РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2025Справа № 910/14308/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Барського Анатолія Яковича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікацій код НОМЕР_1 )

до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 9; ідентифікаційний код 39816845)

про стягнення 54 000 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець Барський Анатолій Якович (далі за текстом - ФОП Барський А.Я., Позивач) з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі за текстом - УКРТРАНСБЕЗПЕКА, Відповідач) про стягнення 34 000 боргу (безпідставно утримані кошти) з Державного бюджету України та 20 000 грн моральної шкоди з Відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що Харківським окружним адміністративним судом постановою від 21.02.2022 у справі № 520/21764/21 скасовано постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 290677 від 13.07.2021 про стягнення з ФОП Барський А.Я. на користь держави 34 000 грн., який попередньої сплачено у рахунок Державного бюджету України.

Позивач зазначає, що ним вчинялися дії в позасудовому порядку щодо повернення суми 34 000 грн штрафу шляхом звернення до органів казначейської та виконавчої служби, а також Східного міжрегіонального управління Мін`юсту, однак кошти так і не повернуто, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому Позивач також просить суд стягнути 20 000 грн моральної шкоди.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення позову, Відповідач зазначає, що повернення сплаченої суми штрафу має відбуватися у відповідності до статті 45 Бюджетного кодексу України та Порядком про повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, як повернення помилково або надміру зарахованого до бюджету платежу № 787 від 03.09.2013 (далі за текстом - Порядок № 787).

Крім того, подана Позивачем заява про повернення коштів не відповідала обов`язковій послідовності зазначення інформації та не в повному обсязі містила обов`язкові реквізити.

Посилаючи на пункт 5 розділу 1 Порядку № 787 в редакції змін згідно наказом Міністерства фінансів України від 26.12.2023 № 717, Відповідач стверджує, що повернення суми штрафу Позивачу має відбуватися на підставі подання органу виконавчої служби, про що Позивач повідомлявся, а Відповідач не є утримувачем сплачених Позивачем коштів в силу чого відсутні підстави для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України).

Відповідач заперечує щодо задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн оскільки така сума не підтверджена доказами.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2024 позовну заяву ФОП Барський А.Я. залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: інформації щодо вірної та офіційної адреси місцезнаходження Позивача та Відповідача; доказів направлення копії позову з додатками на офіційну адресу місцезнаходження Відповідача; доказів сплати судового збору в розмірі 3 028 грн.; копію договору про надання правничої допомоги № 0110/20 від 01.10.2024 укладеного між адвокатом Антоненком І.М. та Позивачем.

16.12.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

03.01.2025 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшли заперечення Відповідача щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.01.2025 заперечення Відповідача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З матеріалів справи вбачається, Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 13.07.2021 винесено постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № 290677 (далі за текстом - Постанова № 290677), якою постановлено стягнути з ФОП Барського А.Я. адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000 грн.

За заявою стягувача - Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 21.09.2021 старшим державним виконавцем Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Волковою М.О. відкрито виконавче провадження № 66890216.

При примусовому виконані Постанови № 290677 про накладення штрафу з ФОП Барського А.Я. стягнуто суму у розмірі 34 000 грн. згідно платіжного доручення № 13751 від 28.10.2021, в якому отримувачем визначено: ГУК у Харківській області.

21.02.2022 Харківський окружний адміністративний суд рішенням у справі № 520/21764/21 скасував постанову про застосування адміністративно господарського штрафу № 290677 від 13.07.2021 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Барського А.Я. на користь держави 34 000 грн.

Зазначена постанова не оскаржувалась з боку Відповідача, а тому набула чинності.

В силу зазначеного, Позивачем направлено заяву про повернення стягнутих коштів до Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та адвокатський запит до Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області з питань порядку повернення стягнутих грошових коштів, отримавши протилежні відповіді.

Згідно відповіді № 212117 від 13.06.2023 Балаклійський районний відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовив ФОП Барському А.Я. у поверненні коштів.

Відділ роз`яснив Позивачу право звернутися до суду.

Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області у відповіді № 05-09-06/3403 від 12.07.2023 на адвокатський запит зазначило, що для повернення коштів необхідно звернутися до Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Державна служба України з безпеки на транспорті у листі № 7217/9/3/15- 23 від 31.07.2023 зазначила, що заяву про повернення коштів з бюджету разом з оригіналом або копією документа на переказ, або паперово копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету, повинен формувати та скерувати до Укртрансбезпеки платник, а саме - Балаклійський районний відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Маючи протилежні відповіді, Позивач зазначає, що він направив запит до Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, з відповіді якого № 45672/38358-24-23/15.6 від 26.09.2023 рекомендується звертатися до суду для повернення з Державного бюджету України сплачених коштів, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 № 910/5880/21.

Звертаючись до суду з даним позовом, Позивач просить суд стягнути з державного бюджету України суму коштів в розмірі 34 000 грн на підставі статті 1212 ЦК України як безпідставно утримані.

Також Позивачем заявляється до стягнення моральна шкода в розмірі 20 000 грн, в обґрунтування якої Позивач зазначає, що він знаходиться під постійним стресом з огляду на спірні правовідносини сторін, стягнуті неправомірно кошти є значною втратою бюджету ФОП Барського А.Я. та його родини.

Крім того, Позивач був змушений звертатися до адвоката, платити йому кошти, звертатися до численних організації з вимогою повернути кошти, які були вкрай необхідні Позивачу.

Зазначене, на переконання Позивача, є складовою моральної шкоди.

Із врахуванням вже викладеного судом вище, заперечення Відповідача зводяться до наступного:

- повернення коштів має відбуватися у відповідності до статті 45 Бюджетного кодексу України та Порядку № 787, оскільки бюджетним законодавством передбачено позасудовий порядок повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів;

- заява про повернення коштів Позивача повинна відповідати вимогам Порядку № 787, а орган виконавчої служби формує подання та направляє його до органів казначейства;

- відмову Відповідача у поверненні 34 000 грн Позивачем оскаржено не було;

- Відповідач не є утримувачем коштів Позивача;

- Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, що виключає її відшкодування.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Із врахуванням нормативно-правового обґрунтування позову, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частинами 2, 3 статті 1212 ЦК передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 ЦК безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18).

Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (частина перша статті 170 ЦК України).

Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 ЦК України).

За змістом абзацу 1 частини 3 статті 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.

Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету (частина 2 статті 45 БК України у редакції, чинній на час звернення до суду).

З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. У спірних правовідносинах таким органом є Укртрансбезпека.

Суд зазначає, що посилання Відповідача на Порядок №787 є безпідставним оскільки станом на дату стягнення виконавчим органом коштів з Позивача в розмірі 34 000 грн Постанова № 290677 була чинна, а відтак підстава для стягнення існувала.

Порядок № 787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку вніс до бюджету Позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється.

Після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див., наприклад, постанови від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 1.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 № 910/5880/21, на яку в тому числі посилається Позивач.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що вимога Позивача про стягнення 34 000 грн з Державного бюджету України на підставі статті 1212 ЦК України є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 № 910/5880/21 підтримала висновки судів першої та апеляційної інстанції, що кошти слід стягувати на користь позивача саме з Державного бюджету України, а не з Укртрансбезпеки за рахунок її бюджетних асигнувань, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16.

Згідно з цим висновком ГПК України не передбачає необхідності зазначення суб`єкта виконання судового рішення (органу, через який треба перераховувати кошти), номера чи виду рахунку, з якого їх слід стягнути (списати). Такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення порушеного права позивача та є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, які мають бути врегульовані у нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення (пункти 6.21, 7.1, 7.2 відповідної постанови).

При цьому судом враховано відсутність доказів повернення Позивачу з Державного бюджету України 34 000 грн.

Що стосується заявленої Позивачем моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно з частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до частини 6 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач має довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

У вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням моральної шкоди, завданої юридичній особі, господарський суд в кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяні йому втрати немайнового характеру та чим (якими доказами) він обґрунтовує розмір відшкодування такої шкоди, що підлягає стягненню.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В силу зазначеного вище, суд погоджується з доводами Відповідача в частині відсутності доказів на підтвердження факту заподіяння Позивачу страждань та втрат немайнового характеру, а заявлена до стягнення сума в розмірі 20 000 грн є необґрунтованою в силу відсутності її розрахунку (складників такої суми).

Так, доводи Позивача в цій частині є для суду суб`єктивними та такими, що суд не може їх встановити та / або ж перевірити.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на встановлені судом обставин, суд дійшов висновку, що Позивачем обґрунтовано та доведено факт безпідставного утримання у Державному бюджеті України коштів, які підлягають стягненню в розмірі 34 000 грн на підставі статті 1212 ЦК України, що свідчить про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на недоведеність Позивачем обставин заподіяння йому моральної шкоди.

Судові витрати у вигляді судового збору відповідно до статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Державного бюджету України оскільки спірні правовідносини виникли з огляду на неправильні дії державних органів.

Розподіл витрат на професійну правничу допомогу судом наразі не здійснюється з огляду на зазначення Позивачем необхідності додаткових доказів їх понесення згідно частини 8 статті 129 ГПК України.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Барського Анатолія Яковича - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Барського Анатолія Яковича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікацій код НОМЕР_1 ) 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн безпідставно утриманих коштів та судовий збір в розмірі 1 906 (одна тисяча дев`ятсот шість) грн 52 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 03.03.2025

Суддя Антон ПУКАС