ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025м. ДніпроСправа № 904/4656/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Лєшукової Н.М. розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", м. Київ в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", м. Дніпро

до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради, м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення 1 892 574,93 грн.

Представники:

від позивача Рудницький Е.С.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 1 433 758,59 грн., що складають суму пені за неналежне виконання умов договору розподілу природного газу № 09420NHXR3AT016 від 17.10.2023; 302 597,08 грн. - інфляції грошових коштів та 156 219,26 грн. - річних (з урахуванням заяв позивача про зменшення розміру позовних вимог від 19.11.2024, 08.01.2025 та 27.01.2025).

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору розподілу природного газу № 09420NHXR3AT016 від 17.10.2023 в частині своєчасної оплати за послуги з розподілу природного газу за період з жовтня 2023 по березень 2024.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує про те, що його підприємством у період з жовтня по листопад 2024 частково сплачено спірну заборгованість в загальному розмірі 5 250 000,00 грн., на підтвердження чого останнім надано відповідні докази (платіжні інструкції).

Посилається відповідач у відзиві на позовну заяву на те, що його підприємство погоджується із арифметичним нарахуванням пені позивачем (строками та розміром), проте, має намір заявляти суду клопотання про зменшення її розміру на 90 %.

Містить відзив на позовну заяву і клопотання про зменшення розміру річних на 90%.

19.11.2024 від відповідача через систему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання про зменшення розміру пені на 90%, в якому КП "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради зазначає про відсутність вини у діях його підприємства, що згідно з положеннями статті 614 Цивільного кодексу України виключає стягнення з останнього пені.

Посилається відповідач і на те, що його підприємство зазнає постійних збитків та втрат, зумовлених впровадженням мораторію на підвищення категорії споживачів "Населення" тарифів на теплову енергію. Дані збитки та втрати повинні компенсуватися за рахунок субвенції державного бюджету, однак, у зв`язку з неможливістю фінансування субвенції з державного бюджету на компенсацію в тарифах у 2022 2024 через відсутність надходження коштів до спеціального фонду державного бюджету, відповідачу не було компенсовано за рахунок субвенції державного бюджету втрат від мораторію на підвищення тарифів, яка направляється на погашення кредиторської заборгованості, у тому числі перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу природного газу.

Відтак, за твердженням КП "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради, несвоєчасна оплата за надані послуги з розподілу природного газу була зумовлена причинами, які не залежали від волі відповідача, за відсутності вини останнього та пов`язана із діями держави України, яка ввела мораторій на підвищення тарифів на комунальні послуги, та зобов`язувалась компенсувати витрати відповідачу за рахунок субвенції державного бюджету, що мала бути направлена, у тому числі, на погашення кредиторської заборгованості за надані позивачем послуги з розподілу природного газу.

Відповідач вважає несправедливим стягувати із нього пеню, річні, інфляційні втрати при законодавчій забороні нараховувати та стягувати неустойку, інфляційні нарахування, проценти річних на заборгованість споживачів відповідача за житлово-комунальні послуги, яка встановлена постановою КМУ від 5 березня 2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану".

Посилається останній і на те, що дебіторська заборгованість та розмір збитків за період з 2020 по 2024 суттєво збільшилась в результаті несплати грошових коштів категорією "Населення" за отримані послуги з централізованого опалення. Масове невиконання судових рішень, відповідно до яких на користь відповідача стягнута заборгованість громадян та юридичних осіб за надані послуги з теплопостачання, ускладнює належне виконання зобов`язань з оплати енергоносіїв, зокрема за спірним договором.

Крім того, відповідач зазначає про те, що він вживає всіх заходів, спрямованих на покращення фінансово-економічного стану. Посилається останній і на те, що його підприємство є комунальним підприємством, юридичною особою публічного права, яка створена органом місцевого самоврядування з метою забезпечення безперевного постачання населенню, комунально-побутовим та іншим підприємствам, організаціям, установам теплової енергії, не є фактичним споживачем газу, а послуги з розподілу природного газу використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а стягнення неустойки в повному обсязі значно погіршить господарську діяльність КП "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради та в цілому ставить під загрозу зрив проведення опалювального сезону 2024 2025 років, та, як наслідок, залишення міста Жовті Води без опалення.

Вказує КП "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради у поданому клопотання і про те, що понесені збитки позивачем внаслідок несвоєчасного розрахунку відповідача за спожитий природний газ компенсуються нарахованими на підставі статті 625 Цивільного кодексу України інфляційними втратами та 3 % річних.

Також, зауважує останній, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення КП "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради умов договору.

Зазначені вище обставини, на думку відповідача, є підставою відповідно до положень статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України для зменшення розміру нарахованої позивачем пені до 143 375,86 грн., що становить 10% від заявленої до стягнення суми.

19.11.2024 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині основної заборгованості - до 1 851 496,95 грн.

Вказана заява прийнята господарським судом до розгляду.

19.11.2024 від позивача через систему "Електронний суд" до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає про те, що відповідачем здійснено часткову оплату боргу у загальному розмірі 5 250 000,00 грн. після пред`явлення даного позову.

Вказує ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" і про те, що його підприємство, як і відповідач, є підприємством (об`єктом) критичної інфраструктури, у відповідності до Закону України від 16.11.2021 року № 1882-IX "Про критичну інфраструктуру". Крім того, будучи на 100% тарифним підприємством, позивач виконує всі роботи за рахунок коштів тарифної виручки, у той час, як витратна частина по обслуговуванню газорозподільної системи у воєнний час не тільки не зменшилась, але й збільшилась за рахунок росту числа аварійних викликів та потреби додаткового обстеження газопроводів на предмет їх ймовірного пошкодження ворожими диверсійними групами. Проте, зазначені обставини не завадили виконувати зобов`язання Оператора ГРМ в частині забезпечення цілодобового доступу споживачів до газорозподільної системи.

Так, за твердженням останнього, через відсутність платіжної дисципліни з боку споживачів та обмеження заходів впливу на них (боржників), розмір дебіторської заборгованості у позивача постійно зростає, що підтверджується довідкою про дебіторську заборгованість, проте, позивач не має права обмежувати споживання природного газу через заборгованість перед ним.

Містить відповідь на відзив і посилання на те, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Вказує ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" також про те, що відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема, шляхом перенесення оплати, взаємозаліку, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат тощо.

03.01.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (платіжних документів).

08.01.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині основної заборгованості - до 51 496,95 грн.

Вказана заява прийнята господарським судом до розгляду.

08.01.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання про перенесення підготовчого засідання на іншу дату, яке господарським судом задоволено.

10.01.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на заяву позивача від 08.01.2025 про зменшення позовних вимог, в якому КП "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради зазначає про визнання в повному обсязі позовних вимог в частині основної заборгованості в сумі 51 496,95 грн. та часткове визнання інших заявлених вимог. Також відповідач просить суд зменшити розмір нарахованих позивачем сум пені та річних на 90%.

27.01.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла заява, в якій ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України", посилаючись на пункт 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, зазначає про наявність у нього права, у тому числі щодо зменшення позовних вимог.

Так, за твердження останнього, основна заборгованість КП "Жовтоводськтепломережа" ЖМР перед позивачем за надані послуги з розподілу природного газу у період з жовтня 2023 року по березень 2024 року погашена в повному обсязі. Частково погашена заборгованість за квітень 2024 року. На підтвердження вказаних обставин позивачем залучено до матеріалів справи платіжну інструкцію від 08.01.2025 № 87. Таким чином, позивач просить продовжити провадження та розгляд справи відносно вимог щодо стягнення 302 597,08 грн. - інфляції грошових коштів, 1 433 758,59 грн. - пені та 156 219,26 грн - річних.

Вказана заява, яка відповідно до її змісту є фактично заявою про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в сумі 51 496,95 грн., прийнята господарським судом до розгляду, про що зазначено в ухвалі від 28.01.2025.

27.01.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на заяву позивача від 27.01.2025, в якому останній, зокрема, просить суд зменшити розмір нарахованих сум пені та річних на 90%.

Містить відзив і клопотання про проведення судового засідання 28.01.2025 без участі представника відповідача.

Ухвалою від 28.10.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

31.10.2024 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, у зв`язку з чим господарським судом відкрито провадження у справі № 904/4656/24, її розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.11.2024, про що постановлено ухвалу від 05.11.2024.

Ухвалою від 20.11.2024 господарським судом за усним клопотанням представника відповідача продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 03.02.2025 та відкладено підготовче засідання до 08.01.2025.

08.01.2025 господарським судом відкладено підготовче засідання до 28.01.2025, про що постановлено відповідну ухвалу.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального України, у зв`язку з чим господарським судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 11.02.2025, про що постановлено ухвалу від 28.01.2025.

11.02.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" до суду надійшла заява про проведення засідання без участі повноважного представника підприємства останнього.

У судовому засіданні, яке відбулось 11.02.2025, господарським судом заслухано вступне слово позивача та оголошено перерву до 18.02.2025, про що постановлено відповідну ухвалу.

13.02.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" до суду надійшла заява про проведення засідання без участі повноважного представника підприємства останнього.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

18.02.2025 у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині своєчасної оплати за послуги розподілу природного газу за період з жовтня 2023 по березень 2024 за договором розподілу природного газу № 09420NHXR3AT016 від 17.10.2023.

17.10.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (далі - Оператор ГРМ, позивач у даній справі) та Комунальним підприємством "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради (далі - споживач, відповідач у даній справі) укладено типовий договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 09420NHXR3AT016 (далі - договір) шляхом підписання споживачем заяви-приєднання № 09420NHXR3AT016 від 17.10.2023.

У пунктах 1, 4, 6 заяви-приєднання № 09420NHXR3AT016 від 17.10.2023 визначені, зокрема, персональний ЕІС-код споживача 56XQ0000NHXR300А, величина річної замовленої потужності об`єкта споживача на перший та другий календарний рік з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем - 3 011 069,20 м.куб. та строк надання послуги з 01.10.2023.

Згідно з пунктами 1.1-1.3 договору останній є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 2494 від 30.09.2015.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Пунктом 2.1 договору визначено, що Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до пункту 3.3 договору споживач, що не є побутовим, зобов`язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання.

Згідно з пунктами 6.1-6.4 договору оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Постановою НКРЕКП від 29.09.2023 № 1777 для клієнтів Дніпропетровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" затверджено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,26 грн. за 1 куб.м на місяць (без урахування ПДВ).

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 6.6 договору передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку Оператора ГРМ.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з пунктом 6.8 договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватись підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог кодексу газорозподільних систем.

Договір укладається на невизначений строк (пункт 12.1).

Виконуючи умови спірного договору, позивачем було надано відповідачеві у період з жовтня 2023 по березень 2024 послуги розподілу природного газу на загальну суму 8 522 496,95 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи відповідними актами про надані послуги з розподілу природного газу № 1300 від 31.10.2023 на суму 1 517 578,88 грн., № 3635 від 30.11.2023 на суму 1 517 578,88 грн., № 5516 від 31.12.2023 на суму 1 517 578,86 грн., № 7041 від 31.01.2024 на суму 1 323 253,44 грн., № 8971 від 29.02.2024 на суму 1 323 253,44 грн., № 10741 від 31.03.2024 на суму 1 323 253,45 грн., які підписано та скріплено печатками підприємств сторін без зауважень та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в повному обсязі сплачено позивачеві за надані у період з жовтня 2023 по березень 2024 послуги розподілу природного газу загальну суму 8 522 496,95 грн., проте, з порушенням встановлених спірним договором строків, що підтверджується платіжними інструкціями № 1796 від 13.11.2023 на суму 50 000,00 грн., № 1815 від 16.11.2023 на суму 50 000,00 грн., № 1816 від 17.11.2023 на суму 50 000,00 грн., № 1831 від 20.11.2023 на суму 50 000,00 грн., № 1848 від 22.11.2023 на суму 25 000,00 грн., № 114 від 24.01.2024 на суму 33 000,00 грн., № 174 від 06.02.2024 на суму 100 000,00 грн., № 189 від 07.02.2024 на суму 100 000,00 грн., № 208 від 08.02.2024 на суму 50 000,00 грн., № 237 від 12.02.2024 на суму 100 000,00 грн., № 253 від 13.02.2024 на суму 100 000,00 грн., № 278 від 15.02.2024 на суму 50 000,00 грн., № 289 від 16.02.2024 на суму 50 000,00 грн., № 313 від 20.02.2024 на суму 50 000,00 грн., № 338 від 22.02.2024 на суму 28 000,00 грн., № 357 від 26.02.2024 на суму 50 000,00 грн., № 408 від 04.03.2024 на суму 35 000,00 грн., № 424 від 05.03.2024 на суму 18 000,00 грн., № 427 від 06.03.2024 на суму 51 000,00 грн., № 435 від 07.03.2024 на суму 50 000,00 грн., № 448 від 11.03.2024 на суму 100 000,00 грн., № 468 від 12.03.2024 на суму 50 000,00 грн., № 490 від 14.03.2024 на суму 50 000,00 грн., № 499 від 15.03.2024 на суму 70 000,00 грн., № 510 від 18.03.2024 на суму 23 000,00 грн., № 520 від 19.03.2024 на суму 38 000,00 грн., № 974 від 24.10.2024 на суму 656 082,42 грн., № 972 від 24.10.2024 на суму 96 578,88 грн., № 973 від 24.10.2024 на суму 1 517 578,88 грн., № 977 від 28.10.2024 на суму 861 496,44 грн., № 978 від 28.10.2024 на суму 443 742,50 грн., № 989 від 29.10.2024 на суму 879 510,94 грн., № 990 від 29.10.2024 на суму 545 009,94 грн., № 1021 від 04.11.2024 на суму 100 000,00 грн., № 1028 від 05.11.2024 на суму 100 000,00 грн., № 1088 від 12.11.2024 на суму 50 000,00 грн., № 1117 від 19.11.2024 на суму 100 000,00 грн., № 1125 від 20.11.2024 на суму 50 000,00 грн., № 1209 від 03.12.2024 на суму 50 000,00 грн., № 1229 від 05.12.2024 на суму 50 000,00 грн., № 1237 від 06.12.2024 на суму 100 000,00 грн., № 1262 від 09.12.2024 на суму 100 000,00 грн., № 1279 від 10.12.2024 на суму 100 000,00 грн., № 1300 від 11.12.2024 на суму 100 000,00 грн., № 1310 від 12.12.2024 на суму 100 000,00 грн., № 1339 від 16.12.2024 на суму 500 000,00 грн., № 1361 від 17.12.2024 на суму 100 000,00 грн., № 1367 від 18.12.2024 на суму 100 000,00 грн., № 1377 від 19.12.2024 на суму 100 000,00 грн., № 1404 від 23.12.2024 на суму 100 000,00 грн., № 35 від 06.01.2025 на суму 100 000,00 грн., № 67 від 07.01.2025 на суму 50 000,00 грн., № 87 від 08.01.2025 на суму 200 000,00 грн. (том 1, а.с. 114-136, 153-158, 168-177, том 2, а.с. 147-153, 159-174, 201), що стало підставою для нарахування ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" пені на підставі пункту 8.2. спірного договору, річних та інфляції грошових коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Вказані обставини і стали причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було зазначено вище, у пункті 6.6 спірного договору сторонами узгоджено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Так, відповідач неналежним чином виконав зобов`язання з оплати за послуги з розподілу природного газу, здійснивши розрахунки з порушенням строків, визначених спірним договором, що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями платіжних інструкцій (том 1, а.с. 114-136, 153-158, 168-177, том 2, а.с. 147-153, 159-174, 201).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач заявив до стягнення з відповідача річні у розмірі 156 219,26 грн. за загальний період прострочення з 13.11.2023 по 14.10.2024 та інфляцію грошових коштів у розмірі 302 597,08 грн. за загальний період прострочення з листопада 2023 по серпень 2024.

Розрахунок інфляції грошових коштів здійснено позивачем відповідно до умов договору та діючого законодавства, у зв`язку з чим зазначена у розрахунку сума підлягає до примусового стягнення з відповідача.

Розрахунок річних позивачем завищено з огляду на те, що останній здійснено без урахування вимог частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, за зобов`язаннями жовтня, листопада, грудня 2023 та січня, лютого, березня 2024 прострочення в оплаті мало місце з 11.11.2023, 12.12.2023 та 11.01.2024, 13.02.2024, 12.03.2024, 11.04.2024 відповідно.

Після здійсненого судом перерахунку до стягнення підлягають річні за загальний період прострочення з 13.11.2023 по 14.10.2024 в сумі 155 756,99 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляді обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до пункту 8.2 договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлена пеня за загальний період прострочення з 13.11.2023 по 14.10.2024 в сумі 1 433 758,59 грн.

Розрахунок пені позивачем завищено з тих самих підстав, що і розрахунок річних.

Крім того, при здійсненні розрахунку пені позивачем не враховано вимог частини 6 статті 232 Господарського кодексу Україн, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 8.2 типового договору розподілу природного газу № 09420NHXR3AT016 від 17.10.2023 не визначений інший строк нарахування пені, ніж передбачено частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Після здійсненого судом перерахунку сума пені за загальний період прострочення з 13.11.2023 по 11.10.2024 склала 1 090 863,79 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи тощо.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та засадах господарського судочинства, визначених статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, як вже було зазначено вище, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, однак, не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності. Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору, тощо, що відповідає нормам закону. Добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст даних принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб. В свою чергу, добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішнім або об`єктивним, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями цивільного права.

Суд враховує і те, що цивільне законодавство не дає визначення даних принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання, тобто укладаючи угоду сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій обґрунтоване наступним:

- відповідач по справі є єдиним постачальником та виробником теплової енергії для забезпечення потреб споживачів м. Жовті Води комунальної послуги з централізованого опалення;

- відповідач не має права нараховувати пеню категорії споживачів "Населення" за отримані комунальні послуги з централізованого опалення при несвоєчасній їх оплаті;

- відповідачем вживаються усі можливі заходи, які спрямовані на покращення фінансово-економічного стану його підприємства;

- відповідачем у справі визнаються нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, які частково компенсують несвоєчасні розрахунки;

- невиконання в повному обсязі з боку Держави фінансових зобов`язань щодо перерахування коштів теплопостачальній організації (відповідачу) відповідно до нормативно-правових актів;

- заборона на законодавчому рівні підняття тарифу на послугу з теплопостачання;

- пандемією короновірусу COVID-19;

- підприємство (відповідач) згідно Розпорядження начальника обласної військової адміністрації (м. Дніпро) від вересня 2024 року визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності в особливий період;

- конкретний випадок є винятковим.

З огляду на викладене та враховуючи зазначені відповідачем причини несвоєчасного виконання зобов`язання за спірним договором, вжиті останнім заходи щодо погашення існуючої заборгованості, незначний термін прострочення зобов`язання, повне погашення суми основного боргу, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, на 90 %.

Відтак, сума пені, що підлягає до стягнення, становить 109 086,38 грн.

При цьому суд також враховує, що стягнення інфляційних втрат та 3% річних також певною мірою компенсує можливі негативні наслідки, викликані простроченням сплати відповідачем суми заборгованості.

Стосовно зменшення річних господарський суд зазначає, що сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, 3 % річних не є неустойкою (штрафною санкцією), тому у суду відсутнє право застосовувати положення статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України.

Також господарський суд звертає увагу на те, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

До того ж, слід зазначити про те, що відповідач у клопотанні про зменшення розміру пені фактично визнав пред`явлені до стягнення суми річних, інфляції грошових коштів та пені.

Пунктом 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частиною 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що клопотання про зменшення розміру пені, в якому відповідачем фактично визнаються позовні вимоги в повному обсязі, підписано представником - Бочановою Я.В. на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та довіреності від 27.08.2024, якою останній надано право представляти інтереси КП "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради з усіма правами, які надано законом стороні по справі.

З огляду на викладене, господарським судом приймається визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно із частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, господарський суд звертає увагу на те, що 07.01.2025 набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 № 606 "Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів".

Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до нового порядку органи Казначейства здійснюють повернення судового збору в усіх випадках виключно на підставі електронного подання, сформованого або Державною судовою адміністрацією України, або її територіальним управлінням, або відповідним судом.

Для повернення судового збору платнику необхідно звернутися із заявою до відповідного суду за місцем розгляду справи. Разом із заявою про повернення коштів судового збору з бюджету платником подається до суду оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.

З огляду на те, що відповідачем зазначено про визнання позову до початку розгляду справи по суті, поверненню позивачеві з Державного бюджету України підлягає 50% судового збору (сплаченого позивачем за позовною вимогою, яка підлягає задоволенню) у розмірі 9 295,31 грн. за відповідною заявою (відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зі змінами). Інша частина сплаченої суми судового збору - 9 295,30 грн. покладається на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, господарський суд звертає увагу позивача на наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

При зверненні до господарського суду через систему "Електронний суд" з позовною заявою про стягнення заборгованості в сумі 8 994 071,88 грн. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 107 928,86 грн. відповідно до платіжної інструкції № 362 від 18.10.2024.

У подальшому, позивачем подано до суду заяви про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до яких ціна позову складала 1 892 574,93 грн., які прийнято господарським судом до розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: зменшення розміру позовних вимог.

З огляду на викладене, судовий збір в сумі 85 217,96 грн. підлягає поверненню позивачеві із Державного бюджету України за відповідною заявою (відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зі змінами).

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 130, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради (52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. 8 Березня, 42, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код 45261177) 109 086,38 грн. - пені, 155 756,99 грн. - річних, 302 597,08 грн. - інфляції грошових коштів та 9 295,30 грн. - судового збору.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 576 735,75 грн.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 03.03.2025.

Суддя І.Ф. Мельниченко