверджуючих документів, але не може перевищувати ціну, зазначену у п.2.1 договору.

Пунктом 2.4. договору передбачено, плата виконаних робіт за договором здійснюється за фактично виконаний обсяг робіт протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

Оплата замовником частини вартості роботи у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Згідно з п. 3.1. договору, з урахуванням Додаткової угоди №2/1-121-13-20-09969 від 16.08.2021, підрядник зобов`язується виконати роботи в строк: 15.12.20р. - 30.11.21р.

Відповідно до п. 4.3. договору по завершенню виконання робіт, на підставі погодженої замовником технічної документації, що підтверджують виконання робіт, підрядник надає замовнику оформлений зі свого боку акт здачі-приймання виконаних робіт в 3-х примірниках з додаванням документів, що підтверджують використання ТМЦ (копій актів на списання та інше).

Замовник протягом 10 (десяти) днів з дня отримання акта здачі-приймання виконаних робіт зобов`язаний його розглянути і, оформлений належним чином зі своєї сторони, повернути підряднику або надати мотивовану відмову від приймання виконаних робіт (п. 4.4. договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до 01.03.2022 (п. 14.1 договору, з урахуванням Додаткової угоди №2/1-121-13-20-09969 від 16.08.2021).

Сторонами погоджено Договірну ціну, що є Додатком до договору, яка становить 2 760 000,00 грн з ПДВ.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що виконав роботи, а також забезпечив новими запчастинами й матеріалами, необхідними для капітального ремонту електролізера СЕУ-20, що підтверджується актом приймання передачі в ремонт від 01.10.2021 № 00.ЕЦ.ST.АК.1740/21, актом виконаних робіт з демонтажу електролізера СЕУ-20 від 06.10.2021 № 00.ЕЦ.ST.АК.1758/21, актом від 29.10.2021 № 29/10-21 00.ЕЦ.ST.АК.2087/21 на знежирення складових частин та деталей електролізера, актом від 05.11.2021 № 00.ЕЦ.ST.АК.2088/21 на перевірку відсутності короткого замикання між осередками електролізеру, протоколом перевірки напруги по осередкам електролізеру СЕУ-20, актом від 08.11.2021 № 00.ЕЦ.ST.АК.2089/21 про затягування стяжних шпильок після пропарювання прокладок електролізеру, актом від 08.11.2021 № 00.ЕЦ.ST.АК.2090/21 на пропарювання паронітових прокладок у зібраному електролізері, актом від 11.11.2021 № 00.ЕЦ.ST.АК.2091/21 гідравлічних випробувань електролізера, актом від 19.11.2021 № 00.ЕЦ.ST.АК.2104/21 приймання-передачі після ремонту, актом від 23.11.2021 б/н випробування електричної ізоляції стяжних шпильок та монополярних плит «анод», «катод», актом від 24.11.2021 № 00.ЕЦ.ST.АК.2121/21 виконаних робіт з капітального ремонту електролізера СЕУ-20, актом від 25.11.2021 № 00.ЕЦ.ST.АК.2140/21 приймання-передачі комплектувальних виробів демонтованих з електролізера.

На виконання умов договору, позивачем виконані обумовлені договором роботи на загальну суму 2 725 922,80 грн, що підтверджується Актом здачі-приймання виконаних робіт за листопад 2021 року (форма КБ-2в) від 30.11.2021 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2021 року (форма КБ-3) від 30.11.2021.

Позивач звернувся до відповідача з листами від 21.02.2022 вих. № 043, від 24.05.2022 вих. № 089, від 05.04.2023 вих. № 072, від 12.05.2023 вих. № 105 та від 14.06.2023 вих. № 141, в яких просив відповідача здійснити сплату боргу у розмірі 2 725 922,80 грн.

У відповідь відповідач надіслав позивачу лист за вих.№21-3645/42-вих від 21.06.2023, в якому повідомив про призупинення фінансування його потреб на погашення існуючої кредиторської заборгованості у зв`язку з довготривалою окупацією Запорізької АЕС.

26.06.2023 та 24.07.2024 позивач надіслав відповідачу вимогу від 26.06.2023 за вих. № 153 та вимогу від 24.07.2024 за вих. № 209 щодо виконання грошового зобов`язання за договором, в якій просив виконати грошове зобов`язання в розмірі 2 725 922,80 грн та сплатити 3% річних та інфляційні втрати.

У відповідь на вимоги, відповідач листом б/д та б/н та від 20.08.2024 за вих. № 21-8404/28-вих повідомив про те, що листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію Російської Федерації проти України, унаслідок чого претензійні вимоги будуть розглянуті після закінчення або скасування воєнного стану в Україні.

Оскільки, відповідач оплату за виконані роботи не здійснив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 2 725 922,80 грн.

Звертаючись до суду з первісним позовом, позивач посилається також на простроченням грошового зобов`язання, у зв`язку з чим позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 213 586,13 грн - 3% річних та 1 028 991,36 грн - інфляційні втрати.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Як підтверджено, позивач виконав обумовлені договором роботи на загальну суму 2 725 922,80 грн, що підтверджується Актом здачі-приймання виконаних робіт за листопад 2021 року (форма КБ-2в) від 30.11.2021 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2021 року (форма КБ-3) від 30.11.2021. Зазначені Акти та видаткова накладна підписані відповідачем без зауважень та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

У пункті 2.4. договору, сторони погодили, що плата виконаних робіт за договором здійснюється за фактично виконаний обсяг робіт протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

Оплата замовником частини вартості роботи у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Відповідно до квитанції №1 від 14.12.2021 позивач 14.12.2021 зареєстрував у ЄРПН податкову накладну від 30.11.2021 № 2 на суму 2 725 922,80 грн.

Враховуючи умови договору підряду №75/194-20/1-121-13-20-09969 від 14.12.2020, суд дійшов висновку, що строк, протягом якого замовник зобов`язаний виконати обов`язок по сплаті підряднику вартості таких робіт, настав.

Судом відхиляються заперечення відповідача в частині відсутності підстав для здійснення оплати суми ПДВ у розмірі 454 320,47 грн, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Таким чином, відповідно до умов пункту 2.4. договору факт реєстрації позивачем податкової накладної у ЄРПН є достатньою підставою для виникнення у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем.

Поряд з тим, 15.12.2021 позивачем надіслано на електронну пошту відповідача () квитанцію №1 від 14.12.2021 та податкову накладну від 30.11.2021 № 2, що підтверджується скріншотом електронної пошти позивача.

З огляду на умови договору, строк оплати за виконані позивачем роботи - до 29 січня 2022 року.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань за договором в частині оплати за виконані роботи та наявність заборгованості за договором у розмірі 2 725 922,80 грн, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки, заборгованість відповідача по договору підряду №75/194-20/1-121-13-20-09969 від 14.12.2020 належним чином доведена, доказів сплати відповідачем заборгованості матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання нараховані 213 586,13 грн - 3% річних та 1 028 991,36 грн - інфляційні втрати.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Перевіривши розрахунки 3% річних у сумі 213 586,13 грн та інфляційних втрат у сумі 1 028 991,36 грн, судом встановлено, що розрахунки здійснені арифметично вірно, у зв`язку із чим, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню повністю.

З приводу заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру 3% річних, суд зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання відповідач посилався на втрату значної частини виробничих потужностей внаслідок окупації Запорізької АЕС, виконання відповідачем в умовах воєнного стану спеціальних обов`язків на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільного інтересу та необхідність в таких умовах підтримувати безпеку АЕС (Рівненської, Хмельницької, Південноукраїнської) є надзвичайними обставинами, які істотно ускладнюють своєчасне виконання зобов`язань за договором. Також відповідач зазначив, що постійні ракетні атаки РФ на енергетичну інфраструктуру України безпосередньо та значно впливають на роботу інших атомних електростанцій України.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 зробила висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.

Зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.

При вирішенні питання про можливість зменшення штрафних санкцій чи відсотків, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру заявленої до стягнення штрафних санкцій чи відсотків є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій чи відсотків.

У відзиві відповідачем належним чином не обґрунтовано та не надано належних доказів в підтвердження існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення відсотків річних.

Посилання відповідача на відсутність вини в діях відповідача лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0.-7.1 від 28.02.2022 судом відхиляється, оскільки вказаний лист Торгово-промислової палати України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні, відтак лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є безумовним та належним доказом щодо встановлення обставин непереборної сили у даних правовідносинах.

Підсумовуючи наведене, враховуючи, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості випадку, невідповідності розміру відсотків річних наслідкам порушення, суд не вбачає підстав для зменшення розміру 3% річних, а тому суд відмовляє у клопотанні відповідача про зменшення розміру 3% річних.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ВИСНОВКИ СУДУ

Підсумовуючи вищенаведене, суд задовольняє позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОБЕЗПЕКА ГРУП» до Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за позовом покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (01032, Україна, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок, 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОБЕЗПЕКА ГРУП» (01133, місто Київ, провулок Лабораторний, будинок, 1, кімната, 244, ідентифікаційний код 37269255) основний боргу у розмірі 2 725 922,80 грн, 3% річних у розмірі 213 586,13 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 028 991,36 грн та судовий збір у розмірі 59 527,50 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 03.03.2025.

Суддя О.В. Гулевець