ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2025 р. Справа№ 910/9303/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання: Новосельцева О.Р.

представників сторін:

від позивача: Лаврентьєв Д.О.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Лукомський П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2025

у справі № 910/9303/24 (суддя Котков О.В.)

за позовом ОСОБА_1

до 1.Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Імені Олега Лєбєдєва»

2. Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія»

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду заяву б/н від 24.12.2024 ОСОБА_1 про відмову від позову у справі № 910/9303/24 задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_1 від позову. Закрито провадження у справі № 910/9303/24.

Заяву б/н від 09.01.2025 представника Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення з позивача судових витрат у справі № 910/9303/24 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Задовольняючи заяву позивачки суд встановив, що заява про відмову від позову подана та підписана представником ОСОБА_1 - адвокатом Лаврентьєвим Дмитром Олеговичем, повноваження якого підтверджуються наявним у матеріалах справи ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1469535 від 29.07.2024, з якого вбачається, що повноваження адвоката Лаврентьєва Дмитра Олеговича не обмежуються. Зі змісту заяви позивача про відмову від позову вбачається, що вказана заява не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. У зв`язку з тим, що позивач з власної ініціативи письмовою заявою відмовився від позову і відмова прийнята господарським судом, суд закрив провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, суд роз`яснив позивачу, що питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору може бути вирішено у випадку подання ним відповідного клопотання згідно з приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Також задовольняючи заяву б/н від 09.01.2025 представника Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення з позивача судових витрат, суд першої інстанції зазначив, що Закритим акціонерним товариством «Українська будівельна компанія» було надано відповідні докази в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу. В той же час, позивачем не доведено неспівмірності витрат відповідача-2 на професійну правничу допомогу, клопотання про зменшення судових витрат щодо неспівмірності витрат відповідача-2 на професійну правничу допомогу позивачем подано не було. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача-2 витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі 40 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі №910/9303/24 скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою зменшити заявлені представником відповідача витрати на професійну правничу допомогу до 5000, 00 грн, заяву б/н від 09.01.2025 представника Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення з позивача судових витрат у справі № 910/9303/24 задовольнити частково, стягнути з позивача на користь відповідача-2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн. В іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва про закриття провадження у справі та розподіл судових витрат від 14.01.2025 залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт зауважує, що йому стало відомо про розгляд заяви відповідача-2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу лише після ознайомлення з текстом оскаржуваної ухвали 15.01.2025.

Скаржник у апеляційній скарзі також посилається на положення ч. 6 ст.130 ГПК України якою визначено, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, судом першої інстанції не було повідомлено ні позивача, ні її представника про розгляд заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу 14.01.2025, що позбавило представника можливості реалізувати право на подання заяви про зменшення заявлених до стягнення витрат.

Також скаржник вказує, що документи на підтвердження того, що адвокатом Лукомським Павлом Валерійовичем, надавалася правова допомога в цій справі Закритому акціонерному товариству "Українська будівельна компанія" в якості адвоката, що працює в Адвокатському об`єднанні «Юридична фірма «Салком» на підставі відповідних договорів, що були укладені між об`єднанням та клієнтом, а саме: копія доручення №910/9303/24 від Адвокатського об`єднання "Юридична фірма "Салком" та Витяг з Єдиного реєстру адвокатів України серії II №1026773 було надано через систему електронний суд лише 14.01.2025, що позбавляло позивача можливості ознайомитись з ними, оскільки такі документи є обов`язковими для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, представник позивача вважає, що заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищений та не співмірний з предметом спору, складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Апелянт також просить врахувати, що ОСОБА_1 є військовим офіцером та проходить військову службу у Збройних силах України.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, ЗАТ «Українська будівельна компанія» у своєму відзиві, наданому до суду 12.02.2025, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9303/24.

Відповідач-2 зазначає, що скаржник подав заяву про відмову від позову на стадії підготовчого провадження. Причини звернення з цим позовом незрозумілі для відповідача-2 із моменту отримання заяви, проте предмет спору мав важливе значення для відповідача-2, тому він був змушений віднестися до цього позову з усією серйозністю і не міг знати, що, зрештою, позивач буде відмовлятися від своїх позовних вимог.

Також відповідач-2 вказує, що позивач знав та отримав ухвалу суду від 24.12.2024, якою було оголошено перерву у підготовчому засіданні на 14.01.25 о 10:30. Це підтвердив сам скаржник у апеляційній скарзі. Відтак, дата наступного судового засідання позивачу та його представнику була відома.

Відповідна заява була подана відповідачем до 14.01.2025 тобто до наступного судового засідання і вона направлялася скаржнику в установленому порядку до судового засідання 14.01.2025. Відповідно, логічним та передбачуваним було те, що заява відповідача буде розглядатися саме 14.01.2025 о 10:30 разом із заявою позивача, що відповідає принципу процесуальної економії і, крім іншого, подання вказаної заяви відповідача не зобов`язує суд відкладати чи переносити судові засідання.

Зрештою, отримавши заяву відповідача-2 позивач та його представник могли подати відповідне клопотання про оголошення перерви та про бажання розглядати заяву відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу за їх участі.

Відповідач-2 зауважує, що твердження представника позивача не підтверджуються жодними аргументами, оскільки він був повідомлений про дату підготовчого засідання, отримав завчасно всі надіслані процесуальні документи. Не надіслав клопотання (через систему Електронний) про розгляд заяви відповідача за його участі, оскільки має заперечення щодо заяви.

Також відповідач-2 зазначає, що з моменту першої участі в судових засіданнях та поданні перших процесуальних документів представником відповідача-2 було надано всі необхідні документи на підтвердження його представництва у суді, а твердження представника позивача не спростовують доведеності цього факту наявними у справі матеріалами. Крім того, у представника позивача сумнівів щодо представництва відповідача адвокатом Павлом Лукомським не може бути, оскільки останній брав участь у засіданнях у цій справі, надавши суду відповідні документи, зокрема ордер про надання правової допомоги, який долучений судом до матеріалів справи на підтвердження повноважень адвоката.

Крім того, відповідач-2 звертає увагу, що заява про розподіл судових витрат повинна бути подана разом з першою заявою, а докази витрат на правову допомогу подаються до судових дебатів. Відповідн,о це право учасника визначити момент, коли він вважає за необхідне подати ці докази, але є певні обмеження - до судових дебатів або протягом певного строку після винесення рішення чи ухвали суду. Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву зробив відповідну заяву, а також подав усі необхідні докази у строки та спосіб визначений процесуальним законодавством. Чим спростовуються твердження скаржника, зазначені в апеляційній скарзі.

Відповідач-2 звертає увагу суду, що неминучість настання визначених витрат на правову допомогу є подача позову позивачем до суду, від якого в подальшому відмовився (позов розглядався 5 місяців). Це є єдина і неминуча обставина, чому відповідачем-2 понесені вказані витрати, які знівельовані позивачем, оскільки йому більше не цікавий розгляд цієї справи. Тобто позивач, будучи звільненим від сплати судового збору, використовуючи своє право на звернення до суду може необмежену кількість разів звертатися до суду з позовами до різних фізичних, юридичних осіб не сплачуючи за це судового збору та не звертаючи уваги, що інша сторона може понести матеріальні витрати.

Відповідач -2 зазначає, що сума витрат на правову допомогу, яку поніс відповідач-2 у цій справі становить 40 000 грн, яка є середньостатистичною сумою розгляду справи в суді першої інстанції в Києві. Зазначений представником позивача розмір витрат на правову допомогу - 5000 грн, некоректний гонорар принаймні на аналогічні послуги з надання правової допомоги в м. Києві. Предметом розгляду цієї справи є визнання недійсним договору на відшкодування витрат на електроенергію у МЗК, як такого, що укладений від імені ОСББ між відповідачами без рішення загальних зборів ОСББ. За цим договором ОСББ винне відповідачу значну суму коштів, яка набагато перевищує вартість витрат на правову допомогу понесену відповідачем у цій справі.

З огляду на викладене, відповідач-2 вважає, що вартість витрат на правову допомогу понесену ним у цій справі є справедливою, співмірною та визначеною у формі фіксованого розміру гонорару на підставі договору та відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9303/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Майданевич А.Г. (головуючий суддя), суддів: Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9303/24 та призначено до розгляду апеляційну скаргу на 17.02.2025.

Явка сторін у судове засідання

Представник відповідача-1 у судове засідання 17.02.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставлення електронного документу до електронного кабінету позивача, наявною в матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників судового процесу обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача-1.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 17.02.2025 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі №910/9303/24 скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою зменшити заявлені представником відповідача витрати на професійну правничу допомогу до 5000, 00 грн, заяву б/н від 09.01.2025 представника Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення з позивача судових витрат у справі № 910/9303/24 задовольнити частково, стягнути з позивача на користь відповідача-2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн. В іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва про закриття провадження у справі та розподіл судових витрат від 14.01.2025 залишити без змін.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні 17.02.2025 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу Господарського суду м. Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9303/24.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції переглядає справу №910/9303/24 у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме, в частині вимог щодо стягнення професійної правної допомоги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

9 липня 2024 року до Господарського суду міста Києва через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 (позивач) надійшла позовна заява до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Валерія Лобановського, 4-В» (відповідач-1) та Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» (відповідач-2) про визнання недійсним договору про відшкодування витрат з оплати електроенергії у місцях загального користування № 15072021/1-1 від 15.07.2021 року, укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Валерія Лобановського, 4-В» та Закритим акціонерним товариством «Українська будівельна компанія».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний договір про відшкодування витрат з оплати електроенергії у місцях загального користування № 15072021/1-1 від 15.07.2021 за своїм змістом суперечить вимогам ст. ст.215, 227, 234 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність правових підстав для визнання його недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи №910/9303/24 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.10.2024.

У підготовчих засіданнях 01.10.2024 року та 17.10.2024 судом оголошувалася перерва. У підготовчому засіданні 17.10.2024 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

У підготовчому засіданні 12.12.2024 судом постановлено протокольну ухвалу про зміну назви відповідача-1 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Валерія Лобановського 4-В» на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Імені Олега Лєбєдєва» та оголошено перерву.

24.12.2024 через відділ діловодства суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява б/н від 24.12.2024 про відмову від позову, в якій позивач просить прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі та вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

В судовому засіданні 24.12.2024 року судом оголошувалася перерва.

25.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд заяви про відмову від позову без участі позивача, вимоги заяви про відмову від позову підтримує.

09.01.2025 року через систему «Електронний суд» від представника Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» надійшла заява б/н від 09.01.2025 року про стягнення з позивача судових витрат, в якій відповідач-2 просив стягнути з позивача на користь відповідача-2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 заяву б/н від 24.12.2024 ОСОБА_1 про відмову від позову у справі № 910/9303/24 задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_1 від позову. Закрито провадження у справі № 910/9303/24.

Заяву б/н від 09.01.2025 представника Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення з позивача судових витрат у справі № 910/9303/24 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Задовольняючи заяву позивачки суд встановив, що заява про відмову від позову подана та підписана представником ОСОБА_1 - адвокатом Лаврентьєвим Дмитром Олеговичем, повноваження якого підтверджуються наявним у матеріалах справи ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1469535 від 29.07.2024, з якого вбачається, що повноваження адвоката Лаврентьєва Дмитра Олеговича не обмежуються. Зі змісту заяви позивача про відмову від позову вбачається, що вказана заява не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. У зв`язку з тим, що позивач з власної ініціативи письмовою заявою відмовився від позову і відмова прийнята господарським судом, суд закрив провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, суд роз`яснив позивачу, що питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору може бути вирішено у випадку подання ним відповідного клопотання згідно з приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Також задовольняючи заяву б/н від 09.01.2025 представника Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення з позивача судових витрат, суд першої інстанції зазначив, що Закритим акціонерним товариством «Українська будівельна компанія» було надано відповідні докази в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу. В той же час, позивачем не доведено неспівмірності витрат відповідача-2 на професійну правничу допомогу, клопотання про зменшення судових витрат щодо неспівмірності витрат відповідача-2 на професійну правничу допомогу позивачем подано не було. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача-2 витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі 40 000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з частиною третьою статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ЗАТ «Українська будівельна компанія» до закінчення судових дебатів у справі зробив відповідну заяву (у відзиві на позовну заяву від 16.09.2024), що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть надані суду у строк, встановлений ч.8 ст. 129 ГПК України.

09.01.2025 через систему «Електронний суд» від представника Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» надійшла заява б/н від 09.01.2025 про стягнення з позивача судових витрат, в якій відповідач-2 просив стягнути з позивача на користь відповідача-2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Отже, ЗАТ «Українська будівельна компанія» була зроблена відповідна заява до закінчення судових дебатів та подані відповідні докази.

Частиною 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Таким чином, оскільки позивач відмовився від позову, тому пов`язані з розглядом справи витрати покладаються на позивача.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 126 ГПК України).

Відповідач заперечував проти заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та просив відмовити у її задоволенні.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону).

Водночас, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначається гонорар.

При цьому, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Разом з цим, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 року у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Частинами першою та другою статті 30 вказаного Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, та чи була їх сума обґрунтованою.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту статті 129 Господарського процесуального кодексу України випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених відповідачем-2 витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано: договір про надання правової допомоги № 01/01/21 від 04.01.2021 укладений між Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Салком» (об`єднання) та Закритим акціонерним товариством «УБК» (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу, для чого здійснювати передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законодавчими актами заходи захисту, представництва, а також надання інших видів правової допомоги, а клієнт зобов`язується сплатити об`єднанню гонорар за надання правової допомоги та погоджені сторонами фактичні витрати об`єднання, що необхідні для виконання цього договору.

Згідно з п. 3.1. договору вартість послуг об`єднання за цим договором визначається на основі фактично витраченого часу об`єднання на надання правової допомоги клієнту, виходячи із погодинної ставки гонорару об`єднання, наведеної в цьому договорі, якщо інше не буде прямо узгоджено сторонами.

У додатковій угоді № 4 від 02.08.2024 сторони домовились, що фіксований розмір гонорару об`єднання при розгляді справи № 910/9303/24 Господарським судом міста Києва становить 40 000,00 грн. (п. 2 додаткової угоди). Вид та обсяги наданої правової допомоги зазначаються та погоджуються сторонами в акті виконаних робіт, який підписується сторонами за результатами розгляду господарської справи в кожній інстанції. При цьому обсяг наданої правової допомоги не впливає на розмір гонорару, визначеного відповідно до п. 2 цієї додаткової угоди (п. 3 додаткової угоди).

08.01.2025 між клієнтом та об`єднанням складено та підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) № 001 від 07.01.2025 року на суму 40 000,00 грн, в якому детально наведено перелік наданих послуг.

Згідно з дорученням №910/9303/24 від 02.08.2024 на виконання договору про надання правової допомоги № 01/01/21 від 04.01.2021 та додаткової угоди № 4 від 02.08.2024 надання правової допомоги Закритому акціонерному товариству «УБК» (надалі - договір) від імені Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Салком» доручено адвокату Лукомському Павлу Валерійовичу (свідоцтво №3395/10 від 19.07.2007).

При цьому, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21, про те, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Колегія суддів зауважує, що позивач у своїй апеляційній скарзі заперечував щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу та просив зменшити розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Так, виходячи з наданих відповідачем-2 доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи, колегія суддів виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правової (правничої) допомоги з урахуванням обсягу та змісту підговлених адвокатом документів.

Зокрема, суд оцінює та досліджує подані відповідачем документи та встановлює, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не подавав адвокат під час розгляду справи явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів зазначає, що дана справа не є складною та не потребує значних затрат часу для підготовки процесуальних заяв, не потребує аналізу великої кількості норм матеріального права. У межах даної справи, представник відповідача-2 прийняв участь у трьох судових засіданнях, підготував та подав відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив.

При цьому, колегія суддів враховує, що розгляд справи закінчився на стадії підготовчого засідання закриттям провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову, сторони не надавали свої пояснення по суті справи в суді. Позивач не вчиняв дій для затягування розгляду справи, жодним чином не зловживав процесуальними правами, які б впливали на збільшення строків її розгляду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що подана позовна заява не носила характер завідомо безпідставної. Як вбачається з позовної заяви , її обґрунтування було направлено на поновлення порушених відповідачем-2 прав позивача та інших співвласників ОСББ шляхом визнання недійсним спірного договору, на підставі якого відповідачем-2 було ініційовано провадження у справі про банкрутство ОСББ. При цьому, мотиви звернення позивача із заявою про відмову від позовних вимог пов`язані саме з проведенням у відповідності до чинного законодавства загальних зборів від 05 квітня 2024 року та обранням на підставі вищезазначених зборів законних статутних органів ОСББ, яке може самостійно здійснювати захист своїх порушених прав.

Враховуючи викладене, з урахуванням предмета та підстав позовних вимог, а також складності справи, оцінюючи фактичні витрати відповідача з урахуванням всіх обставин даної справи, беручи до уваги те, що розгляд справи закінчився закриттям провадження у справі у підготовчому засіданні у зв`язку з відмовою позивача від позову, а також враховуючи заперечення позивача, колегія суддів дійшла висновку, що справедливим та співмірним розміром, що підлягає стягненню на користь відповідача-2 є розмір 10 000,00 грн.

В іншій частині заявлені відповідачем-2 витрати на професійну правничу допомогу у цій справі на стадії апеляційного розгляду справи не відповідають критеріям їх реальності та розумності, а тому не підлягають задовленню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача у частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги позивача, були ретельно досліджені судом та відхилені як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду з огляду на таке.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що не було повідомлено ні позивача, ні його представника про розгляд заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу 14.01.2025.

Колегія суддів звертає увагу, що скаржник подав заяву про відмову від позову на стадії підготовчого провадження. Позивач знав та отримав ухвалу суду від 24.12.2024, якою було оголошено перерву в підготовчому засіданні на 14.01.25 о 10:30. Це підтвердив сам скаржник у апеляційній скарзі. Відтак дата наступного судового засідання позивачу та його представнику була відома.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідачем-2 було подано в межах строку зазначеного в ч.8 ст.129 ГПК України докази, що підтверджують понесені ним судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у цій справі.

Відповідна заява була подана відповідачем-2 до 14.01.2025 тобто до наступного судового засідання і вона направлялася скаржнику в установленому порядку до судового засідання 14.01.2025. Так, позивач отримав завчасно всі надіслані процесуальні документи. Проте, у разі заперечень проти заяви, позивач не скористався своїм правом не надав клопотання (через систему Електронний) про розгляд заяви відповідача за його участі.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача, що він був позбавлений права ознайомитись з документами, що підтверджують повноваження адвоката Лукомського Павла Валерійовича, який надавав правову допомогу у даній справі Закритому акціонерному товариству "Українська будівельна компанія", оскільки їх надано через систему електронний суд лише 14.01.2025.

Так, разом з відзивом на позовну заяву та у судових засіданнях представником відповідача-2 надано всі необхідні документи на підтвердження представництва відповідача-2 в суді, а твердження представника позивача не спростовують доведеності цього факту наявними у справі матеріалами.

Скаржник у апеляційній скарзі також посилається на положення частини 6 статті 130 ГПК України якою визначено, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає безпідставними такі доводи позивача, оскільки вирішення питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі є правом суду, а не його обов`язком.

Обов`язок лежить на учаснику справи, який подає заяву про відшкодування витрат на правову допомогу. Ця заява повинна бути подана разом з першою заявою. А докази витрат на правову допомогу подаються до судових дебатів. Відповідно це право учасника визначити момент, коли він вважає за необхідне подати ці докази, але є певні обмеження - до судових дебатів або протягом певного строку після винесення рішення чи ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ЗАТ «Українська будівельна компанія» до закінчення судових дебатів у справі зробив відповідну заяву (у відзиві на позовну заяву від 16.09.2024), що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть надані суду у строк, встановлений ч.8 ст. 129 ГПК України.

09.01.2025 через систему «Електронний суд» від представника Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» надійшла заява б/н від 09.01.2025 про стягнення з позивача судових витрат, в якій відповідач-2 просив стягнути з позивача на користь відповідача-2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Отже, ЗАТ «Українська будівельна компанія» була зроблена відповідна заява до закінчення судових дебатів та подані відповідні докази у строки та у спосіб визначений процесуальним законодавством.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції прийняте рішення за неповного з`ясування обставин, колегія суддів вважає, ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9303/24 слід змінити в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи №910/9303/24 та заяву відповідача-2 задовольнити частково, стягнувши з позивача на користь відповідача -2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В іншій частині заяви відповідача-2 відмовити.

Керуючись ст.ст.129, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9303/24 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9303/24 змінити, виклавши резолютивну частину у наступній редакції:

«Заяву представника Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з роглядом справи №910/9303/24, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» (ідентифікаційний код 31171267, адреса: 03117, м. Київ, пр-т Перемоги, 67) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч гривень) грн 00 коп.

В іншій частині у задоволенні заяви Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відмовити».

3. Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови Північного апеляційного господарського суду.

4. Матеріали справи №910/9303/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, порядку та строку, передбаченому статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Постанову складено та підписано 25.02.2025.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк