24.02.2025Справа № 925/1191/24
про стягнення 1 500 000, 00 грн,
Представники сторін: не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне підприємство "АГРО-ТРАНС ГАРАНТ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕС ОЙЛ ЛОГІСТІК" (далі - відповідач) про стягнення 1 500 000, 00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання транспортних послуг №17-08/23 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг з перевезення вантажу, у зв`язку з чим і виникла вказана заборгованість.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.09.2024 залишено позовну заяву Приватного підприємства "АГРО-ТРАНС ГАРАНТ" без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.
28.09.2024 позивачем через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС подано клопотання на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30.09.2024 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 05.11.2024.
15.10.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕС ОЙЛ ЛОГІСТІК" подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що позивачем не врахований платіж на суму 100 000,00 грн від 08.10.2024, крім того з відповідачем не розрахувались кінцеві споживачі, через що відповідач опинився у складному фінансовому становищі.
Цією ж датою, відповідачем через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС подано клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м. Києва з підстав, що сторони у п. 7.1. договору визначилися у передачі спорів, що випливають із договору, на вирішення до Господарського суду м. Києва.
04.11.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС відповідачем подано заяву про доручення додаткових доказів.
У судовому засіданні 05.11.2024 Господарський суд Черкаської області на місці ухвалив приєднати до матеріалів справи докази, подані відповідачем разом із заявою від 04.11.2024.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.11.2024 заяву відповідача про передачу справи за підсудністю задоволено, передано справу за позовом Приватного підприємства "АГРО-ТРАНС ГАРАНТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕС ОЙЛ ЛОГІСТИК" про стягнення 1 500 000, 00 грн на розгляд Господарському суду м. Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
За результатами автоматизованого розподілу судової справи №925/1191/24 між суддями, вказану справу передано на розгляд судді Пукшин Л.Г.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2024 прийнято справу №925/1191/24 до свого провадження, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
03.12.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕС ОЙЛ ЛОГІСТІК" надійшла заява про доручення додаткових доказів.
24.12.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕС ОЙЛ ЛОГІСТІК" надійшла заява про доручення додаткових доказів.
17.01.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕС ОЙЛ ЛОГІСТІК" надійшла заява про доручення додаткових доказів.
29.01.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕС ОЙЛ ЛОГІСТІК" надійшла заява про доручення додаткових доказів.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 провадження у справі в частині стягнення 850 000, 00 грн заборгованості закрито, в іншій частині позовні вимоги задоволено повністю, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕС ОЙЛ ЛОГІСТІК" на користь Приватного підприємства "АГРО-ТРАНС ГАРАНТ" заборгованість у розмірі 650 000 грн 00 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 22 500 грн 00 коп.

12.02.2025 відділом діловодства суду зареєстровано заяву про ухвалення додаткового рішення, подану Приватним підприємством "АГРО-ТРАНС ГАРАНТ" через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС.

18.02.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕС ОЙЛ ЛОГІСТІК" через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС подано клопотання про зменшення (відмову у компенсації) витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Розглянувши заяву Приватного підприємства "АГРО-ТРАНС ГАРАНТ" про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150 000, 00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Як встановлено судом, правова допомога надавалася позивачу на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 369-24 від 18.09.2024 (далі - договір), який був укладений між Приватним підприємством "АГРО-ТРАНС ГАРАНТ" (далі - клієнт) та Адвокатським Бюро Дмитра Сизька (далі - бюро), за умовами п. 1.1. якого бюро приймає на себе зобов`язання надати правову (правничу) допомогу (надалі - послуги) в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити вартість цих послуг та компенсувати (оплатити) витрати, пов`язані з виконанням його доручень, у порядку та строки обумовлені сторонами у договорі.

Відповідно до пункту 1.2. договору клієнт уповноважує бюро відповідно до попередньо узгоджених сторонами завдань та доручень, надати клієнту наступні послуги в Господарському суді Черкаської області під час розгляду справи за позовом Приватного підприємства "АГРО-ТРАНС ГАРАНТ", код в ЄДР 41735074, до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕС ОЙЛ ЛОГІСТИК", код в ЄДР 44907923, про стягнення заборгованості по розрахункам за надані послуги згідно умов договору надання транспортних послуг № 17-08/23 від 02.09.2023 в розмірі 1 500 000,00 грн., а саме: - підготувати необхідні заяви по суті справи та заяви і клопотання з процесуальних питань; - прийняти участь у розгляді справи в Господарському суді Черкаської області в якості представника клієнта.

Згідно з пунктом 3.1. договору ціна договору становить 150 000,00 грн, що дорівнює 10 % від ціни позову на день звернення до суду.

Пунктом 3.2. договору сторони встановили наступний порядок розрахунків за цим договором, відповідно до якого:

3.2.1. Клієнт зобов`язаний сплатити бюро 30% від ціни договору, а саме - 45 000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок бюро не пізніше 5 днів з дати підготовки позовної заяви;

3.2.2. Клієнт зобов`язаний сплатити бюро 30% від ціни договору, а саме - 45 000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок бюро не пізніше 5 днів з дати постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі;

3.2.3. Клієнт, в разі задоволення позову судом та набрання таким рішенням законної сили, зобов`язується сплатити на користь бюро 40% від ціни договору, а саме - 60 000,00 грн в якості винагороди (гонорар успіху) у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок бюро не пізніше 5 (п`яти) календарних днів після набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

3.3. Результати розгляду справи (результати надання послуг) не впливають на зобов`язання клієнта, передбачені п. 3.2.1. та п. 3.2.2. цього договору, і прямо впливають на зобов`язання клієнта, передбачені п. 3.2.3. цього договору.

Платіжними дорученнями №6128 від 04.10.2024 та №6314 від 07.11.2024 Приватне підприємство "АГРО-ТРАНС ГАРАНТ" перерахувало на користь Адвокатського Бюро Дмитра Сизька 90 000, 00 грн у якості оплати по договору №369 від 17.09.2024.

Судом встановлено, що Фукс Анна Василівна, є адвокатом в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Частиною 4-5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України).

Так, судом враховано, що дана справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову не перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не є складною, враховуючи, що предметом спору є стягнення основного боргу за надані послуги з перевезення вантажу на підставі підписаних обома сторонами актів надання послуг, а відтак обставини даної справи не потребували додаткових даних, на підставі яких суд би встановлював наявність або відсутність заборгованості.

При цьому, суд враховує, що даний спір відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договорів регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а предмет доказування у справі №925/1191/24 охоплює незначну кількість обставин та фактів, які підлягають дослідженню та не потребував додаткового детального вивчення судової практики, оскільки категорія даного спору не відноситься до складної та спір є типовим.

Судом враховані і заперечення відповідача щодо неспівмірності розміру заявлених витрат складеності справи, а також з огляду на закриття провадження в частині у зв`язку з відсутністю предмета спору.

За таких обставин, виходячи з критеріїв складності справи, ціни позову, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, часткову обґрунтованість заперечень відповідача на заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру з огляду на розумну необхідність судових витрат в даній справі та необхідність покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу у загальному розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного підприємства "АГРО-ТРАНС ГАРАНТ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕС ОЙЛ ЛОГІСТІК" (04053, м. Київ, пров. Бехтерівський, буд. 4-б, офіс 45, ідентифікаційний код 44907923) на користь Приватного підприємства "АГРО-ТРАНС ГАРАНТ" (18000, Черкаська обл., місто Черкаси, Б. Шевченка, буд. 145, офіс, 231, ідентифікаційний код 41735074) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 24.02.2025.

Суддя Л.Г. Пукшин