ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.02.2025 Справа № 914/4175/14

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., розглянувши матеріали

за заявою:ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг
про:перегляд рішення за нововиявленими обставинами
у справі:№914/4175/14
за позовом:Фізичної особи-підприємця Петренка Валерія Миколайовича, с.Бережинка, Кіровоградська область
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Трускавець, Львівська область
про:стягнення 941 674,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Петренко Валерій Миколайович, с.Бережинка, Кіровоградська область звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Трускавець, Львівська область про стягнення 941 674,13 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.02.2015 у справі №914/4175/14 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» (ідентифікаційний код 19096149) на користь фізичної особи-підприємця Петренка Валерія Миколайовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 941 674,13 грн основного боргу, 18 883,48 грн судового збору.

17.02.2015 на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2015 видано відповідний наказ.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.05.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» б/н від 15.05.2019 на рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2015 у справі № 914/4175/14.

17.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від Руденка Анатолія Петровича надійшла заява (вх.№635/25 від 17.02.2025) про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2015 у справі №914/4175/14 за нововиявленими обставинами.

Дослідивши матеріали заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч.ч.1, 6 ст.12 ГПК України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного). Господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Як стало відомо суду з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2016 відкрито провадження у справі №904/11028/15 за заявою фізичної особи-підприємця Петренка Валерія Миколайовича про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» (ідентифікаційний код 19096149). Справа перебуває на стадії розпорядження майном, згідно ухвали суду від 04.09.2023 повноваження розпорядника майна покладено на арбітражну керуючу Носенко Тетяну Сергіївну (свідоцтво №1387 від 23.07.2013).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 27.06.2023 у справі №911/4706/15(911/1626/21), ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства по суті є спеціальною у відносинах неплатоспроможності і розширює (коригує) правове регулювання кола питань, які відносяться як до предметної та суб`єктної юрисдикції, так і до територіальної (виключної) (ст.ст. 20, 30 Господарського процесуального кодексу України) спорів у справах про банкрутство. Це очевидно у порівнянні норми п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, де законодавець розширив предметну підсудність майнових спорів у справах про банкрутство від «вимоги до боржника» до «всі майнові спори, стороною в яких є боржник». Тому з набуттям чинності Кодексом України з процедур банкрутства до господарської юрисдикції віднесено як позовні вимоги до боржника, так і вимоги боржника до інших осіб щодо його майна (майнових прав). Дана норма саме так, тобто відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, і застосовується, що відображено в численних судових актах, у тому числі і Верховного Суду.

Правило ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства має важливий системний зв`язок і вплив на судове провадження за участю боржника, щодо якого відкрито справу про банкрутство, оскільки дана норма забезпечує вирішення та досягнення основних завдань, які законодавець заклав для належного вирішення справ про банкрутство.

Мета та завдання розгляду справ позовного провадження, який охоплюється ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, окрім визначених загальними нормами Господарського процесуального кодексу України, полягає в тому, що вони повинні перебувати у взаємозв`язку із метою та завданнями, які закладені в основу реалізації судових процедур банкрутства та провадження у справі про банкрутство в цілому. Якщо триває ліквідаційна процедура, то питання наповнення ліквідаційної маси та з`ясування суми кредиторських вимог не може вирішуватися поза межами справи про банкрутство, оскільки є ризики порушення інтересів кредиторів через закриття провадження у справі про банкрутство до завершення вирішення відповідних спорів.

Отже, ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства містить спеціальне правило, яке прямо вирішує питання територіальної (виключної) підсудності спорів у справах про банкрутство. На відміну від Господарського процесуального кодексу України, в якому за критерій розгляду справи взято місцезнаходження суду або особи, Кодекс України з процедур банкрутства встановлює самостійний універсальний критерій підсудності справ, стороною в яких є боржник: в межах справи про банкрутство.

Таким чином, у визначенні виключної підсудності цього спору пріоритет у застосуванні має не ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, як загальна процесуальна норма, а саме ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, яка у даному випадку є спеціальною.

Аналізуючи вищезазначені обставини та положення Кодексу України з процедур банкрутства, з метою концентрації усіх справ у тому суді, в якому перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» (), заява ОСОБА_1 (вх.№635/25 від 17.02.2025) про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2015 у справі №914/4175/14 за нововиявленими обставинами з матеріалами справи №914/4175/14 за позовом фізичної особи-підприємця Петренка Валерія Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення 941 674,13 грн підлягає передачі за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду в межах провадження у справі №904/11028/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» ().

Керуючись ст. ст. 1, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 20, 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Руденка Анатолія Петровича (вх.№635/25 від 17.02.2025) про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2015 у справі №914/4175/14 за нововиявленими обставинами та матеріали справи №914/4175/14 за позовом фізичної особи-підприємця Петренка Валерія Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення 941 674,13 грн передати за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду в межах провадження у справі №904/11028/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» ().

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Мазовіта А.Б.