cправа № 922/1137/20
судді Верховного Суду Рогач Л. І.
на ухвалу Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2025 у справі № 922/1137/20
за касаційною скаргою Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.03.2021
та на рішення Господарського суду Харківської області від 20.07.2020
у справі за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області
до: 1)Харківської міської ради
2) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
3) Фірми "Сніжинка" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю
про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобов`язання повернути майно.
Обставини справи
1. Керівник Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі № Управління комунального майна), Фірми "Сніжинка" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ фірма "Сніжинка"), в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати пункт 4 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.02.2018 № 1008/18 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова";
- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27.07.2018 № 5616-В-С, укладений Управлінням комунального майна та ТОВ фірма "Сніжинка", посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гавриловою С. А. і зареєстрованого в реєстрі за № 1156;
- скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності від 08.08.2018 № 27439411;
- зобов`язати ТОВ фірма "Сніжинка" повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1, 3, 4, 5 в нежитловій будівлі літ. "Г-1", розташованій за адресою: м. Харків, просп. Московський, буд. 32, а Харківську міську раду Харківської області прийняти вказані приміщення.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, приймаючи рішення від 21.02.2018 № 1008/18 про відчуження ТОВ фірма "Сніжинка" спірних нежитлових приміщень, Харківська міська рада порушила вимоги Закону України "Про приватизацію державного майна", Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та рішення Харківської міської ради від 21.06.2017 № 691/17 "Про Програму приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Харкова на 2017- 2022 роки", оскільки незаконно обрала спосіб приватизації товариством цих нежитлових приміщень шляхом викупу, а не продажу на аукціоні або за конкурсом, чим порушила інтереси держави та територіальної громади міста Харкова. Крім того, укладений на підставі оспорюваного рішення Харківської міської ради договір купівлі-продажу від 27.07.2018 № 5616-В-С не відповідає вимогам законодавства, суперечить інтересам держави і суспільства, що є підставою для визнання цього договору недійсним відповідно до статей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а спірні приміщення підлягають поверненню територіальній громаді міста Харкова на підставі частини першої статті 216 ЦК України.
3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.07.2020, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.03.2021, позов задоволено повністю.
4. За висновком судів попередніх інстанцій, Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем, у зв`язку з чим відповідне рішення міської ради є незаконним та підлягає скасуванню, а договір купівлі-продажу має бути визнаний недійсним як такий, що суперечить вимогам законодавства. Відповідно суди застосували наслідки недійсності правочину у відповідності до вимог позовної заяви.
5. Управління комунального майна подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду.
6. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункти 1, 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи про ухвалення оскаржуваних судових рішень без урахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 922/534/19 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, які підтверджують, на думку скаржника, доводи щодо необґрунтованості та недоведеності підстав представництва прокуратурою інтересів держави в суді та порушення порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".
7. На обґрунтування касаційної скарги Управління комунального майна також посилається на пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України, наполягаючи на необхідності відступу від висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 08.07.2020 у справі № 922/1969/19, від 07.07.2020 у справі № 922/2932/19, від 17.06.2020 у справі № 922/1958/19, від 17.06.2020 № 922/2593/19 щодо визначення способу малої приватизації (про те, що орган місцевого самоврядування не має права самостійно обирати спосіб приватизації нежитлових приміщень без урахування встановлених законодавчих обмежень), які застосовано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
8. 09.10.2024 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановив ухвалу про передачу справи № 922/1137/20 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - об`єднана палата) для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.01.2021 у cправі № 922/623/20 щодо належності способу захисту про зобов`язання боржника вчинити дії (повернути майно).
Мотиви передачі справи на розгляд об`єднаної палати
9. Під час касаційного перегляду справи № 922/1137/20 колегія суддів з`ясувала, що 22.01.2021 об`єднана палата ухвалила постанову в аналогічній справі № 922/623/20 за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 до Харківської міської ради; Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради; фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору купівлі-продажу нежитлових будівель недійсним, зобов`язання повернути нежитлові приміщення та скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності.
10. За результатами касаційного перегляду у справі № 922/623/20:
- касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою Харківської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, закрито;
- касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, закрито;
- касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, закрито;
- у задоволенні касаційної скарги фізичної особи-підприємця Нагорної Світлани Михайлівни на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2020, поданої з підстав, передбачених пунктами 2, 4 частини другої статті 287 ГПК України, відмовлено;
- постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 залишено без змін.
11. У свою чергу, постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі № 922/623/20 позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано пункт 76 додатку 1 до рішення Харківської міської ради від 21.02.2018 № 1008/18, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 03.08.2018 № 5618-В-С, укладений відповідачами, скасовано рішення від 15.11.2018 про державну реєстрацію права власності за Нагорною С. М. на спірні нежитлові приміщення, а також зобов`язано ФОП Нагорну С. М. повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради вищезгадані нежитлові приміщення. У решті позовних вимог відмовлено.
12. Як вбачається з матеріалів справи 922/1137/20, Прокурором у цій справі заявлено позовні вимоги про: 1) визнання недійсним рішення про відчуження нежитлових приміщень; 2) визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень; 3) зобов`язання ТОВ фірма "Сніжинка" повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення, придбані за вищезгаданим договором, а Харківську міську раду Харківської області прийняти вказані приміщення; 4) скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності за ТОВ фірма "Сніжинка".
13. Правовідносини у справі № 922/623/20 та у цій справі (№ 922/1137/20) є подібними (тотожними).
14. Колегія суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 09.10.2024 про передачу справи № 922/1137/20 на розгляд об`єднаної палати зазначила про те, що, залишаючи без змін постанову апеляційного суду від 03.09.2020 у справі № 922/623/20 в частині задоволення позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та зобов`язання повернути територіальній громаді міста Харкова нежитлові приміщення з наведених вище підстав, об`єднана палата одночасно тим самим визначила те, що такий спосіб захисту прав є належним та ефективним у спірних правовідносинах. Однак колегія суддів не погодилася з таким висновком, оскільки вважала, що належним і ефективним способом захисту у цьому випадку є вимога саме про витребування майна.
15. В ухвалі від 09.10.2024 про передачу справи № 922/1137/20 на розгляд об`єднаної палати колегія суддів Касаційного господарського суду зазначила про те, що позовні вимоги Прокурора вочевидь спрямовані на захист права власності територіальної громади міста Харкова на нерухоме майно, речове право на яке на час звернення з позовом та вирішення спору зареєстровано за ТОВ фірма "Сніжинка" на підставі договору купівлі-продажу, стороною якого є Управління комунального майна як виконавчий орган Харківської міської ради, яка представляє інтереси територіальної громади міста Харкова.
16. Разом з тим, на переконання колегії суддів, задоволення позовної вимоги Прокурора про зобов`язання ТОВ фірма "Сніжинка" повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення не призведе до відновлення порушеного права, оскільки належним і ефективним способом захисту у даному випадку є вимога саме про витребування нерухомого майна, адже таке судове рішення і буде підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за територіальною громадою міста Харкова права власності на витребуване нерухоме майно, забезпечуючи ефективність відновлення прав громади. Тому вищезгадану позовну вимогу слід задовольнити шляхом витребування від ТОВ фірма "Сніжинка" на користь територіальної громади міста Харкова спірних нежитлових приміщень.
17. Таким чином, з наведеного в ухвалі від 09.10.2024 про передачу справи № 922/1137/20 на розгляд об`єднаної палати обґрунтування слідує, що, на переконання колегії суддів, заявлена Прокурором вимога про зобов`язання ТОВ фірма "Сніжинка" повернути спірне нерухоме майно спрямована на витребування вказаного майна, однак при цьому Прокурор сформулював цю вимогу не у повній відповідності до належного способу захисту.
Мотиви повернення справи відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду
18. Об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для розгляду справи № 922/1137/20 об`єднаною палатою.
19. Зазначила, що у постанові від 27.03.2024 у справі № 191/4364/21 (пункт 18.8) Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що правовий висновок - це умовивід з приводу тлумачення тієї норми права, що застосована саме Верховним Судом з метою правильного та справедливого вирішення спору у справі. Вочевидь Верховний Суд не має повноважень формулювати висновки щодо тих норм права, які ним не застосовані під час вирішення спору.
20. Разом з тим, на думку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, у справі № 922/623/20 об`єднана палата не розглядала питання щодо належності та ефективності способів захисту за заявленими у вказаній справі позовними вимогами, в касаційних скаргах аргументи з цього приводу також не заявлялися. Відтак, у вищезгаданій постанові у справі № 922/623/20 відсутній висновок щодо позовної вимоги про зобов`язання повернути нерухоме майно, отримане за правочином, який визнано судом недійсним, у контексті належності та ефективності способу захисту порушеного права, для відступу від якого колегія суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 09.10.2024 передала справу № 922/1137/20 на розгляд об`єднаної палати.
21. Зазначила також, що під час касаційного перегляду оскаржуваних у справі № 922/1137/20 судових рішень колегією суддів, врахуванню підлягає остання правова позиція Верховного Суду у подібних спорах, а за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного господарського суду. З урахуванням викладеного об`єднана палата дійшла висновку про те, що, передаючи справу № 922/1137/20 на розгляд об`єднаної палати, колегія суддів Касаційного господарського суду у контексті положень частини другої статті 302 ГПК України не навела вагомих і достатніх аргументів, які би дійсно свідчили про обґрунтованість необхідності відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.01.2021 у справі № 922/623/20, та про відсутність підстав, передбачених частиною другою статті 302 ГПК України, для передачі справи на розгляд об`єднаної палати, а тому справа № 922/1137/20 за касаційною скаргою Управління комунального майна на рішення Господарського суду Харківської області від 20.07.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 підлягає поверненню відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.
Мотиви незгоди з ухвалою об`єднаної палати
22. Не погоджуюся з наведеними в ухвалі підставами для повернення справи як такими, що не відповідають приписам частини першої статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до яких Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а також способам забезпечення єдності судової практики, передбаченим процесуальним законодавством.
23. Так, відповідно до частини другої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
24. Згідно із частиною четвертою статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій- четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.
25. Враховуючи визначення, яке міститься у частині третій статті 311 ГПК України, неправильність застосування норми права може полягати і в незастосуванні норми права, яка підлягала застосуванню.
26. Застосоване об`єднаною палатою тлумачення підстав передачі справи на розгляд об`єднаної палати невиправдано та необґрунтовано звужує можливість забезпечення сталості та єдності судової практики Верховним Судом, адже за такого підходу протилежні результати касаційного перегляду, викладені в резолютивній частині, за відсутності вказівки в одній постанові про застосування певної норми, яка була застосована в іншій постанові, не є різною судовою практикою.
28. Тому не можу погодитися також із тим аргументом щодо необхідності повернення справи на розгляд колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, оскільки врахуванню підлягає саме остання правова позиція Верховного Суду у подібних спорах (незалежно від вказівки на відступ від правової позиції), адже такий підхід повністю нівелює законодавчий механізм та процедуру відступу від попереднього правового висновку у подібних правовідносинах. Зважаючи на необхідність забезпечення сталості та послідовності розвитку судової практики, законодавець вдався саме до процедури відступу, як такої, яка передбачає необхідність Верховному Суду при зміні практики мотивовано та зрозуміло пояснити, в чому були недоліки попередньої позиції. Безмотивний, неаргументований відхід від власного правового висновку вважаю неможливим; це не забезпечить стабільність судової практики, не сприятиме зміцненню авторитету Верховного Суду, а отже, і судової влади в цілому.
29. Вказуючи на те, що, визначившись із тим, що прагнення Прокурора в частині повернення територіальній громаді володіння спірним нерухомим майном (враховуючи сукупність заявлених ним вимог) не викликає сумніву (про що зазначено безпосередньо в ухвалі від 09.10.2024 про передачу справи № 922/1137/20 на розгляд об`єднаної палати), однак формулювання цієї вимоги не в повній мірі відповідає належному способу захисту, колегія суддів не позбавлена можливості витлумачити вищезгадану позовну вимогу у відповідності до належного способу захисту прав та вирішити спір, об`єднана палата не врахувала, що такий підхід може призвести до формування непослідовної практики та різних результатів при розгляді спорів у межах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та навіть однієї палати, і тим самим позбавила колегію суддів можливості використання процесуального механізму реалізації власної позиції щодо правозастосування.
30. Відповідно до змісту частини третьої статті 34 ГПК України суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку, яка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
31. Вважаю, що колегія суддів повною мірою обґрунтувала необхідність передачі справи на розгляд об`єднаної палати, а підстави повернення справи колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не ґрунтуються на приписах процесуального законодавства.
Суддя Лариса РОГАЧ