ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2920/24

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Винна Галерея Україна», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Подгорнова Олексія Олексійовича, Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 309072,32 грн.

секретар судового засідання: Самусь В.С.

За участю представників:

позивач: Беляєв Ю.Л. (довіреність від 14.01.2025 р.);

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Винна Галерея Україна» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Подгорнова Олексія Олексійовича, в якому позивач (з урахуванням заяви про усунення недоліків) просить стягнути 309072,32 грн, з яких 211173,53 грн боргу, 22974,76 грн інфляційних втрат, 10949,64 грн 3 % річних та 63974,39 грн подвійної облікової ставки НБУ (пені).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язання зі сплати поставленого позивачем товару у строк, встановлений п. 6.4. Договору поставки № 05/05/23-7 від 05.05.2023 р., укладеного між позивачем та відповідачем, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 211173,53 грн. Враховуючи наявну заборгованість відповідача, позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 22974,76 грн інфляційних втрат, 10949,64 грн 3 % річних та на підставі п. 8.1 Договору нараховано 63974,39 грн подвійної облікової ставки НБУ (пені).

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.11.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 05.12.2024 р.; встановлено відповідачу строк для надання до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.12.2024 р. відкладено судове засідання на 19.12.2024 р.

19.12.2024 р. до господарського суду Київської області засобами електронного зв`язку від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 369/7815/24, в якому він просить відкласти розгляд справи № 911/2920/24, посилаючись на перебування у робочому відрядженні в іншій області України. Вказане клопотання судом не задоволено з підстав, зазначених в ухвалі суду від 19.12.2024 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.12.2024 р. відкладено судове засідання на 21.01.2025 р.

Представники позивача у судових засіданнях 05.12.2024 р., 19.12.2024 р. та 21.01.2025 р. позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача у жодне судове засідання не з`явився. Відповідач про причини неявки представника у судові засідання 05.12.2024 р. та 21.01.2025 р. суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином відповідно до п.п. 2, 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 986, № 580, № 957, довідками про доставку електронних листів та надісланим до суду клопотанням.

Відповідач не скористався правом, наданим статтею 165 ГПК України, та відзив до суду не надіслав.

Відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

05.05.2023 р. між Фізичною особою-підприємцем Подгорновим Олексієм Олексійовичем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Винна Галерея Україна» (постачальник) було укладено договір поставки № 05/05/23-7.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності із замовленням покупця поставити товар, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в Специфікації/Акційній специфікації, чинній на момент замовлення товару.

Згідно з п. 3.1 договору товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості, в строк, зазначений в замовленні.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що пунктом поставки товару за цим договором є магазини покупця, адреси яких зазначені в замовленні. Сторони погодили, що постачальник зобов`язаний доставити товар до місця зважування/місця розвантаження. Поставка товару до місця передачі здійснюється транспортом постачальника. Витрати з транспортування товару до пункту поставки несе постачальник. Датою поставки є дата отримання покупцем товару на складі покупця, що зазначається у ТТН і засвідчується підписами уповноважених представників сторін.

Відповідно до п. 4.1 договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця та підписання товаросупровідних документів.

Згідно з п. 6.1 договору покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в Специфікації/Акційній специфікації та підтвердженими у накладних. Ціна на товар в специфікації вказується в гривнах.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що ціна товару зазначається в накладних та при кожній наступній поставці не має перевищувати цін, узгоджених в Специфікації. Ціни на товар можуть бути змінені за погодженням сторін шляхом викладання Специфікації в новій редакції. У випадку, якщо ініціатором внесення змін до Специфікації є постачальник, він зобов`язаний надати покупцю Специфікацію в новій редакції безпосередньо або шляхом направлення її на електронну пошту: для узгодження не пізніше, ніж за 15 днів до дати поставки за зміненими цінами. При цьому попередня Специфікація втрачає силу.

Відповідно до п. 6.3 договору загальна сума цього договору складається з суми накладних, по яким була здійснена поставка товару по даному договору.

Згідно з п. 6.4 договору оплата за реалізований товар здійснюється раз на 14 календарних днів.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2023 року. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим договором. У випадку, коли жодна із сторін не повідомить іншу сторону про намір припинити дію цього договору не пізніше, ніж за 30 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору, цей договір вважається укладеним на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах, без обмеження кількості наступних строків (п. 9.1 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

На виконання умов договору поставки № 05/05/23-7 від 05.05.2023 р. відповідачем було поставлено, а позивачем прийнято товар на загальну суму 353447,21 грн, що підтверджується видатковою накладною № ВН-1238 від 30.05.2023 р. на суму 100960,56 грн, видатковою накладною № ВН-1331 від 08.06.2023 р. на суму 9034,20 грн, видатковою накладною № ВН-1699 від 21.07.2023 р. на суму 67282,92 грн, видатковою накладною № ВН-1768 від 28.07.2023 р. на суму 106463,45 грн, видатковою накладною № ВН-2218 від 15.09.2023 р. на суму 69706,08 грн та товарно-транспортними накладними на переміщення алкогольних напоїв № ВН-850 від 30.05.2023 р., № ВН-905 від 08.06.2023 р., № ВН-1175 від 21.07.2023 р., № ВН-1226 від 28.07.2023 р. та № ВН-1542 від 15.09.2023 р.

Як вже зазначалось, згідно з п. 6.4 договору оплата за реалізований товар здійснюється раз на 14 календарних днів.

Матеріали справи не містять доказів реалізації товару.

При цьому, сторонами не встановлено у договорі механізму визначення факту та обсягу реалізації товару.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що строк виконання зобов`язання вважається встановленим, коли чітко визначено строк (термін) виконання зобов`язання, або є вказівка на подію, яка неминуче має настати і з якою пов`язане настання такого зобов`язання.

Подія, є явищем об`єктивної реальності, яка відбувається незалежно від волі людини (стихійне лихо, народження фізичної особи, її смерть тощо), а під діями розуміють обставини, що виникають за волею людини, тобто вольові акти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд зазначає, що реалізація відповідачем товару, придбаного у позивача, кінцевому споживачу не є подією, що неминуче має настати, адже товар може не бути реалізовано до завершення терміну придатності, або взагалі може не бути реалізовано, бути пошкоджено, втрачено і наведене не залежить від волі сторін договору.

Як вбачається з умов договору, настання строку виконання зобов`язання щодо повної оплати відповідачем поставленого товару сторони поставили в залежність від його реалізації відповідачем, а не від події, яка має неминуче настати, оскільки умовами договору строк реалізації відповідачем товару не встановлено.

Отже наявність відповідного посилання у договорі щодо реалізації товару відповідачем не дозволяє дійти висновку про те, що сторони чітко встановили момент, з якого повинен відраховуватися строк виконання зобов`язання щодо повної оплати товару відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже на підставі ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України обов`язок негайного виконання зобов`язання з оплати товару виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Частиною 2 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вже зазначалось, відповідно до пункту 4.1 договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця та підписання товаросупровідних документів.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний оплатити поставлений позивачем товар за видатковою накладною № ВН-1238 від 30.05.2023 р. на суму 100960,56 грн - 30.05.2023 р.; № ВН-1331 від 08.06.2023 р. на суму 9034,20 грн - 08.06.2023 р.; № ВН-1699 від 21.07.2023 р. на суму 67282,92 грн - 21.07.2023 р.; № ВН-1768 від 28.07.2023 р. на суму 106463,45 грн - 28.07.2023 р.; № ВН-2218 від 15.09.2023 р. на суму 69706,08 грн - 15.09.2023 р.

Відповідач частково оплатив поставлений позивачем товар на суму 142273,68 грн, що підтверджується випискою щодо списку операцій за період з 01.05.2023 р. по 30.09.2024 р. в АТ «ПУМБ» та банківською випискою з рахунку позивача, відкритого з АТ «Райффайзен банк», за період з 01.05.2023 р. по 30.09.2024 р.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем позивачу 211173,53 грн (353447,21 грн - 142273,68 грн).

Також матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу поставленого на підставі договору поставки № 05/05/23-7 від 05.05.2023 р. товару.

Отже відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати позивачу вартості поставленого товару за договором поставки № 05/05/23-7 від 05.05.2023 р. за видатковими накладними № ВН-1238 від 30.05.2023 р. на суму 100960,56 грн з 31.05.2023 р.; № ВН-1331 від 08.06.2023 р. на суму 9034,20 грн з 09.06.2023 р.; № ВН-1699 від 21.07.2023 р. на суму 67282,92 грн з 22.07.2023 р.; № ВН-1768 від 28.07.2023 р. на суму 106463,45 грн з 29.07.2023 р.; № ВН-2218 від 15.09.2023 р. на суму 69706,08 грн з 16.09.2023 р.

Позивач звернувся до відповідача з досудовою претензією № 18/07/24-2 від 18.07.2024 р., в якій вимагав у строк, що не перевищує семи робочих днів від дати отримання претензії повідомити про дати реалізації товару, що був отриманий від постачальника згідно умов договору, кінцевому споживачу, а у випадку реалізації товару вимагав у строк, що не перевищує семи робочих днів від дати отримання претензії, здійснити повну оплату вартості такого товару, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 20.07.2024 р. та накладною № 833 від 20.07.2024 р.

Проте, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно з приписами статтей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар на підставі договору поставки № 05/05/23-7 від 05.05.2023 р. у сумі 211173,53 грн станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 211173,53 грн підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 10949,64 грн 3 % річних, 22974,76 грн інфляційних втрат та 63974,39 грн пені.

При зверненні до суду із позовною заявою, яку було залишено без руху, позивачем до позовної заяви наданий розрахунок 3 % річних, інфляційних втрат та пені здійснений за кожною видатковою накладною окремо з урахуванням здійснення часткових оплат, хоча в тексті позовної заяви позивач зазначив, що облік заборгованості не здійснюється в розрізі конкретної видаткової накладної, а ведеться накопичувальним підсумком в розрізі договору. Водночас, позивач зазначив, що при розрахунку заборгованості позивач визначав період прострочення, виходячи від дати виникнення обов`язку з оплати до дати фактичного повного погашення заборгованості.

Проте, 14.11.2024 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано, зокрема уточнюючу позовну заяву. Судом розглядається даний позов, саме з урахуванням заяви про усунення недоліків, про що зазначено в ухвалі суду від 20.11.2024 р. про відкриття провадження у даній справі.

В уточнюючій позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 309072,32 грн, з яких 211173,53 грн боргу, 22974,76 грн інфляційних втрат, 10949,64 грн 3 % річних та 63974,39 грн подвійної облікової ставки НБУ (пені).

У вказаній заяві позивач зазначив, що розрахунки пені, інфляційних втрат та 3 % річних зроблені по кожній видатковій накладній та додаються.

Проте, до уточнюючої позовної заяви позивачем доданий розрахунок заборгованості, інфляційних втрат, 3 % річних та подвійної облікової ставки НБУ (пені), зроблений не за кожною видатковою накладною, а виходячи із загальної суми заборгованості відповідача у зазначені позивачем періоди.

Оскільки судом розглядається позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Винна Галерея Україна» до Фізичної особи-підприємця Подгорнова Олексія Олексійовича з урахуванням заяви про усунення недоліків (уточнюючої позовної заяви), то при розгляді позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3 % річних та подвійної облікової ставки НБУ (пені), суд перевіряє обґрунтованість цих позовних вимог у періоди нарахування та щодо сум, які зазначені в розрахунку, доданому до уточнюючої позовної заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 10949,64 грн 3 % річних, нарахованих на заборгованість відповідача з урахуванням здійснення часткових оплат за загальний період з 29.07.2024 р. по 12.10.2024 р.

Наданий позивачем розрахунок 3 % річних є неправильним. Позивачем не враховано, що день фактичної сплати заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування 3 % річних. Крім того, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача 10949,64 грн 3 % річних позивачем наданий розрахунок 3 % річних на суму 1639,26 грн.

Відповідно до правильного розрахунку, здійсненого судом, сума 3 % річних, нарахованих на заборгованість відповідача з урахуванням здійснення часткових оплат за загальний період з 29.07.2024 р. по 12.10.2024 р. становить 1632,72 грн, які і підлягають стягненню з відповідача.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 22974,76 грн інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача з урахуванням здійснення часткових оплат за загальний період з 29.07.2024 р. по 12.10.2024 р.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат є неправильним. Позивачем не враховано, що якщо час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, то за такий неповний місяць, відповідно до Методики розрахунку інфляційних втрат, зазначеній у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 20.11.2020 р. у справі № 910/13071/19, інфляційна складова боргу не враховується. Крім того, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача 22974,76 грн інфляційних втрат позивачем наданий розрахунок інфляційних втрат на суму 5814,61 грн.

Відповідно до правильного розрахунку, здійсненого судом, сума інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача з урахуванням здійснення часткових оплат та Методики розрахунку інфляційних втрат за загальний період з 29.07.2024 р. по 12.10.2024 р. становить 1747,02 грн, які і підлягають стягненню з відповідача.

Також, позивач просить стягнути 63974,39 грн пені, нарахованої на заборгованість відповідача з урахуванням здійснення часткових оплат за загальний період з 29.07.2024 р. по 12.10.2024 р.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.3 договору (в редакції, узгодженій протоколом розбіжностей) у випадку порушення покупцем строків оплати покупець оплачує постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожний день прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умовами договору поставки № 05/05/23-7 від 05.05.2023 р. сторони не узгоджували нарахування пені у строк, більший ніж шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже нарахування неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за товар, поставлений на підставі видаткової накладної:

- № ВН-1238 від 30.05.2023 р. на суму 100960,56 грн припинилося 01.12.2023 р.;

- № ВН-1331 від 08.06.2023 р. на суму 9034,20 грн припинилося 09.12.2023 р.;

- № ВН-1699 від 21.07.2023 р. на суму 67282,92 грн припинилося 22.01.2024 р.;

- № ВН-1768 від 28.07.2023 р. на суму 106463,45 грн припинилося 29.01.2024 р.;

- № ВН-2218 від 15.09.2023 р. на суму 69706,08 грн припинилося 16.03.2024 р.

Проте, як вже зазначалось, позивач просить стягнути пеню, нараховану на заборгованість відповідача з урахуванням здійснення часткових оплат за загальний період з 29.07.2024 р. по 12.10.2024 р., тобто з порушенням шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Таким чином, оскільки умовами договору поставки № 05/05/23-7 від 05.05.2023 р. сторони не узгоджували нарахування пені у строк, більший ніж встановлений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а позивачем заявлені вимоги про стягнення пені із порушенням вказаного строку, то позовна вимога про стягнення з відповідача 63974,39 грн пені задоволенню не підлягає.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Подгорнова Олексія Олексійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Винна Галерея Україна» (03045, місто Київ, вул. Новопирогівська, будинок 58, код 44419070) 211173,53 грн (двісті одинадцять тисяч сто сімдесят три грн 53 коп.) боргу, 1632,72 грн (одна тисяча шістсот тридцять дві грн 72 коп.) 3 % річних, 1747,02 грн (одна тисяча сімсот сорок сім грн 02 коп.) інфляційних втрат та 3218,30 грн (три тисячі двісті вісімнадцять грн 30 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 03.03.2025 р.

Суддя О.О. Рябцева