ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 р. Справа№ 910/4505/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Сітайло Л.Г.

без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Чубук Ірини Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024

у справі №910/4505/24 (суддя - Пукшин Л.Г.)

за позовом Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон»

до Фізичної особи-підприємця Чубук Ірини Володимирівни

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Державне спеціалізоване підприємство «Об`єднання «Радон» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця Чубук Ірини Володимирівни про стягнення 126535,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Фізична особа-підприємець Чубук Ірина Володимирівна, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю №330/12-23 від 21.12.2023, поставила позивачу товар (костюм робочий) на суму 292950,00 грн неналежної якості, у зв`язку з чим останнім заявлено до стягнення з відповідача штраф, передбачений п. 6.5. договору у розмірі 58590,00 грн. Крім того відповідачка не здійснила поставку решти товару на суму 679450,00 грн (куртки утеплені, штани утеплені, костюми медичні, напівкомбінезони утеплені), що стало підставою для нарахування позивачем штрафу, передбаченого п. 6.7. договору, на суму 67945,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2024 відкрито провадження у справі №910/4505/24, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2024 вирішено справу №910/4505/24 розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 (повне рішення складене 12.12.2024) у справі №910/4505/24 позов Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець Чубук Ірина Володимирівна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідачка вказує на: недоведеність факту поставки товару неналежної якості; відсутність доказів на підтвердження невідповідності складу тканини вимогам технічної документації; відсутність доказів належності бірки до поставленого товару; відсутність спеціальних знань для оцінки складу тканини у поставленому виробі та відсутності компетенції у особи, що здійснювала прийняття товару від позивача; порушення позивачем умов договору та не складення рекламації/претензії в день одержання товару.

Також скаржник стверджує, що товар під час приймання не оглядався представником позивача, та окрім проставленої у видатковій накладній відмітки відсутні будь-які належні докази поставки товару неналежної якості, отже позивач відмовився приймати поставлений відповідачем товар, при цьому позивачем не було дотримано порядку приймання продукції відповідно до Інструкції П-7. Непоставка решти товару сталася внаслідок безпідставної відмови позивача приймати першу партію товару.

Разом з тим, на переконання скаржника, поставлений позивачу товар відповідав обумовленим в договорі характеристикам, що підтверджується паспортом якості №10 від 12.12.2023 та протоколами випробувань №0744/24-ВЦ/1 від 27.02.2024 та №7531/21-ВЦ/1 від 28.11.2021.

Насамкінець відповідачка вказує на порушення судом першої інстанції приписів процесуального права в частині подання позивачем доказів з порушенням приписів ст. 80 ГПК України. Наведена обставина, за твердженням скаржника, свідчить про упередженість суду та порушення порядку отримання доказів, що було зазначено у заяві про відвід судді, у задоволенні якої безпідставно відмовлено ухвалою суду від 20.11.2024.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 апеляційну скаргу у справі №910/4505/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Чубук І.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/4505/24, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

21.05.2025 Державне спеціалізоване підприємство «Об`єднання «Радон» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач заперечує проти доводів скарги, просить залишити без змін оскаржуване рішення суду.

Позивач зазначає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт поставки товару з порушенням умов договору щодо складу тканини виробу, тоді як відповідачем не спростовано протилежного. З моменту неприйняття позивачем товару (27.12.2023) по дату подання позовної заяви (11.04.2024) відповідачем не було направлено жодного листа та іншого документа щодо незгоди із твердженнями позивача про поставку товару неналежної якості. Надані відповідачем протоколи випробувань датовані після відмови позивача в прийнятті товару та не можуть беззаперечно вказувати на те, що випробування здійснювалися щодо товару, який 27.12.2023 був поставлений позивачу.

Також позивач вказує на помилковість тверджень скаржника щодо необхідності застосування Інструкції П-7 під час прийняття товару, оскільки порядок приймання товару встановлений умовами договору. Відтак позивач наполягає на порушенні відповідачем умов договору щодо поставки товару неналежної якості та неправомірну односторонню відмову виконавця від виконання умов договору щодо передачі товару.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 21.12.2023 між Фізичною особою - підприємцем Чубук Іриною Володимирівною (постачальник) та Державним спеціалізованим підприємством «Об`єднання «Радон» (покупець) укладено договір №330/12-23 про закупівлю, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) покупцю: спеціальний робочий одяг (ДК 021:2015: 18130000-9 Спеціальний робочий одяг) у кількості та асортименті відповідно до додатку 1 до договору (специфікації), що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.2 договору постачальник гарантує, що товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України.

У п. 2.1 договору сторонами погоджено, що ціною договору є загальна ціна (вартість) всього придбаного та переданого покупцю протягом терміну дії договору товару, яка становить 679450,00 грн без ПДВ, згідно додатку 1 до договору (специфікації).

У розділі 3 договору сторонами узгоджено умови поставки, зокрема: поставка товару здійснюється відповідно до Міжнародний правил на умовах тлумачення торговельних термінів (ІНКОТЕРМС 2020) на умовах DDP «поставка товару до місця поставки» (п. 3.1); строк (термін) поставки (передачі) товару: не пізніше 27.12.2023 з дня набрання договором чинності (п. 3.2); місце поставки (передачі) товару: поставка товару здійснюється силами та засобами постачальника на адресу покупця: 03083, м. Київ, вул. Пирогівській шлях, буд. 50 (п. 3.3); приймання-передача товару по кількості проводиться відповідно до товаросупровідних документів. Підписанням видаткової накладної покупець підтверджує відсутність претензій щодо кількості поставленого товару (п. 3.4); датою поставки товару є дата підписання покупцем видаткової накладної (п. 3.5).

Відповідно до п. 4.1 договору приймання-передача товару здійснюється за місцем знаходження покупця за рахунок постачальника та оформлюється видатковою накладною, в якій зазначається найменування товару, його кількість та вартість.

Згідно з п. 4.2 договору постачальник повинен поставити (передати) покупцю товар, якість якого відповідає діючим в Україні державним стандартам та/або ТУ, та умовам цього договору (відповідно до додатку 2 до договору).

У п. 4.3 договору визначено, що товар повинен мати документи необхідні для підтвердження якості даного товару (відповідно до додатку 2 до договору).

Так, згідно додатку 2 до договору сторонами погоджено технічні та якісні характеристики товару. Зокрема, костюм робочий (складові: куртка та брюки) повинен містити наступні характеристики матеріалу (тканини): - матеріал містить 55,8% бавовни та 44% поліестер; - поверхнева щільність 272 гр/м2; - розривне навантаження по основі - 1668 Н.

Пунктом 4.4 договору сторони дійшли згоди, що документи вказані в п. 4.3 цього договору передаються постачальником покупцеві в день передачі товару разом з товаром.

Товар не повинен мати дефектів, пов`язаних з матеріалами та/або роботою з його виготовлення. Товар повинен бути новим та не повинен бути у попередній експлуатації або регенерованим (виготовленим шляхом відновлення товару, який був у використанні), та виробленим не раніше 2023 року (п. 4.5 договору).

Згідно з п. 4.7 договору, товар поставляється в комплектності визначеній умовами цього договору та повинен містити маркування відповідно до стандартів виробника, яке надає змогу: ідентифікувати товар, його походження, дату виробництва.

Вимоги, що пред`являються до бирки/ярлика/етикетки: розмір, склад сировини з якої виготовлено товар, спосіб/умови догляду за товаром, виробник та дата виробництва/виготовлення товару. Ярлик/бирка або етикетки можуть бути будь-якою розміру та виготовлені з будь якого матеріалу. Інформація повинна бути нанесена стійкими барвниками, що гарантують збереження написів протягом всього терміну використання та міцно пришита до виробу. Всі написи і символи обов`язково наносяться на контрастному фоні з використанням загальноприйнятих знаків (п. 4.8 договору).

За умовами п. 4.9 договору в день одержання товару, покупець разом з уповноваженим представником постачальника перевіряє товар за якістю, комплектністю та кількістю, та:

а) у випадку відсутності претензій до якості, комплектності та кількості товару, підписує видаткову накладну, один примірник якої передається постачальнику;

б) у випадку наявності претензій до якості, комплектності та кількості товару, покупець на свій розсуд:

- приймає товар, робить відповідну відмітку у видатковій накладній, складає відповідну рекламацію/претензію, яку вручає під особистий підпис представникові постачальника, передає постачальнику один примірник видаткової накладної з відміткою про наявність рекламації/претензій;

- відмовляється від приймання товару і в цьому випадку робить відповідну відмітку у видатковій накладній, та складає відповідну рекламацію/претензію.

Відповідно до п. п. 5.3.1, 5.3.2 договору постачальник зобов`язався забезпечити поставку товару у строки та на умовах, встановлених цим договором; забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом 4 цього договору.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2023 року включно, за умови виконання сторонами своїх зобов`язань, а у частині виконання фінансових зобов`язань до повного розрахунку (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору, 27.12.2023 на територію покупця, за адресою м. Київ, вул. Комунальна, 1 перевізником «Нова пошта» було доставлено частину зазначеного в договорі товару, а саме: «Костюм робочий» упакований в картонні коробки. Згідно видаткової накладної №151 від 27.12.2023 постачальником було поставлено товар (костюм робочий) в кількості 189 шт. на загальну суму 292950,00 грн.

Цього ж дня 27.12.2023 на територію покупця прибув уповноважений представник постачальника Анікєєв Руслан Сергійович для передачі товару.

Під час приймання доставленого товару представником покупця ОСОБА_1 (на підставі довіреності №178 від 26.12.2023) виявлено невідповідність його характеристик вимогам, зазначеним в додатку 2 до договору, а саме: склад тканини костюму робочого на бірці вказаний: 20% бавовна, 80% поліестер, в той час як згідно технічних та якісних характеристик (додаток 2 до договору) склад тканини має бути 55,8% бавовни і 44,2% поліестер.

З огляду на невідповідність поставленого товару технічним та якісним характеристикам, визначеним умовами договору, у відповідності до п. 4.9 договору, позивачем було відмовлено в прийнятті неякісного товару, зроблено відповідну відмітку у видатковій накладній та передано її представнику постачальника Анікєєву Р.С.

Також позивач зазначив, що за умовами договору відповідачка зобов`язалася поставити покупцю куртки утеплені, штани утеплені, костюми медичні, напівкомбінезони утеплені. Однак, станом на 29.12.2023 інший товар, передбачений договором, не був поставлений, про причини непоставки товару позивач не повідомлявся. Вказані обставини не заперечуються відповідачкою.

29.12.2023 позивачем, відповідно до п. 4.9 договору, було направлено відповідачці претензію №1 щодо порушення умов договору та нарахування штрафних санкцій, згідно з п. 6.5. та 6.7. договору на суму 126535,00 грн.

В подальшому, 13.03.2024 позивач направив відповідачці претензію №2 про порушення умов договору та необхідність сплатити штраф.

Вказані претензії залишені без відповіді та виконання відповідачки, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідачки штрафу розмірі 20% вартості неякісного (некомплектного) товару у сумі 58590,00 грн (відповідно до п. 6.5 договору) в та штрафу в розмірі 67945 грн за не поставку покупцю курток утеплених, штанів утеплених, костюмів медичних, напівкомбінезонів утеплених (на підставі п. 6.7 договору).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідачка вказувала, що нею було поставлено товар належної якості, тоді як позивач безпідставно відмовився від його прийняття. При цьому товар не перевірявся на належність якісним характеристикам, при прийнятті товару не дотримано порядку визначеного в Інструкції №П-7, а у особи, яка приймала товар була відсутня необхідна кваліфікація.

Також відповідачка зазначила, що непоставка наступної партії товару лежить у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями позивача, який безпідставно відмовився приймати першу партію товару, тобто сам створив обставини, за яких продавець несе тягар грошових збитків та ризик настання додаткових збитків.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належні та допустимі доказів в підтвердження факту часткової поставки товару неналежної якості та непоставки покупцю іншої частини товару у строки визначені договором.

Враховуючи встановлені ст. 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, вирішуючи спір у цій справі, апеляційний суд має встановити наявність у Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» права застосувати до Фізичної особи-підприємця Чубук І.В. штрафних санкцій у вигляді штрафу (передбачені п. п. 6.5, 6.7 договору) у зв`язку з частковою поставкою товару неналежної якості та непоставки покупцю іншої частини товару.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а доводи апелянта вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Частиною 1 статті 628 встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 674 ЦК України передбачено, що відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до умов договору постачальник повинен був поставити покупцю до 27.12.2023 костюм робочий (у кількості 189 комплектів), куртку утеплену (у кількості 153 шт.), штани утеплені (у кількості 2 шт.), костюм медичний (у кількості 6 комплектів) та напівкомбінезон утеплений (у кількості 104 шт.).

Порядок приймання-передачі товару визначено у розділі 4 договору.

Так, згідно п. 4.7 договору товар поставляється в комплектності, визначений умовами цього договору, та повинен містити маркування відповідно до стандартів виробника, яке надає змогу ідентифікувати товар, його походження, дату виробництва.

В п. 4.8 договору визначені вимоги до бирки, відповідно до якого бирка має містити розмір, склад сировини з якої виготовлено товар, спосіб/умови догляду за товаром, виробник та дата виробництва/ виготовлення товару. Ярлик/бирка або етикетки можуть бути будь-якою розміру та виготовлені з будь якого матеріалу. Інформація повинна бути нанесена стійкими барвниками, що гарантують збереження написів протягом всього терміну використання та міцно пришита до виробу. Всі написи і символи обов`язково наносяться на контрастному фоні з використанням загальноприйнятих знаків.

Вимоги до бирки, її змісту, способи кріплення до виробу також встановлені Національним стандартом ДСТУ EN ISO 13688:2016 (EN ISO 13688:2013, IDT; ISO 13688:2013, IDT) Одяг захисний (розділ 7, 8).

Відповідно до розділу 8 ДСТУ EN ISO 13688:2016 захисний одяг необхідно постачати замовникові з інформацією, наданою щонайменше офіційною мовою (мовами) країни призначення. Вся інформація має бути однозначна. Інформація має містити: a) всю інформацію, наведену в 7.2 a), b), е), f) та д); b) назву й повну адресу виробника та/або його офіційного представника; c) номер стандарту на конкретний виріб та рік опублікування; d) роз`яснення будь-яких піктограм та рівнів експлуатаційних властивостей; e) перелік усіх основних матеріалів, які використовують у всіх шарах захисного одягу; f) інструкції з експлуатації, які можна застосовувати за необхідності для конкретного стандарту, мають містити: - перелік випробувань, які має провести користувач до експлуатації; - рекомендації щодо приміряння; як вдягати та знімати; - інструкції щодо належного використання виробу для запобігання ризику отримання травми; - обмеження щодо застосування (наприклад, температурний діапазон); - інструкції щодо зберігання й технічного обслуговування із зазначенням максимального періоду між перевірками технічного обслуговування; - докладні інструкції з очищення та/чи дезактивації (наприклад, температура очищення, процес висушування, значення pH, механічні дії, максимальна кількість циклів очищення, засоби очищення); - застереження щодо можливих проблем, наприклад у разі прання я в домашніх умовах зараженого одягу, небезпечного неналежного застосування; - детальну інформацію щодо додаткових елементів захисного одягу, які використовують для забезпечення належного рівня захисту; - детальну інформацію щодо можливих проблем, які можуть виникнути під час експлуатації виробу, такі як зменшення поля зору, зниження гостроти слуху або ризик теплового стресу; - інструкції щодо розпізнавання зношення та втрати експлуатаційних властивостей виробу, наприклад визначення факторів, які впливають на зменшення захисту; - якщо доцільно, додаткові ілюстрації, номери елементів тощо; - вимогу, в разі необхідності, щодо проходження навчання та підготовки, зокрема й рівня досвіду, необхідного для безпечної експлуатації захисного одягу; - інструкції щодо ремонту. Ремонт не повинен погіршувати експлуатаційних властивостей одягу. Інструкції мають містити пораду, наприклад, що ремонт мають проводити відповідні кваліфіковані компанії, або застереження не робити цього самостійно; д) довідку про аксесуари та запасні частини, в разі необхідності; h) вид пакування, придатний для транспортування, в разі необхідності; i) інструкції щодо вторинного перероблення, безпечного знешкодження й утилізації залежно від обставин (наприклад, механічне руйнування або спалювання виробу).

Під час прийняття товару позиції «костюм робочий» представником позивача ОСОБА_1., в присутності представника відповідачки Анікєєва Р.С. була досліджена певна кількість костюмів, що містили бирку з інформацією, у том числі про склад тканини 20% бавовна та 80% поліестер, в той час як згідно технічних та якісних характеристик (додаток 2 до договору) склад тканини має бути 55,8% бавовни і 44,2% поліестер).

Слід зауважити, що перевірка та звіряння інформації на бирці товару з вимогами специфікації (умовами договору) представниками сторін є загальноприйнятим способом визначення складу тканини товару, розміру, умов експлуатації тощо. Для перевірки такого роду інформації не потребується спеціальних знань та кваліфікації, у зв`язку з чим є безпідставними твердження скаржника про відсутність компетенції в представника підприємства ОСОБА_1 на прийняття товару за договором.

Згідно матеріалів справи, обставини невідповідності поставленого відповідачкою товару якісним характеристикам, визначеним умовами договору, підтверджується долученими до матеріалів справи фотокопіями з фіксацією невідповідності, заявою свідка ОСОБА_1 (який був опитаний в судовому засіданні судом першої інстанції) та видатковою накладною №151 від 27.12.2023 із зауваженнями щодо неякісного товару. При цьому колегія суддів звертає увагу, що представником постачальника Анікєєвим Р.С. на видатковій накладній не зроблено жодної відмітки стосовно незгоди із рішенням покупця щодо відмови від прийняття товару.

Твердження скаржника про відсутність повноважень у представника підприємства на перевірку товару за якістю є неспроможними, оскільки п. 4.9 сторони узгодили, що в день одержання товару, покупець разом з уповноваженим представником постачальника перевіряє товар за якістю, комплектністю та кількістю. Особа, яка приймала товар від Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» (ОСОБА_1.) була уповноважена на виконання відповідних дій згідно довіреності №178 від 26.12.2023.

Крім того апеляційним судом встановлено, що порядок приймання товару за договором унормовано розділами 3, 4 договору, які не містять посилання на Інструкцію про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості від 25.04.1966 №П-7, що спростовує твердження скаржника про недотримання позивачем порядку приймання продукції відповідно до вказаної Інструкції.

Також не знайшли свого підтвердження доводи відповідачки стосовно порушення позивачем умов договору та не складення рекламації/претензії в день одержання товару (27.12.2023), позаяк обов`язок складення рекламації/претензії у день прийняття товару наявний у покупця лише у випадку, коли товар, який не відповідає умовам якості, комплектності та кількості, приймається покупцем (п. 4.9 договору). Тоді як у даному випадку покупець відмовився від прийняття товару.

За встановлених судом обставин, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів вважає вірними твердження суду першої інстанції щодо порушення постачальником умов договору та часткове поставлення товару неналежної якості.

У той же час долучені відповідачкою до матеріалів справи протоколи випробувань №0744/24-ВЦ/1 від 27.02.2024 та №7531/21-ВЦ/1 від 28.11.2021, не можуть бути прийняті судом в якості належних та достовірних доказів в підтвердження поставки позивачу 27.12.2023 товару належної якості, оскільки з вказаних доказів неможливо достеменно встановити, що на випробування було передано саме робочий костюм, який був поставлений покупцю 27.12.2023 та не прийнятий останнім.

Північний апеляційний господарський суд відмічає, що право відмовитись від прийняття товару неналежної якості надано Державному спеціалізованому підприємству «Об`єднання «Радон» положеннями ст. 678 ЦК України, а також умовами абз. 3 пп. б) п. 4.9 договору, згідно якого у випадку наявності претензій до якості, комплектності та кількості товару, покупець відмовляється від приймання товару і в цьому випадку робить відповідну відмітку у видатковій накладній.

Таким чином, враховуючи невідповідність поставленого відповідачкою товару передбаченим договором характеристикам, відмова позивача від прийняття товару не може бути розцінена судом як безпідставна. Належних доказів в підтвердження якості товару на момент його поставки позивачу відповідачкою надано не було. А відтак, Фізична особа-підприємець Чубук І.В. є такою, що порушила договірні зобов`язання.

Судом встановлено та не заперечується скаржником, що у визначений договором строк, постачальник не здійснив поставки усього товару, вважаючи, що позивач безпідставно відмовився приймати першу партію товару, тобто сам створив обставини, за яких продавець несе тягар грошових збитків та ризик настання додаткових збитків.

На противагу наведеному колегія суддів зауважує, що укладаючи договір на закупівлю сторони на власний розсуд визначили строк поставки товару - не пізніше 27.12.2023. Тобто, весь товар мав бути поставлений позивачу до 27.12.2023, поставка товару партіями умовами договору не передбачена. При цьому, не здійснивши поставку решти товару відповідачка не повідомила позивача про причини невиконання своїх зобов`язань, відмову в поставці товару, наявність претензій до позивача тощо. Такі дії відповідачки свідчать про односторонню відмову постачальника від виконання умов договору та не можуть бути підставою для звільнення її від відповідальності згідно п. 6.4 договору.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.

Як вбачається із матеріалів справи, у п. 6.5. договору сторонами визначено, що за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товару стягується штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості неякісного (некомплектного) товару.

Згідно з п. 6.7. договору за безпідставну відмову у передачі (поставці) покупцю товару, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю штраф у розмірі 10 (десяти) % від ціни договору.

З огляду на викладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт нездійснення відповідачкою поставки товару за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача штрафів, нарахованої на підставі п.п. 6.5., 6.7. договору.

Північний апеляційний господарський суд здійснивши арифметичну перевірку наданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми штрафів, встановив його обґрунтованість та арифметичну вірність, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідачки штрафу, передбаченого п. 6.5. договору, у розмірі 58590, 00 грн, та 67945, 00 грн штрафу, передбаченого п. 6.7. договору.

Окремою підставою для скасування оскаржуваного рішення скаржник вважає безпідставну відмову суду першої інстанції в задоволенні заяви про відвід судді.

У цьому зв`язку колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у даній справі, відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Чубук І.В. про відвід судді Пукшина Л.Г. від участі у справі №910/4505/24.

Обґрунтовуючи подану 20.11.2024 заяву, відповідачка зазначила, що за наслідками судового засідання 24.07.2024 позивачем було надано додаткові пояснення, а також нові докази, а саме перелік невідомих для відповідачки до того фотографій (фото бірки штанів), що на її переконання не відповідає жодним процесуальним правилам та вказує на порушення судом процесуального закону (ст. 80 ГПК України) і доводить порушення принципу неупередженості суду.

При цьому, заявниця покликалася на п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України, відповідно до якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Колегією суддів встановлено, що у підготовчому судовому засіданні 24.07.2024 суд першої інстанції протокольною ухвалою надав сторонам (позивачу та відповідачу) час для подачі додаткових пояснень та доказів у строк до 05.08.2024.

Скаржник не погоджується з такими діями суду та вказує, що в порядку ч. 2 ст. 80 ГПК України докази повинні подаватися разом з поданням позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції відмічає, що дійсно у відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. У свою чергу, подання відзивів, заперечень на відзив, письмових пояснень передбачено саме на стадії підготовчого провадження (гл. 3 р. ІІІ ГПК України). Отже, саме на стадії підготовчого провадження відбувається формування судової справи та безпосередньо доказової бази, яка в подальшому буде предметом вивчення та дослідження. Докази, надані сторонами на стадії підготовчого провадження, на наступних стадіях вивчаюся судом та будуть покладені в обґрунтування судового рішення.

У ч. 4 ст. 74 ГПК України закріплено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, із власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи обставини даної справи, твердження позивача про поставку частини товару неналежної якості / відповідачки про поставку товару належної якості, відсутність заперечень відповідачки щодо поставки усього товару, з огляду на відмову позивача від прийняття товару, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами та для всебічного з`ясування всіх обставин справи, які входять в предмет доказування у даному спорі, надав сторонам час для подачі додаткових пояснень (з відповідними доказами) у справі.

При цьому, судом був дотриманий принцип змагальності, правом на подання додаткових пояснень скористались обидві сторони спору. За таких обставин судом першої інстанції не було порушено приписів ст. 80 ГПК України.

Північний апеляційний господарський суд відмічає, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

У контексті поданої заяви, а саме наведених доводів заявниці про відвід судді Пукшина Л.Г., у зв`язку з незгодою з прийнятим суддею процесуальним рішенням щодо надання часу для подачі додаткових пояснень (з відповідними доказами), суд зазначає, що імперативними положеннями ч. 4 ст. 35 ГПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу

Отже, доводи апеляційної скарги про упередженість судді Пукшина Л.Г. під час розгляду даної справи в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/4505/24 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Чубук І.В. має бути залишена без задоволення.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Чубук Ірини Володимирівни залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/4505/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

Л.Г. Сітайло