ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5697/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.,

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1)

до відповідача: «Відділ освіти, культури, молоді та спорту Овідіопольської селищної ради» (67801, Одеська обл., Овідіопольський р-н, селище міського типу Овідіополь(з), вул. Суворова, буд. 2 а)

про стягнення 65 288, 96 грн

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог.

27.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом, сформованим в системі «Електронний суд» (вх. № 5844/24 від 27.12.2024), про стягнення з «Відділу освіти, культури, молоді та спорту Овідіопольської селищної ради» (далі - відділ ОКМС Овідіопольської селищної ради, відповідач) на його користь боргу у загальній сумі 65 288, 96 грн, у тому числі: основного боргу у сумі 51 863, 34 грн; пеню у сумі 7112, 08 грн; три проценти річних у сумі 1300, 84 грн; інфляційні втрати у сумі 5012, 70 грн.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала суду від 02.01.2025 була надіслана позивачу та його представнику до їх електронних кабінетів 03.01.2025 (а.с. 50), а також відповідачу, як на його електронну адресу, про що свідчить відповідна довідка про доставку 03.01.2025 електронного листа, (а.с. 51), так і на його юридичну адресу, що зазначена в ЄДР, рекомендованим поштовим відправленням, яке отримано 13.01.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 52).

Водночас суд зауважує, що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 ГПК України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

З огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи з метою забезпечення доступу до правосуддя, гарантованого державою та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути дану справу в межах розумного строку.

3. Позиція учасників справи.

Доводи позивача - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

14.09.2023 між сторонами було укладено договір № 14-4012/23-БО-Т постачання природного газу, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ (далі- газ) за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

На виконання умов договору у жовтні - грудні 2023 позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1 518 173, 56 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 14.11.2023 за жовтень 2023 на суму 23 721, 72 грн, від 11.12.2023 за листопад 2023 на суму 465 909, 16 грн, від 12.01.2024 за грудень 2023 на суму 1 028 542, 68 грн. Позивач зазначив, що відповідачем акти приймання-передачі природного газу не підписані, проте, враховуючи дані Інформаційної платформи, обсяги спожитого природного газу є встановленими, а вартість природного газу визначена з урахуванням ціни такого газу, що узгоджена сторонами в договорі.

Позивач вказав, що обсяг спожитого відповідачем природного газу, зазначений в актах приймання-передачі за жовтень - грудень 2023, відповідає даним, зазначеним у відповіді на адвокатський запит Оператора ГТС від 04.07.2024 № ТОВВИХ-24-10027.

В порушення умов договору (п. 5.1.) відповідач лише частково здійснив оплату за переданий газ на суму 1 466 310, 22 грн, внаслідок чого розмір несплаченої суми основної заборгованості, яку позивач просить стягнути у судовому порядку, складає 51 863, 34 грн.

Враховуючи прострочення відповідачем оплати наданих послуг, позивачем нараховано пеню за неналежне виконання умов договору в розмірі 7 112,08 грн. за період з 16.02.2024 по 15.08.2024; 3% річних в сумі 1300, 84 грн за період з 16.02.2024 по 17.12.2024; інфляційні втрати в сумі 5012, 70 грн за період з 01.03.2024 по 30.11.2024; а загальна сума боргу відповідача перед позивачем, що підлягає стягненню, складає - 65 288, 96 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору, у розмірі - 2422, 40 грн.

Оскільки відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надав, суд у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України, враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

14.09.2023 між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та відділом ОКМС Овідіопольської селищної ради був укладений договір № 14-4012/23-БО-Т, п. 1.1. якого передбачено, що постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ (далі - газ) за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.3. договору встановлено, що підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника (надалі - Реєстр або Реєстр споживачів) розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.

П. 2.4. договору передбачено, зокрема, що в будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до пункту 3.5. цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.

Згідно з п. 3.1. договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану із правом власності на природний газ.

Умовами п. 3.2. договору визначено, що постачання газу за договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

П. 3.5. договору погоджено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до підпункту 3.5.1 договору споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.

Згідно з підпункту 3.5.2. договору на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Відповідно до підпункту 3.5.3 договору споживач протягом 2-х робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.

Умовами підпункту 3.5.4. п. 3.5. договору передбачено, що у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1. пункту та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 договору.

Згідно з п. 4.1. договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:

ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13 658,33 грн,

крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, ціна природного газу за 1000 куб. м з ПДВ - 16 390,00 грн;

крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124, 16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136, 576 грн, крім того ПДВ 20% - 27, 315, всього з ПДВ - 163, 89 грн за 1000 куб. м.

Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553, 89 грн.

П. 5.1 договору встановлено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту прийманняпередачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 п. 3.5 цього договору.

Відповідно до п. 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

За змістом п. 7.2 договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 5.1 та/або строків оплати за п. 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно з п. 13.1. договору він набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2023 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Договір підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Відповідно до акту від 14.11.2023 приймання-передачі природного газу за жовтень 2023 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» передав, а відділ ОКМС Овідіопольської селищної ради прийняв в період жовтня 2023 імпортований природний газ, ввезений на митну територію України на суму 23 721, 72 грн.

Згідно з актом приймання-передачі природного газу за листопад 2023 від 11.12.2023 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» передав, а відділ ОКМС Овідіопольської селищної ради прийняв в період листопада 2023 імпортований природний газ, ввезений на митну територію України на суму 465 909, 16 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу за грудень 2023 від 12.01.2024 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» передав, а відділ ОКМС Овідіопольської селищної ради прийняв в період грудня 2023 імпортований природний газ, ввезений на митну територію України на суму 1 028 542, 68 грн.

Зазначені акти підписані та скріплені печатками позивача та направлені ним на електронну адресу відповідача, зазначену у договорі постачання природного газу, E-mail: , на підтвердження чого надано скріншоти листів електронної пошти.

У відповіді від 04.07.2024 № ТОВВИХ-24-10027 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» повідомлено, що в інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом НОМЕР_1 був закріплений за постачальником ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (ЕІС- код НОМЕР_2) у період з 15.09.2023 по 21.12.2023. Обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом НОМЕР_1 за період з 15.09.2023 по 31.12.2023 та внесений в алокацію постачальника ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (ЕІС- код НОМЕР_2), становить: з 15.09.2023 по 30.09.2023 - 0, 00 метри куб.; з 01.10.2023 по 31.10.2023 - 1433, 00 метри куб.; з 01.11.2023 по 30.11.2023 - 28 145, 00 метрів куб.; з 01.12.2023 по 31.12.2023 - 62 133, 00 метри куб.

Оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково на суму 1 466 310,22 грн, про що свідчить лист АТ «Державний ощадний банк України» від 22.05.2025 № 16/2-09/61248/2024 щодо надходжень коштів на рахунок позивача.

Таким чином, заборгованість за природний газ поставлений позивачем та не оплачений відповідачем складає 51 863, 24 грн.

5. Позиція суду.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ч. 2 ст. 714 ЦК України унормовано, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За змістом ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; споживач - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачені договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову № 3011 "Про видачу ліцензії" з транспортування природного газу ТОВ "Оператор ГТС України", на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" ().

Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом Газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1378/27823 (надалі - Кодекс ГТС).

Відповідно до положень п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

П. 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС передбачено, що оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи.

Отже, суб`єкти ринку природного газу користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС. Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених зазначеним Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

П. 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС передбачено, що для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень.

Враховуючи зазначене, суб`єкти ринку природного газу мають право користуватися ресурсами Інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей.

Ст. 525 ЦК України та ч. 7 ст. 193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зазначені положення законодавства вказують, що коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли така сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним. Тобто однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

Ч. ч. 1, 3 ст. 546 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17, від 18.01.2024 у справі №914/2994/22).

Отже, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (аналогічний висновок викладено і у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Так, у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи пололоженян ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, який не був визнаний судом недійсним у встановленому порядку, договір постачання природного газу є обов`язковим для виконання сторонами.

Ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджено належне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором № 14-4012/23-БО-Т від 14.09.2023 постачання природного газу в частині поставки відповідачу природного газу, про що свідчать акти приймання-передачі природного газу від 14.11.2023, 11.12.2023, 12.01.2024 на суму 1 518 173, 56 грн.

Однак, відповідач лише частково здійснив оплату вартості спожитого природного газу у розмірі 1 466 310, 22 грн, що підтверджується листом банку, який міститься в матеріалах справи.

При цьому, акти приймання-передачі природного газу, які направлялися відповідачу на його електронну адресу, підписані лише позивачем.

Відповідач, підписані зі свого боку примірники актів приймання-передачі природного газу за вказаний період, позивачу не повернув, мотивовану відмову від їх підписання не надав, у зв`язку із чим в силу умов п. п. 2.4, 3.5.3 договору зазначений у вищевказаних актах приймання-передачі обсяг (об`єм) природного газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС. Отже, відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок за поставлений у відповідних розрахункових періодах природний газ у строк, визначений в п. 5.1 договору.

Суд ураховує, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до Інформаційної платформи Оператора ГТС.

Обсяг спожитого відповідачем природного газу, зазначений в актах приймання-передачі за жовтень - грудень 2023, відповідає даним, зазначеним у відповіді на адвокатський запит Оператора ГТС від 04.07.2024 № ТОВВИХ-24-10027.

Отже, позивачем доведено факт наявності заборгованості за споживання у спірний період відповідачем природного газу на загальну суму 51 863, 34 грн.

Відповідач належними та допустимими доказами позовні вимоги в частині заявленої до стягнення суми основного боргу не спростував; доказів виконання зобов`язання щодо оплати заявленої до стягнення суми заборгованості матеріали справи не містять; належних доказів того, що у спірний період поставлений позивачем природний газ ним не споживався суду не надав, як і не надав доказів звернення до позивача з листом про припинення постачання природного газу.

Отже, відповідач порушив своє зобов`язання з оплати поставленого природного газу, передбачене умовами договору № 14-4012/23-БО-Т постачання природного газу (п. 1.1., 5.1.).

Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що заборгованість у розмірі 51 863, 34 грн підтверджується матеріалами справи, натомість належних доказів, які б спростовували її наявність, відповідач в порядку ст. ст. 74, 76-77 ГПК України не надав, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку 3% річних у розмірі 1300, 84 грн та інфляційних втрат у розмірі 5012, 70 грн, суд зазначає, що подані нарахування відповідають обставинам справи, вимогам законодавства, розрахунки виконано арифметично вірно, а тому позовна вимога в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо правильності, обґрунтованості та правомірності здійснених позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат. Власного контррозрахунку вказаних сум відповідачем до суду не подано.

Щодо стягнення пені.

Факт порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань є доведеним, підтвердженим матеріалами справи та таким, що не спростований відповідачем.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку пені у розмірі 7112, 08 грн, суд зазначає, що здійснене нарахування також відповідає обставинам справи, вимогам законодавства, розрахунок виконано арифметично вірно, з урахуванням чого, позовна вимога про стягнення пені у розмірі 7112, 08 грн, визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо правильності, обґрунтованості та правомірності здійснених позивачем розрахунків пені. Власного контррозрахунку вказаних сум відповідачем до суду не подано.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з «Відділу освіти, культури, молоді та спорту Овідіопольської селищної ради» (67801, Одеська обл., Овідіопольський р-н, селище міського типу Овідіополь(з), вул. Суворова, буд., 2 а; ідентифікаційний код юридичної особи: 44118485) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи: 42399676) заборгованість у загальній сумі 65 288, 96 грн (шістдесят п`ять тисяч двісті вісімдесят вісім гривень, 96 копійок), з яких: основний борг у сумі 51 863, 34 грн (п`ятдесят одна тисяча вісімсот шістдесят три гривні, 34 копійки), пеня в сумі 7112, 08 грн (сім тисяч сто дванадцять гривень, 08 копійок), три проценти річних у сумі 1300, 84 грн (одна тисяча триста гривень, 84 копійки), інфляційні втрати у сумі 5012, 70 грн (п`ять тисяч дванадцять гривень, 70 копійок) та судовий збір у сумі 2422, 40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Мусієнко