РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2025Справа № 910/15838/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070; ідентифікаційний код 20474912)

до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (вул. Білоруська, буд. 3, м. Київ, 04050; ідентифікаційний код 20344871)

про стягнення 35 723, 39 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі за текстом - ПрАТ «СК «АРКС», Позивач) до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (далі за тексом - АТ «СК «ББС Іншуранс», Відповідач) про стягнення 35 723, 39 грн суми страхового відшкодування за полісом ЕР № 205585439.

В обґрунтування заявлених вимог, Позивач зазначає, що ним на виконання умов договору добровільного страхування здійснено виплату суми страхового відшкодування у зв`язку з чим до нього перейшло право вимоги до Відповідача (винної особи) в межах понесених витрат.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог Відповідач зазначає, що пошкодження припаркованого автомобіля страхувальника Позивача в даному випадку не є страховим випадком оскільки не є дорожньо-транспортною пригодою згідно положень абзацу 37 пункту 1.10 Правил дорожнього руху України.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

09.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у засіданні з викликом представників сторін.

13.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання АТ «СК «ББС Іншуранс» про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін у справі № 910/15838/24.

17.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Відповідача про долучення додаткових доказів до матеріалів справи та клопотання про поновлення строку для їх подання.

Дослідивши додані до такої заяви докази суд зазначає, що останні не стосуються даного спору, а клопотання про поновлення процесуального строку подано по іншій справі.

В силу зазначеного, такі докази залишаються судом без розгляду.

17.01.2025 та 21.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

21.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Відповідача щодо надання доказів понесення судових витрат.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

22.11.2021 між Позивачем (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № сс124603Га1дж, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , 2019 року випуску.

Строк дії вказаного договору страхування згідно пункту 18: з 23.11.2021 по 22.11.2022.

06.06.2022 о 18:00 у м. Дніпро, вул. Н. Олексієнко сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована Відповідачем згідно полісу № ЕР/205585439 (ліміт відповідальності за шкоду майну - 130 000 грн, франшиза - 1 000 грн).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди 06.06.2022 пошкоджено застрахований автомобіль Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , а учасниками оформлено повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду - електронний європротокол від 06.06.2022 (далі за текстом - Європротокол).

Європротокол від 06.06.2022 наявний в матеріалах справи, в пункті 14 якого водій ОСОБА_2 визнав вину в ДТП.

Страхувальник повідомив Позивача про ДТП та звернувся до Позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Згідно рахунку - фактури ФОП Омельченко О.М. № ЯК-1253 від 14.06.2022 вартість відновлювального ремонту становить 36 723, 39 грн з ПДВ.

Згідно розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № ARX3292875 від 16.06.2022 Позивачем прийнято рішення про виплату на користь ФОП Омельченко О.М. суми в розмірі 36 723, 39 грн., на підтвердження чого надано платіжне доручення № 895230 від 17.06.2022.

Позивач зазначає, що на підставі статті 993 ЦК України та статті 108 Закону України «Про страхування» до нього, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування має до особи, відповідальної за завдані збитки - Відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звертався до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування від 29.08.2022 № 7037/18/ЦВ, у відповідь на яку Відповідачем відмовлено у виплаті оскільки пошкодження транспортного засобу відбулося не під час їх руху, оскільки останні були припарковані в силу чого такий випадок не є страховим та не є ДТП.

Позивач посилається на рішення Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська від 05.07.2024 у справі № 199/1533/24, яким у позові АТ «СК «АРКС» до ОСОБА_2 про стягнення 36 723, 39 грн. відмовлено з огляду на те, що АТ «СК «АРКС» пред`явлено позов до неналежного відповідача, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на ДТП застрахована ПрАТ «СК «ББС ІНШУРАНС» і покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

В силу зазначеного, Позивач даним позовом звертається до страховика винної особи та просить суд стягнути з останнього суму 35 723, 39 грн.

Обґрунтовуючи заперечення, Відповідач посилається на положення статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та абзацу 37 пункту 1.10 Правил дорожнього руху України.

Так, Відповідач зазначає, що обидва транспортні засоби не рухалися бо були припарковані, тому цивільно-правова відповідальність страховика не настає, бо дана подія не є ДТП в силу зазначених норм.

Щодо рішення Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська від 05.07.2024 у справі № 199/1533/24 Відповідач зазначає, що ПрАТ «СК «Аркс» мав подавати апеляційну скаргу з посиланням на загальні норми статті 1166 ЦК України щодо відшкодування шкоди, а не на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який в таких правовідносинах не підлягає застосуванню.

У відповіді на відзив Позивач зазначає, що рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська від 05.07.2024 у справі № 199/1533/24 встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована Відповідачем.

Крім того, Позивач зазначає, що із наданого Європротоколу не вбачається можливості виключити, що автомобіль Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 не перебував у русі.

Вказаний довід Позивача Відповідач розцінює як припущення оскільки відповідні докази не надано.

Натомість Відповідач зазначає, що у схемі події Європротоколу зафіксовано паралельне розташування транспортних засобів та їх пошкодження, що також вбачається із заяви ОСОБА_1 про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 06.06.2022.

На підтвердження вказаного Відповідачем також надано фотографію з місця події.

Крім того, Відповідач стверджує, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05.07.2024 у справі № 199/1533/24 встановлено лише факт страхування Відповідачем цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 як водія транспортного засобу Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 , а питання наявності підстав для відмови та правомірність такої відмови у виплаті страхового відшкодування судом у такій справі не розглядалося.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Суд зазначає, що нормативно правові акти, які застосовано при ухваленні даного рішення використовуються в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених наведеного Закону обставин дозволено спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом не заперечується, що у правовідносинах Позивача та його страхувальника відбулася передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Так, звертаючись до суду з даним позовом Позивач просить суд стягнути з Відповідача в порядку регресу понесені витрати у вигляді виплаченого страхового відшкодування за заподіяну страхувальником Відповідача майнову шкоду.

Як встановлено судом вище, Позивач звертався до Відповідача із заявою у порядку статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за наслідками розгляду якої Відповідачем відмовлено у виплаті із посиланням на статтю 6 вказаного закону та Правил дорожнього руху.

Суд зазначає, що Відповідач згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/205585439 зобов`язався здійснити страхову виплату у випадку настання страхового випадку із врахуванням встановлених лімітів.

Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно абзацу 37 пункту 1.10 Правил дорожнього руху України дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Дослідивши доводи сторін, суд дійшов висновку, що дійсно транспортні засоби Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 та Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 не перебували в русі, що виключає визнання такого випадку страховим по відношенню до зобов`язань Відповідача, передбачених полісом № ЕР/205585439, які не є безумовними.

Зазначене підтверджується схемою пригоди, зазначеної у Європротоколі та інформацією, вказаною страхувальником Позивача у заяві про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 06.06.2022, у графі «Детальний опис події».

Докази зворотного Позивачем не надано.

При цьому судом звертається увага, що Позивачем здійснено виплату суми страхового відшкодування на виконання умов договору добровільного страхування.

Статтею 5 Закону України «Про страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що залежно від вольового характеру страхування може бути добровільним або обов`язковим. Саме залежно від виду укладеного договору страхування потерпілою стороною страховик і набуде можливості застосувати право вимоги в порядку суброгації чи регресу.

Поняття добровільного майнового страхування розкривають положення статті 6 Закону України «Про страхування» та статей 979, 982 ЦК України. Добровільне страхування здійснюється на основі договору між страховиком і страхувальником, що в даному випадку і відбулося у правовідносин Позивача та його страхувальником.

Суд звертає увагу Позивача, що основним призначенням добровільного страхування є майновий захист інтересів страхувальника, що покликаний зменшити шкідливі для власника (володільця) наслідки пошкодження чи знищення його майна, однак не його обов`язок повністю відшкодувати понесені витрати у результаті виконання такого договору, що в даному випадку намагається вчинити Позивач звертаючись з позовом до Відповідача.

Метою визначення та відшкодування розміру збитків полягає у тому, що за рахунок коштів від відшкодування збитків відбувається відновлення та/або повернення транспортного засобу у стан на момент пошкодження, а не намагання Позивача відновити своє фінансове становище із врахуванням умов договору добровільного страхування наземного транспорту, на підставі якого Позивачем здійснювалась страхова виплата.

Що стосується рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05.07.2024 у справі № 199/1533/24, суд зазначає, що останнім дійсно встановлено наявність зобов`язань Відповідача згідно полісу № ЕР/205585439 станом на дату заподіяння Позивачу збитку, що в даному випадку і не заперечується Відповідачем.

Однак судом жодним чином не розглядалося та не досліджувалося питання правомірності відмови Відповідача у здійсненні виплати Позивачу за вказаним полісом з урахування обставин, при яких заподіяно шкоду.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача в межах розгляду справи № 199/1533/24, не оскарження Позивачем чи третьою особою до суду апеляційної інстанції рішення № 199/1533/24, жодним чином не спростовує відсутність обов`язку у Відповідача у даній справи здійснювати виплату суми страхового відшкодування за полісом № ЕР/205585439.

В силу зазначеного вище, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для стягнення з Відповідача коштів, а відтак і відсутність підстав для задоволення позову.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на не доведення Позивачем належними та допустими доказами неправомірність відмови Відповідача у відшкодуванні шкоди, а відтак і відсутність підстав для здійснення виплати за полісом № ЕР/205585439.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Позивача та йому не відшкодовуються.

Судові витрати Відповідача на професійну правничу допомогу наразі судом не розподіляються з огляду на заяву сторони про необхідність подання доказів на підставі частини 8 статті 129 ГПК України.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - відмовити.

2. Судові витрати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АРКС» не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 03.03.2025

Суддя Антон ПУКАС