СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Харків Справа № 917/1297/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

представники сторін в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" (вх. № 34 П/1)

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 26.12.2024 (повний текст судового рішення складений та підписаний 27.12.2024, суддя Байдуж Ю.С.)

у справі № 917/1297/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" , м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" , м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.12.2024 у справі №917/1297/23 у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талята Рефатовича у виконавчому провадженні №76060712 від 16.09.2024 у справі №917/1297/23 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талята Рефатовича щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження № 76060712 щодо виконання наказу №917/1297/23 від 22.08.2024, виданого на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 у справі № 917/1297/23, та постанови про арешт коштів боржника; визнання протиправними та скасування цих постанов - відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована висновком про те, що:

- оскаржувані дії приватного виконавця здійснені відповідно до вимог чинного законодавства та в межах повноважень останнього, оскільки відсутні правові підстави для визнання ПрАТ «Гадячгаз» підприємством, частка держави в якому перевищує 25%, що в свою чергу виключає застосування обмежень, встановлених ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»;

- досліджені судом докази, зокрема витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Реєстру корпоративних прав держави та статутні документи юридичних осіб, підтверджують, що контрольний пакет акцій відповідача належить АТ «НАК «Нафтогаз України», яке є самостійною юридичною особою;

- оскільки у даному випадку відсутні правові підстави для ототожнення АТ "НАК "Нафтогаз України" із державою, приватний виконавець діяв у межах законодавчо визначених повноважень, а права скаржника не є порушеними.

Приватне акціонерне товариство "Гадячгаз", не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 26.12.2024 у справі №917/1297/23, задовольнити скаргу ПрАТ Гадячгаз на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. та визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. щодо винесення постанови від 16.09.2024 у ВП № 76060712 про відкриття виконавчого провадження № 76060712 щодо виконання наказу № 917/1297/23 від 22.08.2024 виданого на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 у справі № 917/1297/23 та про арешт коштів боржника; визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. від 16.09.2024 ВП № 76060712 про відкриття виконавчого провадження № 76060712 щодо виконання наказу № 917/1297/23 від 22.08.2024 виданого на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 у справі № 917/1297/23 та про арешт коштів боржника. Також апелянт просить розгляд справи здійснювати за відсутності його представника.

Апеляційна скарга відповідача зумовлена наступним:

- господарський суд в оскаржуваній ухвалі не врахував положення ст.ст. 961, 317, 318 Цивільного кодексу України, ст. 20 Закону України «Про акціонерні товариства», пункт 1 частини другої статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» та висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 19.12.2024 у справі № 903/62/23 та від 05.09.2023 у справі №920/640/22;

- пунктом 2 частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено, що держава безпосередньо повинна володіти часткою у статутному капіталі ПрАТ «Гадячгаз», що перевищує 25 відсотків; наведений пункт не містить будь-якої вказівки на те, що частка держави в розмірі більш ніж 25% статутного капіталу має належати їй лише на праві власності;

- належними доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується, що станом на 16.09.2024 (день винесення спірних постанов приватного виконавця) і по даний час частка держави у статутному капіталі ПрАТ «Гадячгаз» перевищує 25 відсотків, а тому приватний виконавець незаконно відкрив виконавче провадження з виконання наказу господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 06.01.2025 для розгляду справи № 917/1297/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2025 у справі №917/1297/23 витребувано у господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1297/23; відкласти вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" (вх. № 34П/1) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 26.12.2024 у справі №917/1297/23 до надходження матеріалів справи.

20.01.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/1297/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 у справі №917/1297/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" (вх. № 34 П/1) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 26.12.2024 у справі № 917/1297/23; призначено справу до розгляду на "25" лютого 2025 р. об 11:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132; визнано необов`язковою явку представників учасників справи та доведено до відома, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті; доведено до відома учасників справи про можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв чи клопотань (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з доказами їх надсилання іншим сторонам у справі до 03.02.2025.

03.02.2025 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів, викладених відповідачем, та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

03.02.2025 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т. Р. подано до Східного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів, викладених відповідачем, та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін. Також просить розгляд справи здійснювати за його відсутності.

21.02.2025 до Східного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про розгляд справи за відсутністю його представника.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що явка сторін обов`язковою не визнавалась, а наявних матеріалів справи, на переконання колегії суддів, достатньо для ухвалення судового рішення у цій справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзивах на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, рішенням господарського суду Полтавської області від 30.04.2024 відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - Позивач, ТОВ «ГК «Нафтогаз України») про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» (далі - Відповідач, ПрАТ «Гадячгаз», Скаржник) заборгованості за Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2501 (далі - Типовий договір) за період 01.05.2022 - 31.05.2022 в розмірі 6 548 767,78 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 апеляційну скаргу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» задоволено, рішення господарського суду Полтавської області від 30.04.2024 у справі № 917/1297/23 скасовано, прийнято нове судове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Гадячгаз» на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 6 548 767,78 грн заборгованості за Типовим договором, 98 231,52 грн судового збору за подання позовної заяви та 117 877,82 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання вищевказаної постанови Східним апеляційним господарським судом 22.08.2024 видано наказ у справі № 917/1297/23.

16.09.2024 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. із заявою про примусове виконання наказу Східного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 у справі № 917/1297/23.

Тією ж датою приватним виконавцем Байрамовим Т.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76060712 про стягнення з ПрАТ «Гадячгаз» на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 6 548 767,78 грн заборгованості за Типовим договором, 98 231,52 грн судового збору за подання позовної заяви та 117 877,82 грн судового збору за подання апеляційної скарги; та постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 7 441 704,83 грн.

17.09.2024 боржник, ПрАТ «Гадячгаз», звернувся на ім`я приватного виконавця Байрамова Т.Р. із заявою, в якій просив скасувати винесені постанови, зняти накладений арешт, у випадку стягнення коштів, повернути їх боржнику та повернути стягувачу наказ Східного апеляційного господарського суду без виконання.

Листом від 19.09.2024 за вих. № 13305 приватний виконавець Байрамов Т.Р. повідомив боржника про відсутність підстав для задоволення заяви та в той же день виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №76060712 на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

27.09.2024 до господарського суду Полтавської області від ПрАТ «Гадячгаз» надійшла скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р., в якій останнє просить:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талята Рефатовича щодо винесення постанов від 16.09.2024 р. ВП № 76060712 про відкриття виконавчого провадження № 76060712 щодо виконання наказу № 917/1297/23 від 22.08.2024, виданого на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 у справі № 917/1297/23, та про арешт коштів боржника;

- визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талята Рефатовича від 16.09.2024 ВП № 76060712 про відкриття виконавчого провадження № 76060712 щодо виконання наказу № 917/1297/23 від 22.08.2024, виданого на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 у справі № 917/1297/23 та про арешт коштів боржника.

Скаржник посилався на те, що Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (), 100 % статутного капіталу якого належить безпосередньо державі в особі Кабінету Міністрів України, належить 25,000772 % у статутному капіталі ПрАТ «Гадячгаз», що свідчить про те, що частка держави у статутному капіталі Товариства становить 25,000772 %, тобто перевищує 25 %.

На переконання боржника, наказ Східного апеляційного господарського суду, виданий 22.08.2024 у справі № 917/1297/23, не підлягає виконанню приватним виконавцем, а винесені постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів є незаконними у силу положень ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Також скаржник зазначав, що приватний виконавець не мав права здійснювати примусове виконання наказу від 22.08.2024 № 917/1297/23, оскільки це суперечить положенням пункту 2 частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Байрамов Талят Рефатович зазначав, що перевіривши наявність частки держави у статутному капіталі ПрАТ «Гадячгаз» шляхом отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якої неможливо встановити розмір частки власності ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», діяв в межах Закону, оскільки ототожнення поняття «держава» та юридичної особи позивача є безпідставним.

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» також зазначало, що відповідно до п. 4 ст. 126 Господарського кодексу України наявність простої та вирішальної залежності має бути зазначено у відомостях державної реєстрації залежного (дочірнього) підприємства та опубліковано відповідно до закону, проте такої інформації не надано, а також посилалось на безпідставність ототожнення скаржником позивача з поняттям держава.

Місцевий господарський суд у задоволенні скарги відповідача відмовив.

Надаючи власну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції з наведеним висновком погоджується, з огляду на наступне.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала місцевого господарського суду, прийнята за результатами розгляду скарги боржника на дії приватного виконавця.

У відповідності до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно положень статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

У відповідності до пункту 6 частини першої статті 4 наведеного Закону та пункту 4 частини першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Вказаний принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, що кореспондується з положеннями абзацу другого частини першої статті 19 цього Закону.

Наведене дає підстави для висновку про те, що стягувачу надано право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" права й обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Обмеження у здійсненні приватним виконавцем примусового виконання рішень встановлено у ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 2 цієї частини приватний виконавець не може здійснювати примусове виконання рішень, за якими боржником є: держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Обставинами справи встановлено, що в обґрунтування незаконності дій приватного виконавця скаржник покладає доводи щодо порушення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Талятом Рефатовичем обмеження, викладеного у п. 2 частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», посилаючись на те що ПрАТ «Гадячгаз» є підприємством-боржником, частка держави у статутному капіталі якого перевищує 25 %.

Таким чином, необхідно з`ясувати, чи були дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти боржника законними, враховуючи його посилання на те, що частка держави у статутному капіталі перевищує 25 відсотків.

Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" передбачено, що єдиною державною інформаційною системою, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, є Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр).

Відповідно до статті 7 цього Закону Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Пунктами 6, 8 частини другої статті 9 Закону визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа публічного права або який здійснює функції з управління корпоративними правами держави у відповідній юридичній особі; перелік засновників (учасників) юридичної особи.

Згідно пункту 1 частини другої статті 11 Закону, відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді: 1) безоплатного доступу через портал електронних сервісів до: відомостей з Єдиного державного реєстру, які актуальні на момент запиту, необхідних для видачі документів дозвільного характеру та ліцензій, а також про видані документи дозвільного характеру та ліцензії, для укладення цивільно-правових договорів, у тому числі щодо наявності запису про центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство або частка держави у статутному капіталі юридичної особи, якщо така частка становить не менше 25 відсотків та ін.

З відомостей витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 18.09.2024 вбачається, що Акціонерне товариство «Гадячгаз» має тип організаційно-правової форми приватне, до переліку засновників якого входять фізичні та юридичні особи власники акцій ПрАТ «Гадячгаз». Розмір частки статутного капіталу складає 1 545 773,46 грн.

Згідно даних витягу у розділі «Центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа публічного права або який здійснює функції з управління корпоративними правами держави у відповідній юридичній особі» зазначено: Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ».

У відповідності до відомостей інформаційної довідки від 02.04.2024 за вих. №150855 Національного депозитарію України щодо інформації про акціонерів юридичних осіб і спільної кількості фізичних осіб, у розділі «Інформація про власників юридичних осіб» зазначено, що АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» володіє відсотком у статутному капіталі ПрАТ «Гадячгаз» 25,000772 відсотки.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 26.09.2024, що сформований за безкоштовним запитом, єдиним засновником АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є Кабінет Міністрів України, а бенефіціарним власником є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Зі статуту Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 №1044, який є у відкритому доступі на офіційному сайті Верховної Ради України за посиланням: https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1044-2016-%D0%BF#Text, АТ «НАК «Нафтогаз України» є приватне акціонерне товариство (п. 2 Статуту).

Метою діяльності Компанії є одержання прибутку від провадження господарської діяльності (п. 5 Статуту).

Компанія набуває статусу юридичної особи з дня її державної реєстрації в установленому законом порядку, компанія має самостійний баланс, поточні та інші рахунки в банках, печатку із своїм найменуванням, ідентифікаційним кодом, а також знак для товарів і послуг, штампи, бланки та інші реквізити. ( п. 7, п. 9 Статуту).

Згідно п.10 Статуту компанія є підприємницьким товариством - юридичною особою, може набувати майнових і особистих немайнових прав, обов`язків і здійснювати їх, вчиняти правочини відповідно до вимог законодавства та цього Статуту, бути позивачем, відповідачем, третьою особою, учасником у судах загальної юрисдикції та органі конституційної юрисдикції, міжнародному комерційному арбітражі або в інших судах (у тому числі інших третейських судах, судах іноземних держав та у міжнародних міжурядових організаціях (їх органах), уповноважених розглядати спори) з усіма правами, які надаються за законом (правилами розгляду справи) позивачу, відповідачу, третій особі, учаснику, має право укладати мирові угоди, а також мати інші права та обов`язки. Компанія має право випускати цінні папери в установленому законодавством порядку.

Пунктом 11 Статуту визначено, що компанія є повноправним акціонером (засновником, учасником) господарських товариств, що засновані Компанією або акції/корпоративні права яких набуті Компанією у власність в інший визначений законом спосіб. Компанія здійснює всі права та несе всі обов`язки акціонера (засновника, учасника) відповідно до закону. Передані Компанії акції/корпоративні права господарських товариств можуть бути відчужені, передані в заставу або обтяжені у будь-який спосіб виключно за рішенням загальних зборів акціонерів (далі - загальні збори), крім випадків, коли такі відчуження, передача в заставу або інше обтяження заборонено законом.

Пунктом 14 Статуту визначено, що Компанія має право в установленому порядку утворювати філії, представництва, інші відокремлені підрозділи, виступати засновником та/або учасником юридичних осіб як на території України, так і за її межами.

Таким чином, держава в особі Кабінету Міністрів України, будучи самостійним учасником цивільних відносин створила іншу юридичну особу приватного права, яка в свою чергу є самостійним учасником цивільних відносин, має відповідний обсяг правоздатності, в тому числі право створювати нові юридичні особи.

Статтею 172 Господарського кодексу України передбачено, що відносини, пов`язані з управлінням корпоративними правами держави, регулюються Законом України «Про управління об`єктами державної власності», іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно ст. 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» корпоративні права держави - це корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій.

У контексті вказаного слід звернути увагу на постанову Верховного Суду України від 05.11.2008 (справа № 21-1471во08), де, серед іншого, зазначено: « не є власністю держави пакет акцій у статутному фонді акціонерного товариства, переданий нею до статутного фонду іншого суб`єкта господарювання, в якому їй належить 100 відсотків акцій. Власником цього пакета акцій стає зазначений суб`єкт господарювання. Поняття власності держави і власності такого суб`єкта не є тотожним, оскільки ця власність належить різним особам, самостійним учасникам цивільного обігу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2003 №1679 затверджено Положення про Реєстр корпоративних прав держави, відповідно до пункту 1 якого визначено, що Реєстр корпоративних прав держави є автоматизованою інформаційно-довідковою системою збирання та обліку відомостей про акції, частки, паї, що належать державі у статутному капіталі господарських товариств та інших суб`єктів господарювання (далі - господарські товариства) і утворюється для оперативного обліку зазначених акцій, часток, паїв, забезпечення ефективного здійснення корпоративних прав держави, а також забезпечення гласності та відкритості інформації про державну власність, у межах, установлених законодавством (далі - Положення).

Пунктом 5 Положення визначено, що до Реєстру включаються відомості про акції, паї, частки, що належать державі у статутному капіталі господарських товариств - резидентів та нерезидентів.

Згідно п.п. 7, 8 Положення, у разі виникнення нових корпоративних прав держави міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, які виступають засновниками господарських товариств або на які покладено функції з управління корпоративними правами держави в господарських товариствах, у місячний строк з моменту державної реєстрації цих товариств подають відомості Фондові державного майна за встановленими формами в електронному та паперовому вигляді. Фонд державного майна у десятиденний строк вносить відомості до Реєстру.

У разі потреби внесення змін до Реєстру міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, які виступають засновниками господарських товариств або на які покладено функції управління корпоративними правами держави в господарських товариствах, у тижневий строк після одержання відповідних документів подають відомості Фондові державного майна за встановленими формами в електронному та паперовому вигляді. Фонд державного майна у триденний строк вносить зміни до Реєстру.

Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали досліджено Реєстр корпоративних прав держави у статутних капіталах господарських товариств станом на 20.12.2024, який розміщено на офіційному сайті Фонду державного майна України за посиланням: https://www.spfu.gov.ua/ua/documents/press-list/spf-management-rights-state/18335.html.

Із зазначеного Реєстру вбачається наявність за № 376 АТ «НАК «Нафтогаз України», як компанії, корпоративні права якої належать державі.

Водночас, ПрАТ «Гадячгаз» у списку підприємств, корпоративні права якого належать державі відсутнє.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що АТ «НАК «Нафтогаз України» не можна ототожнювати з поняттям «держава» в розумінні п. 2 частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», а тому 25,000772 відсотків частки у статутному капіталі ПрАТ «Гадячгаз» належать АТ «НАК «Нафтогаз України», а не державі.

Вказане також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.07.2020 у справі 913/398/16, яка є подібною до спірних правовідносин та предметом якої також було встановлення правомірності відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження відносно боржника, акціонером якого є АТ «НАК «Нафтогаз України».

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені зокрема, у постанові від 05.09.2023 у справі № 920/640/22 за неподібністю правовідносин, оскільки наведена справа, розглянута Верховним Судом, стосується правового статусу підприємства-боржника та його віднесення до державних підприємств, що підпадають під обмеження пункту 2 частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», у яких дочірнє підприємство ДАК «Автомобільні дороги України» є державним підприємством, оскільки 100% акцій його засновника належать державі, а саме підприємство діє на основі державної власності.

У справі №917/1297/23 ПрАТ «Гадячгаз» не є підприємством, у якому держава безпосередньо володіє часткою понад 25%, адже частка належить АТ «НАК «Нафтогаз України», що є самостійною юридичною особою приватного права, а не безпосередньо державним органом чи державною компанією у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд у справі № 920/640/22 наголошував, що дочірнє підприємство ДАК «Автомобільні дороги України» діє на основі державної власності, переданої йому засновником, натомість, у випадку ПрАТ «Гадячгаз», жодних доказів про закріплення державного майна або отримання його у відання не надано.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що правовідносини у справі №917/1297/23 відрізняються від справи №903/62/23, на висновки Верховного Суду в якій, викладені у постанові від 19.12.2024, посилається апелянт.

Так, справа №903/62/23 стосувалася можливості примусового виконання судового рішення приватним виконавцем щодо Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», корпоративні права якого перебували в управлінні Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами (АРМА), яке отримало повноваження щодо володіння, користування та розпорядження корпоративними правами боржника, що тимчасово надало їй статус фактичного власника. Натомість, у справі №917/1297/23 відсутні докази наявності державного контролю підприємства відповідача, передачі або переходу корпоративних прав боржника до держави.

Враховуючи наведене у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оскаржувані дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талята Рефатовича щодо винесення постанов від 16.09.2024 у ВП № 76060712 про відкриття виконавчого провадження № 76060712 та про арешт коштів боржника були вчинені у відповідності до діючого законодавства, а відтак відсутні підстави і для скасування оскаржуваних постанов приватного виконавця.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Полтавської області від 26.12.2024 у справі №917/1297/23 є обґрунтованою, законною та підлягає залишенню без змін, оскільки висновки суду першої інстанції повністю відповідають встановленим обставинам справи та чинним нормам матеріального та процесуального права.

У розумінні положень статті 129 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" ( вх. № 34 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 26.12.2024 у справі №917/1297/23 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 26.12.2024 у справі №917/1297/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 28.02.2025.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко