ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2025 р. Справа №914/1402/24

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючої (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Лагутін В.

розглянув апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради б/н від 28.11.2024,

на рішення Господарського суду Львівської області від 30.10.2024 суддя: Никон О.З., м. Львів, повний текст рішення складено 11.11.2024,

у справі №914/1402/24

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна", м. Київ,

до відповідача Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів,

про стягнення 750 679, 54 грн.,

за участі представників сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Гусєв П. В.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення 750679, 54 грн. як відшкодування витрат, яку здійснив позивач (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.04.2021 позивач та ОСОБА_2 уклали договір добровільного страхування наземного транспорту, зокрема, Форд, д.н.з. НОМЕР_1 . Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Ford", НОМЕР_1 . Відповідно до умов вказаного договору страхування приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" взяло на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Виникненню договірного зобов`язання відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є попередня наявність деліктного зобов`язання.

08.12.2021 ОСОБА_3 ,, керуючи транспортним засобом автомобілем "Субару" д.н.з. НОМЕР_2 в м. Львові на вул. Пасічній, 164 допустив зіткнення з автомобілем "Форд", д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Сихівського районного суду м. Львова від 19.05.2023 провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Цим судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) сталась внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків відповідачем по справі як балансоутримувачем дороги.

На підставі страхового акта позивач виплатив страхове відшкодування

Оскільки балансоутримувачем дороги є Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, позивач звернувся із цим позовом про відшкодування завданих збитків в межах сплаченого страхового відшкодування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" виконало обов`язок щодо виплати грошових коштів, сплачених ним власнику автомобіля марки "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_1 на відшкодування шкоди, завданої унаслідок ДТП.

Наявний склад цивільної відповідальності

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

28.11.2024 до Західного апеляційного господарського суду через систему Електронний суд надійшла апеляційна скарга Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради б/н від 28.11.2024 на рішення Господарського суду Львівської області від 30.10.2024 у справі №914/1402/24.

Апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, при цьому зазначає, що позивач не долучив заяви страхувальника, яка є невід`ємною частиною договору та доказів сплати страхового платежу, що унеможливлює надати повну правову оцінку договору та визначити його чинність; відсутнє письмове погодження зі страховиком про допуск до керування транспортним засобом осіб, які мають право на керування застрахованим транспортним засобом на законних підставах, що ставить під сумнів правомірність перебування ОСОБА_4 за кермом автомобіля під час ДТП; не надано письмового погодження із страховиком СТО до здійснення ремонту транспортного засобу (далі - ТЗ); в матеріалах справи відсутній рахунок № 2637 від 17.12.2021, як підстава проведення страхового відшкодування та відсутні відомості, що ТОВ Велет Авто підтримує гарантійні зобов`язання щодо даної марки ТЗ і є погодженою зі страховиком; відповідача не повідомили про проведення оцінки автомобіля Форд; у звіті не зазначено, що такий складено після ДТП; впродовж 08.12.2021 та 30.03.2023 проводились ремонтні роботи вулично-шляхової мережі на вул. Пасічній, 164 згідно з договором № 18-ВТ/22 від 22.03.2022 та договору № 30-ВТ/21 від 14.04.2021, додаткової угоди від 31.12.2021, що свідчить про необ`єктивність при проведенні експертизи; роботи на виконання укладеного договору щодо відгортання, посипки та розкиду піскосуміші по вул. Пасічній у м. Львові здійснювались ЛКП ШРП Личаківського району 07, 08, 09 грудня 2021 року, про що свідчать акти та подорожні листи; згідно з відповіддю Львівського регіонального гідрометеорології від 29.05.2024 в районі АМСЦ Львів 08.12.2021 ожеледиця не спостерігалась; з весни 2017 року на ділянці, де трапилось ДТП встановлено знак Вибоїна; доводить, що відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

На підставі наведеного, апелянт просить рішення Господарського суду Львівської області від 30.10.2024 у справі №914/1402/24 скасувати у повному обсязі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задоволити.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлені обставини судами

29 квітня 2021 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Універсальна (далі - страховик) та ОСОБА_2 (далі - страхувальник) уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № 3117/215/009589 (далі - договір), предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Форд, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до умов договору страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Виникненню договірного зобов`язання відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є попередня наявність деліктного зобов`язання.

08 грудня 2021 року ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Субару, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у м. Львові на вул. Пасічна, 164 допустив зіткнення з автомобілем Форд, державний номерний знак НОМЕР_1 (водій ОСОБА_4 ).

У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «Форд», д/н НОМЕР_1 , було заподіяно механічних пошкоджень, а власнику автомобіля - матеріальний збиток.

Сихівський районний суд м. Львова розглянув справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 (справа № 462/9242/21) та закрив її у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У постанові встановлено: Як вбачається із схеми ДТП 08.12.2021р. мало місце зіткнення між автомобілем марки Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 та автомобілем марки Ford, д.н.з. НОМЕР_1 , місцем зіткнення зафіксовано на смузі руху автомобіля марки Ford, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно даних вказаної схеми дорожнє покриття в місці зіткнення мокре. Як вбачається із наданої фотофіксації на ділянці дороги має місце нерівність дорожнього покриття.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_3 , після події останній стверджував, що виїзд на смугу зустрічного руху відбувся через нерівність дорожнього покриття та ожеледицю, яка вкрила вказану нерівність. Згідно письмових пояснень потерпілої ОСОБА_4 на місці зіткнення мала місце ожеледиця, у зв`язку із чим їй не вдалось уникнути зіткнення із автомобілем, який занесло із зустрічної смуги.

Позивач звернувся із запитом для з`ясування відповідальних осіб за утримання вул. Пасічної, 164 у м. Львові.

У відповіді на запит повідомлено, що вулиця Пасічна перебуває на балансі Сихівської районної адміністрації.

26 липня 2022 року здійснено ремонтну калькуляцію та сформовано звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (висновок про вартість) на суму 752 247, 84 грн.

Згідно з платіжною інструкцією № 9641 від 22.04.2022 позивач перерахував ТОВ «Велет Авто» 702 812, 76 грн., а 30.08.2022 - 47 066, 78 грн. (платіжна інструкція № 19509). 10 грудня 2021 року із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів складено протокол огляду транспортного засобу від 14 грудня 2021 року.

Позивач звернувся до Сихівської районної адміністрації з претензією на відшкодування шкоди в порядку регресу на суму 750 679, 54 грн., оскільки вулиця Пасічна перебуває на балансі Сихівської районної адміністрації

У відповіді на претензію Сихівська районна адміністрація заперечила щодо її задоволення.

Таким чином позивач просив стягнути з відповідача 750 679, 54 грн понесених витрат.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Відповідно до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто преюдиційними, у даному випадку, з постанови Сихівського районного суду м. Львова від 19.05.2023 у справі № 462/9242/21 можуть вважатися виключно ті обставини, які стосуються правових наслідків дій чи бездіяльності ОСОБА_5 (водія транспортного засобу, внаслідок взаємодії з яким завдано пошкоджень застрахованому позивачем автомобілю) і лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також в постанові Сихівського районного суду м. Львова зазначено, що причиною ДТП, з технічної точки зору, є обставини, пов`язані із втратою поперечної стійкості автомобіля Subaru через неналежний стан дорожнього покриття на відрізку ділянки дороги по вул. Пасічна, 164 у м. Львові, і відсутністю додаткового інформування водія ОСОБА_3 (відповідними дорожніми знаками) про небезпечні умови для руху.

Господарський суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно оцінювати обставини (факти), які є предметом судового розгляду та ухвалити рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частина 5 статті 75 Господарського процесуального кодексу України).

Тому суд має обов`язок дослідити докази, надані відповідачем на спростування обставин, зазначених у постанові Сихівського районного суду м. Львова.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічні положення містяться у статті 993 Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд першої інстанції, дослідивши зміст постанови Сихівського суду про закриття провадження у справі № 462/9242/21 встановив, що ДТП сталася із-за бездіяльності балансоутримувача Сихівської. , яка не забезпечила належне утримання дороги.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова Сихівського районного суду м. Львова від 19.05.2023 у справі № 462/9242/21 не може бути належними доказом вини відповідача у дорожньо-транспортної пригоди є безпідставними, виходячи з наступного.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 19.05.2023 провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, і яка спростовує факт наявності вини водія -ТЗ в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із частиною 3 статті 14, частини 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

У частині першій статті 24 Закону № 3353-XII передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану", який чинний від 01 січня 1998 року (далі - ДСТУ 3587-97).

Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління "Укравтодору", а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 "Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій" Єдиних правил).

Отже, якщо балансоутримувач дороги який повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги, допустив бездіяльність, це є підставою для покладення на нього обов`язку відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 у справі № 639/2132/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.02.2020 у справі № 916/2586/18.

Відповідач підтвердив, що він є балансоутримувачем дороги, на якій трапилось ДТП. Тому саме на нього покладається обов`язок утримувати належний стан дорожнього покриття.

Під час розгляду адміністративної справи суд призначив експертизу.

Судові експерти у висновку № 1044-Е від 30.03.2023 зазначили: «Дорожнє покриття ділянки 08.12.2021 року о 19.05 год. по вул. Пасічна, 164 у м. Львові, де відбулось ДТП, за своїми техніко-експлуатаційними властивостями не відповідала вимогам регламенентуючих документів та не забезпечувало безпеку руху транспортних засобів, оскільки наданій ділянці дороги була наявна колійність та інші нерівності (деформації) дорожнього покриття у вигляді напливів, осідань, а також проїзна частина мала неоднорідне покриття з різними коефіцієнтами зчеплення (місцями ожеледиця та мокрим асфальтобетонним покриттям). Дорожньо-експлуатаційні служби для підвищення безпечного проїзду даною ділянкою дороги, повинні були за 1-2 години до виникнення ожеледиці, прогнозованої попереджувальними метеозведеннями, здійснювати профілактичний розсип твердих хлоридів на проїзну частину, а також усунути зимову слизькість з моменту її виявлення до повної ліквідації. Крім того, колійність проїзної частини та поперечна хвилястість покриття доріг, що знаходяться в експлуатації, недопустима, а у випадку появи зазначених видів деформацій вони підлягають терміновій ліквідації. Негайно після виявлення повинні бути установлення, вищезазначених відповідні попереджувальні дорожні знаки, а також введено обмеження швидкості на період ліквідації пошкодження проїзної частини. Таким чином, стан дорожнього покриття та організація дорожнього руху на ділянці автодороги дороги по вул. Пасічна, 164 у м. Львові, де 08.12.2021 року о 19 год. 05 хв. відбулась ДТП, не відповідали вимогам регламентуючих документів та не забезпечували безпеку руху транспортних засобів на даному відрізку дороги. Причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є обставини, пов`язані із втратою поперечної стійкості автомобіля «Subaru» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ) через неналежний стан дорожнього покриття на відрізку ділянки дороги по вул. Пасічна, 164 у м. Львові, де 08.12.2021 року о 19 год. 05 хв. відбулась ДТП, і відсутністю додаткового інформування водія ОСОБА_3 (відповідними дорожніми знаками) про небезпечні умови для руху».

Експерти повідомлялись про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Суд викликав судових експертів для роз`яснення їхнього висновку.

У судовому засіданні 17.09.2024 такі надавали пояснення та повідомили, що керувались тими вихідними даними, які надали учасники ДТП та суд.

Крім того, суд з`ясовував стосовно стану покриття проїзної частини, яке було на час ДТП, оскільки в схемі місця ДТП зазначено, що таке було мокре, а учасники стверджували про наявність ожеледиці.

Судові експерти пояснили, що під час дослідження технічної можливості уникнення скоєння наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, такими розраховувався зупинний шлях як при мокрому стані проїзної частини, так і при наявності на проїзній частині ожеледиці.

Експерти дійшли висновку, що ні при ожеледиці, ні при мокрому покритті ДТП уникнути було неможливо.

Долучені відповідачем докази встановлення дорожнього знаку Вибоїна жодним чином не впливає та не спростовує висновку експертів; долучені подорожні листи лише підтверджують той факт, що роботи по відгортанню, посипці та розкиду піскосуміші по вул. Пасічній у м. Львові не здійснювались, оскільки в подорожньому листі від 08.12.2021 вантажного автомобіля серії 02 АБВ 112820 відображено, що з 8:00 год до 20:00 год водій чергував в гаражі, відповідно покази спідометра не змінились (08.12.2021, 08:00 год, показник спідометра - 013111, 08.12.2021, 20:00 год, показник спідометра -013111) (ДТП відбулось о 19:05 год); акти виконаних робіт у 2022 році не стосуються справи.

Також одним із доказів, на який посилається відповідач, є довідка Львівського регіонального центру з гідрометеорології, в якій зазначено, що в районі АМСЦ Львів 08.12.2021 ожеледиця не спостерігалась.

Однак у цій довідці зазначено, що з огляду на синоптичну ситуацію, що зумовили погодні умови - від`ємні значення температури повітря та наявність снігового покриву, можна зробити висновок, що 08.12.2021 на окремих ділянках доріг м. Львова могла спостерігатись ожеледиця.

Базуючись на протоколі про адміністративне правопорушення та висновку експерта у постанові Сихівського районного суду м. Львова викладено висновок, що ДТП була зумовлена неналежним станом дорожнього покриття і відсутністю додаткового інформування відповідними дорожніми знаками про небезпечні умови для руху.

У постанові встановлено відсутність протиправного діяння ОСОБА_3 та закрито провадження в адміністративній справі, що суд враховує при вирішенні цієї справи.

Провівши аналіз доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач не спростував жодними належними та допустимими доказами, що ним вжито усіх необхідних заходів для регулярного очищення дорожнього покриття від забруднень, запобігання утворенню та ліквідації зимової слизькості, своєчасного прибирання снігових валів з проїзної частини, забезпечення належного водовідводу дорожнього покриття, чи що причиною ДТП були інші фактори, за які він відповідати не може.

Тому позивач довів, а відповідач не спростував незадовільне утримання дороги, що мало наслідком ДТП.

Посилання відповідача на відсутність доказів, які підтверджують чинність договору страхування відхиляються судом, оскільки діє презумпція правомірності правочину; правомірність перебування ОСОБА_4 за кермом автомобіля під час ДТП підтверджується пунктом 1.8 полісу, в якому відображено право керувати транспортним засобом будь-якою особою на законних підставах зі стажем понад 2 роки; оцінювач має право, а не обов`язок залучати до проведення огляду КТЗ власника чи учасника ДТП; жодний нормативний акт не передбачає обов`язкового повідомлення власника доріг про проведення експертизи для з`ясування причин настання ДТП.

Інші доводи відповідача (апелянта) жодним чином не спростовують встановлених судом обставин та не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності за неналежне утримання доріг.

Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

З наведеного вбачається те, що у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування.

Таким чином, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради є тією особою, що не забезпечила належне утримання дороги, тому позовні вимоги правомірно задоволені судом першої інстанції.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у позовній заяві визначив розрахунок судових витрат на суму 20 000, 00 грн, та долучив докази на підтвердження понесення зазначених витрат, а саме: договір про надання правничої допомоги № 20/06/23 від 20.06.2023, укладений позивачем та АО «ІНС.ЛОУ Груп»; додаткову угоду до договору від 09.02.2024; додаткову угоду № 3 від 02.04.2024; додаток до додаткової угоди № 3; посвідчення адвоката України та свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю; довіреність № 125D/2023 від 26.12.2023.

У пункті 3.3. договору сторони погодили, що оплата здійснюється клієнтом шляхом перерахування суми винагороди на рахунок АО на підставі акту виконаних робіт, який складається виконавцем після завершення кожної переданої справи.

У пункті 4 додаткової угоди № 3 зазначено, що правнича допомога, передбачена договором, вважається такою, що надана АО належним чином та в повному обсязі в т.ч. якщо протягом 10 банківських днів з моменту отримання клієнтом акту виконаних робіт клієнтом не надано вмотивованої відмови від підписання такого акту виконаних робіт.

Додатком № 1 сторони погодили перелік справ та фіксований гонорар за них, у тому числі і до відповідача - Сихівської районної державної адміністрації про стягнення 750 679, 54 грн. Гонорар за зазначену справу - 20 000, 00 грн.

Відповідач у відзиві на позов процитував статті, які стосуються розподілу витрат на професійну правничу допомогу. У судовому засіданні 30.10.2024 представник відповідача просила відмовити у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки факт їх надання не доведено.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У судовому засіданні 30.10.2024 представник позивача надав суду пояснення та зазначив, що акт виконаних робіт буде підписано після набрання рішенням законної сили, а фіксований гонорар на суму 20 000, 00 грн, це сума, яка включає у себе комплексне ведення справи, у тому числі і у разі перегляду рішення судами апеляційної, касаційної інстанції.

Оскільки договором про надання правової допомоги визначено фіксовану суму гонорару, вимога щодо надання акту виконаних робіт для детального встановлення обсягу наданої правової допомоги є надмірним формалізмом, оскільки гонорар адвокатського об`єднання не залежить від кількості проведених процесуальних дій, а оплата проводиться після підписання акту виконаних робіт у майбутньому, оскільки вимога щодо підписання акта виконаних робіт має відкладальний характер.

Суд враховує, що представник позивача підписав позовну заяву, брав участь у численних судових засіданнях, подав суду відповідь на відзив.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формальних причин.

Тому суд вважає, що наявні правові підстави для покладення витрат на професійну правничу допомогу на відповідача.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Поряд з цим, відповідач жодним чином не спростував та заперечував співмірність заявлених до стягнення витрат та не заявляв клопотань про зменшення їх розміру.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

рішення господарського суду Львівської області від 30.10.2024, в справі за 914/1402/24 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.01.2025

Головуюча-суддя Бойко С.М.

Судді: Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.