ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Справа № 918/861/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024 р. у справі №918/861/24, ухвалене суддею Горплюком А.М., повний текст рішення складено 18.11.2024

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф"

до відповідача Військової частини № НОМЕР_1

про стягнення заборгованості у розмірі 49 590, 26 грн

Комунальне некомерційне підприємство "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" (надалі-позивач) звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Військової частини № НОМЕР_1 (надалі-відповідач) про стягнення збитків у розмірі 49 590, 26 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024 р. позов задоволено. Стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 на користь Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" 49 590 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто) грн 26 коп. - заборгованості та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Рівненської області у справі №918/861/24 Військова частина № НОМЕР_1 звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Рівненської області від 12 листопада 2024 по справі №918/861/24. Рішення Господарського суду Рівненської області 12 листопада 2024 по справі №918/861/24 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" до військової частини НОМЕР_1 в повному обсязі. Відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки апеляційна скарга надійшла без матеріалів справи, суд апеляційної інстанції витребував їх у Господарського суду Рівненської області.

26.12.2024 матеріали справи №918/861/24 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.01.2025 р. поновлено Військовій частині № НОМЕР_1 строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024 р. у справі №918/861/24, відстрочено Військовій частині № НОМЕР_1 оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн до ухвалення судового рішення у даній справі. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини № НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024 р. у справі №918/861/24 в порядку письмового провадження. Зупинено дію рішення Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024 р. у справі №918/861/24.

17.01.2024 р. на адресу апеляційного господарського суду від Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Військової частини № НОМЕР_1 . Рішення Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024р. у справі №918/861/24 залишити без змін.

Згідно з табелем обліку робочого часу Північно-західного апеляційного господарського суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" суддя член-колегії по справі Олексюк Г.Є. з 03 березня 2025 року по 07 березня 2025 року є тимчасово непрацездатною (на лікарняному), а суддя член-колегії по справі Мельник О.В. з 04 березня 2025 року по 07 березня 2025 року перебуває у відпустці.

Відповідно до ч.1 ст.273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи вищенаведені обставини, з метою дотримання приписів ч.10 ст.32 ГПК України, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Олексюк Г.Є. та перебуванням у відпустці судді Мельника О.В., вбачається необхідність внести зміни до складу колегії суддів у справі №918/861/24.

Розпорядженням керівника апарату №01-05/75 від 04.03.2025р. з метою недопущення порушення процесуальних строків та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №918/861/24.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи №918/861/24 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 р. прийнято апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024 р. у справі №918/861/24 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б..

Відповідно до ч.10 ст.270 ГПК України апеляційна скарга на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи ( абзац 2 частина 10 статті 270 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Військової частини № НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024 р. у справі №918/861/24 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Північно західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції позов задовольнив повністю. Зокрема, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт наявності всіх елементів правопорушення, передбачених чинним законодавством, необхідних для притягнення відповідача до відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди військовослужбовцем ЗСУ; доведено вчинення ним правопорушення; його вину; розмір шкоди та наявність причинного зв`язку між поведінкою ОСОБА_1 і нанесеною шкодою.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи.

В апеляційній скарзі Військова частина № НОМЕР_1 наголошує на тому, що відповідно до ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, згідно з п.1.6. та 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, розраховується за відповідною формулою, отже, Військова частина НОМЕР_1 вважає, що якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу PEUGEOT BOXER, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а саме: позивач, мав відшкодовувати не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Військової частини НОМЕР_1 вказує на те, що позивачем невірно обраховано суму відновлювального ремонту транспортного засобу PEUGEOT BOXER, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що пов`язано з ігноруванням пунктів 7.38., 7.39. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003.

Також, відповідач стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази неможливості проведення ремонту без заміни пошкоджених деталей на нові, а також доказів того, що деталі, які підлягали заміні, зняті з виробництва. Позивач не надав пояснень про те, де знаходяться замінені деталі, стан замінених деталей та їх залишкову вартість, а тому визначена сума не є обґрунтованою та такою, що підлягає відшкодуванню. Також позивачем не надано жодних відомостей щодо подальшої долі запчастин, які було знято із пошкодженого автомобіля. Не відомими є їх залишкова вартість, можливість відновлення, не повідомлено чи було їх продано, не передано таких запчастин відповідачу. Також, у експертному звіті враховано вартість окремих запасних запчастин, доцільність заміни яких не доведено.

Отже на думку Військової частини НОМЕР_1 , долучені до позовної заяви документи жодним чином не підтверджують факт виконання робіт щодо відновлення транспортного засобу. Підставою для здійснення розрахунків є первинні документи до яких належить, зокрема: акт приймання-передачі наданих послуг (робіт), однак до матеріалів справи такий документ взагалі не долучений, а при дослідженні доказів позивачем не доведений факт здійснення відновлювального ремонту автомобіля належними та допустимими доказами.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги Комунальне некомерційне підприємство "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" вказує на те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідачем не наведено, яким чином неправильно обраховано суму відновлюваного ремонту, що саме не враховано при здійсненні розрахунку, не надано свої формули розрахунку, не обраховано самостійно суму збитків, а все зведено до незрозумілого, розмитого формулювання, вказано Відповідачем, що Позивач повинен був розрахувати «за якоюсь формулою», за яку формулу йдеться у відзиві - не зрозуміло, так як, формула у Відзиві не наводиться. Також, Відповідач не наводить конкретних доводів у вигляді співвідношення: «так у Позові, а так повинно бути», у відзиві на Позов такого немає, проте все розмито, немає ніякої конкретики.

Як вже було встановлено судом першої інстанції, постановою Рівненського міського суду Рівненської області по справі №243/556/23 від 30.05.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України "Про адміністративні правопорушення". В матеріалах справи відсутні докази оскарження вказаної постанови. Також, в постанові №243/556/23 від 30.05.2023 було встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, а тому позивачем вірно визначено відповідача у даній справі, а саме Військову частину № НОМЕР_1 .

Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 167 610, 20 грн, а сума страхового відшкодування становить 118 019, 19 грн, позивач звернувся із даним позовом до відповідача про стягнення з останнього матеріального збитку в сумі 49 590, 26 грн (167 610, 20 грн 118019,94 грн), завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди військовослужбовцем ЗСУ.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт наявності всіх елементів правопорушення, передбачених чинним законодавством, необхідних для притягнення відповідача до відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди військовослужбовцем ЗСУ; доведено вчинення ним правопорушення; його вину; розмір шкоди та наявність причинного зв`язку між поведінкою ОСОБА_1 і нанесеною шкодою.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції зазначив у своєму рішенні, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

17 лютого 2023 року по вул. Сучасній м.Слов`янська Донецькій області за участю транспортного засобу Peugeot Boxer з номерним знаком НОМЕР_2 , який належить комунальному некомерційному підприємству "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Ford Maverik з номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП).

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області по справі №243/556/23 від 30.05.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України "Про адміністративні правопорушення".

На момент ДТП, яка сталася 17.02.2023, транспортний засіб Ford Maverik з номерним знаком НОМЕР_3 належить військовій частині ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , а винна у ДТП особа за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі №243/556/23 від 30.05.2023 ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ.

09.01.2024 Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі-МТСБУ) отримало від позивача звіт №87/23 від 21.12.2023 експертного автотоварознавчого дослідження про відшкодування вартості матеріального збитку у зв`язку з аварійними ушкодженням заподіяними автомобілю марки: Peugeot Boxer, реєстраційний номер: НОМЕР_4 (надалі - звіт).

Відповідно до ремонтної калькуляції №87/23 від 20.12.2023 звіту, сума вартості ремонту транспортного засобу Peugeot Boxer з номерним знаком НОМЕР_2 становить - 167 610, 20 грн, вартість послуг проведення експертного автотоварознавчого дослідження на предмет визначення вартості матеріального збитку заподіяного в результаті аварійних ушкоджень автомобіля становить - 3 750,00 грн, а вартість матеріального збитку заподіяна власнику автомобіля складає - 114 269, 94 грн.

12 березня 2024 року МТСБУ (номер справи: 90900) здійснило виплату на суму 118 019, 94 грн (114 269, 94 грн + 3 750,00 грн = 118 019, 94 грн), що включає вартість матеріального збитку - 114 269, 94 грн та вартість послуг експерта - 3 750,00 грн.

Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 167 610, 20 грн, а сума страхового відшкодування становить 118 019, 19 грн, позивач звернувся із даним позовом до відповідача про стягнення з останнього матеріального збитку в сумі 49 590, 26 грн (167 610, 20 грн 118 019, 94 грн), завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди військовослужбовцем ЗСУ.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024 р. позов задоволено.

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до п.1 ст.16 Цивільного кодексу України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

За визначенням статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина 1 статті 25 Закону України "Про страхування").

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, виходячи з аналізу положень чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Господарського суду Рівненської області, при цьому врахувавши наступне.

Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159) зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/839 (далі Методика).

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначені у Методиці яка застосовується, серед іншого, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Відповідно до п.1.3 вказаної Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Звіт про оцінку містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна. Звіт підписаний оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку та огляд пошкодженого майна, і скріплений печаткою та підписом.

З наявного в матеріалах справи звіту №87/23 Експертного автотоварознавчого дослідження про відшкодування вартості матеріального збитку у зв`язку з аварійними ушкодженням заподіяними автомобілю марки Peugeot Boxer, реєстраційний номер: НОМЕР_4 вбачається, що вартість ремонтно-відновних робіт автомобіля складе 167 610,20 грн грн., а вартість матеріального збитку заподіяного власникові автомобіля завданого власнику автомобіля Peugeot Boxer, реєстраційний номер: НОМЕР_4 складає 114 269 грн 94 коп.

Як свідчать матеріали справи та підтверджується позивачем, суму відшкодування у розмірі 118 019, 94 грн (114 269, 94 грн + 3 750,00 грн = 118 019, 94 грн), що включає вартість матеріального збитку - 114 269, 94 грн та вартість послуг експерта - 3 750,00 грн. було сплачено відповідачем на користь позивача в добровільному порядку до моменту звернення з даним позовом до суду.

При цьому, визначаючи розмір заподіяної шкоди суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (висновок Верховного Суду, викладений в постановах від 28.01.2020 у справі №917/500/18, від 20.03.2018 у справі №911/482/17).

Звертаючи до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою позивач стверджує, що відповідачем не в повній мірі було відшкодовано вартість матеріального збитку та просить стягнути з відповідача 49 590, 26 грн. заборгованості.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що нараховані позивачем збитки розмірі 49 590,26 грн є різницею між вартістю ремонтно-відновних робіт автомобіля та вартістю матеріальних збитків заподіяних власникові автомобіля.

Однак, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що Військова частина № НОМЕР_1 зобов`язана відшкодувати Комунальному некомерційному підприємству "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" збитки в розмірі 49 590,26 грн., оскільки в даному не доведено наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між вартістю відновлювальних робіт автомобіля і діями відповідача.

Колегія суддів наголошує на тому, що визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач, зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується звітом про оцінку та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

Як вже вище вказувалося МТСБУ (номер справи: 90900) здійснило виплату на суму 118 019, 94 грн (114 269, 94 грн + 3 750,00 грн = 118 019, 94 грн), що включає вартість матеріального збитку - 114 269, 94 грн та вартість послуг експерта - 3 750,00 грн.

Відтак, позивачу відшкодовано в повній мірі вартість матеріального збитку спричиненого дорожньо транспортною пригодою, яка сталася 17.02.2023.

Частина позовних вимог, яка становить різницю між вартістю відновлювального ремонту і відшкодованою МТСБУ матеріальною шкодою, не підтверджується жодними доказами, крім посилання на висновок автотоварознавчої експертизи, у якому експертом лише констатовано розмір витрат, здійснених позивачем при проведенні ремонту. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, на підставі яких суд міг би встановити дійсний розмір понесених позивачем збитків на суму 49 590,26 грн., а також причинно-наслідковий зв`язок ремонтних робіт з пошкодженнями в результаті дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин апеляційний суд не може вважати ці вимоги такими, що обґрунтовані належними і допустимими доказами.

Господарський процес ґрунтується на засадах змагальності. Згідно з частиною 3 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з частиною 4 цієї ж статті Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегія суддів звертає увагу на те, що із внесенням змін до ГПК України його ст. 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено у господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами, тлумачення змісту ст. 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

В практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 р. (заява №59166/12) Дж.К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що "У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм права при прийнятті оскаржуваного судового рішення знайшли своє підтвердження за результатами перегляду справи в апеляційному порядку.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та неправильне застосування норм матеріального права, згідно із ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024 у справі №918/861/24 та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що в апеляційній скарзі Військової частини № НОМЕР_1 наведено достатні та переконливі доводи, на підставі яких колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024 у справі №918/861/24 не відповідає вимогам щодо повного та достовірного встановлення обставин, які підлягали встановленню господарським судом.

За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024 у справі №918/861/24 слід задовольнити та скасувати рішення першої інстанції.

Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст. 129 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.01.2025 р. відстрочено Військовій частині № НОМЕР_1 оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн до ухвалення судового рішення у даній справі.

За загальним правилом відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судові витрати, які пов`язані із оплатою судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Рівненської області від 12.11.2024 р. у справі №918/861/24 задовольнити, рішення Господарського суду Рівненської області скасувати. Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" (84331, Донецька область, місто Краматорськ, вул.Остапа Вишні, буд. 24, ) в дохід Державного бюджету 3633,60 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду Рівненської області

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Справу №918/861/24 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "04" березня 2025 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.