УХВАЛА

27 лютого 2025 року

м. Київ

cправа № 910/4514/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Рогач Л. І., Краснова Є. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2024

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Солар Істейт"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 324 104,49 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ?Енерджі Солар Істейт? звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Державного підприємства ?Гарантований покупець? (далі - Підприємство, скаржник) про стягнення 3 218 143,91 грн, з яких 2 894 039,42 грн основного боргу, 118 391,18 грн 3% річних та 205 713,31 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив про те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №1521/01 від 26.12.2019 не у повному обсязі оплатив придбану у позивача у липні-серпні 2022 року електричну енергію, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 2 894 039,42 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 118 391,18 грн 3% річних та 205 713,31 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2024, яка набрала законної сили, закрито провадження у справі №910/4514/24 в частині позовних вимог про стягнення з Державного підприємства ?Гарантований покупець? на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ?"Енерджі Солар Істейт? суми основного боргу у розмірі 2 894 039,42 грн; повернуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ?Енерджі Солар Істейт? судовий збір у розмірі 43 410,59 грн.

Отже предметом розгляду в цій справі є стягнення 118 391,18 грн 3% річних та 205 713,31 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2024 позов задоволено в частині стягнення 117 610,64 грн 3% річних, 205 713,31 грн інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 3 879,88 грн; в іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання - а саме зобов`язання з оплати 100% вартості придбаної у липні та серпні 2022 року електроенергії, що є підставою для нарахування передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних втрат. Водночас, перевіривши розрахунок 3% річних, суд першої інстанції дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки позивачем неправильно визначені початок періодів прострочення.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2024.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, 14.02.2025 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Підприємство звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 (повний текст постанови складено 29.01.2025) та рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2024, в якій просить судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та зміст судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з такого.

Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини 7 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Оскільки предметом позову у цій справі є стягнення 324 104,49 грн, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 (3 028,00 грн х 500 = 1 514 000,00 грн), з урахуванням положень ГПК України касаційна скарга може бути розглянута в касаційному порядку лише за наявності для цього підстав, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 зазначеного Кодексу.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає про застосування апеляційним господарським норм права (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, частини 4 статті 75 ГПК України, пункту 9 частини 2 статті 129, частини 1 статті 129-1 Конституції України, частини 2 статті 13 Закону України ?Про судоустрій і статус суддів?) без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 19.06.2019 у справах №703/2718/16 і № 646/14523/15-ц; від 26.06.2020 у справі №905/21/19, від 10.12.2019 у справі №910/6356/19, від 19.12.2019 у справі №916/1041/17, від 26.11.2019 у справі №902/201/19, від 15.10.2019 у справі №908/1090/18, від 26.11.2020 у справі №500/2486/19В, проте не обґрунтовує виключні випадки, передбачені пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України, що не може вважатися дотриманням приписів статті 290 цього ж Кодексу, оскільки предметом спору у цій справі є стягнення грошових коштів, розмір яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України передбачають виключні випадки для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України, покладається саме на скаржника.

Натомість, подана касаційна скарга не дає правових підстав, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України, для касаційного перегляду судових рішень.

При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 (справа №914/1570/20, провадження №2-90гс20) зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних фільтрів не порушує права на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що введення процесуальних фільтрів допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує права доступу до правосуддя.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, з огляду на принципи господарського судочинства, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Підприємства на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України.

Відповідно до положень частини 6 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/4514/24 за касаційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2024.

2. Копію цієї ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику, а іншим учасникам справи - копію ухвали.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Л. І. Рогач

Є. В. Краснов