ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
17 лютого 2025 року Справа № 903/753/22
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Маціщук А.В.
секретар судового засідання Новак С.Я.
за участю представників сторін:
позивача: не з`явився
відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича та Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №903/753/22
у справі за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" на рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2023 у справі №903/753/22
та апеляційними скаргами Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" та Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 20.03.2023 у справі №903/753/22
за позовом Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича
до Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач"
про встановлення сервітуту земельної ділянки
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 р. апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" на рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2023 у справі №903/753/22 - залишено без задоволення, рішення Господарського суду Волинської області - залишено без змін. Апеляційні скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" та Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 20.03.2023 у справі №903/753/22 залишено без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Волинської області - залишено без змін. У задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" про ухвалення додаткового рішення та покладення на позивача судових втрат у справі №903/753/22 - відмовлено. Заяву Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат у справі №903/753/22 - задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" на користь Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича 9 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. В решті вимог заяви - відмовлено.
03.02.2025 р. через систему "Електронний суд" Фізична особа-підприємець Дунайчук Олег Степанович надіслав до апеляційного господарського суду заяву в якій просить стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем на надання професійної правничої допомоги в розмірі 19 000,00 грн..
03.02.2025 р. через систему "Електронний суд" представник Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" надіслав до апеляційного господарського суду заяву в якій просить вирішити питання про судові витрати та відшкодувати відповідачу судові витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі в сумі 25 000 грн., пов`язаних з новим розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладенням їх на позивача.
Відповідно до частини 1, 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
За змістом ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Заяви про прийняття додаткового рішення разом із доказами понесених судових витрат була подані позивачем та відповідачем до Північно-західного апеляційного господарського суду 03.02.2025 р..
Зі змісту постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 вбачається, що повний текст вказаної постанови був складений 05 лютого 2025 року.
Відтак, колегією суддів встановлено дотримання позивачем та відповідачем строків визначених у ч.8 ст.129 ГПК України, а тому зазначені заяви про здійснення розподілу судових витрат підлягають розгляду судом.
12.02.2025 р. в системі "Електронний суд" Дунайчук Олег Степанович сформував заперечення на заяву відповідача про розподіл судових витрат, просить залишити без задоволення заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" про ухвалення додаткового рішення щодо покладення на позивача судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції. Також позивач вказав на те, щоб розгляд заяви проводити без його участі.
13.02.2025 р. представник Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" через систему «Електронний суд» подав відзив на заяву позивача про відшкодування судових витрат на надання професійної правничої допомоги, просить відмовити позивачу у відшкодуванні заявлених судових витрат повністю.
У судове засідання, що відбулося 17.02.2025 року, сторони по справі не забезпечили явку своїх представників, хоча належним чином та своєчасно повідомлялися про розгляд заяв про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №903/753/22.
Розглянувши подану позивачем ФОП Дунайчуком О.С. заяву (Вх.513/25 від 03.02.2025р.) про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат пов`язаних з новим розглядом справи №903/753/22 в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
13.11.2024 р. Фізична особа-підприємець Дунайчук Олег Степанович подав до суду апеляційної інстанції попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона позивач очікує понести у зв`язку із новим розглядом справи в суді апеляційної інстанції, на професійну правничу допомогу, яка становить суму в розмірі 15 000 грн.
В подальшому, 03.02.2025 р. через систему "Електронний суд" Фізична особа-підприємець Дунайчук Олег Степанович надіслав до апеляційного господарського суду заяву в якій просить стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем на надання професійної правничої допомоги в розмірі 19 000,00 грн.
Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами першою, другою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, - на відповідача.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Факт надання позивачу професійної правничої допомоги під час розгляду справи №903/753/22 у суді апеляційної інстанції підтверджується наданими у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України, доказами:
- копією Договору про надання правової допомоги №23 від 21.09.2022 року, укладеного між позивачем та адвокатом Гарбарчук Н.М.;
- копією Акту № 20 від 11.11.2024 року приймання-передачі виконаних послуг в сфері права до Договору про надання правової допомоги №23 від 21.09.2022 року;
- Рахунок №20 від 11.11.2024 року приймання-передачі виконаних послуг в сфері права до Договору про надання правової допомоги №23 від 21.09.2022 року
- копією квитанції до прибуткового касового ордера №13 від 11.11.2024 на суму 15 000, 00 грн.
- копією Акту № 01 від 30.01.2025 року приймання-передачі виконаних послуг в сфері права до Договору про надання правової допомоги №23 від 21.09.2022 року;
- Рахунок №1 від 30.01.2025 року приймання-передачі виконаних послуг в сфері права до Договору про надання правової допомоги №23 від 21.09.2022 року
- копією квитанції до прибуткового касового ордера №15 від 30.01.2025 на суму 4 000, 00 грн.
Враховую вище подані документи, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 3.1. Договору №23 від 21.09.2022 узгоджено, що обсяг і вартість наданої правової допомоги за цим Договором визначається у відповідних актах приймання - передачі послуг та рахунках, які є невід`ємним додатком до цього договору і свідчать про виконання сторонами своїх зобов`язань.
11.11.2024 Сторонами складено та погоджено Акт № 20 приймання-передачі виконаних послуг в сфері права до Договору про надання правової допомоги № 23 від 21.09.2022 року відповідно до умов якого розрахунок вартості правової допомоги за Договором по справі №903/753/22 становить 15 000, 00 грн, а саме:
- опрацювання постанови Верховного Суду від 03.09.2024 р.
- опрацювання заяви/пояснення сторони відповідача від 01.11.2024 року
- підготовка заяви/пояснення до судового засідання в суді апеляційної інстанції щодо повторного перегляду справи №903/753/22.
30.01.2025 Сторонами складено та погоджено Акт №01 приймання-передачі виконаних послуг в сфері права до Договору про надання правової допомоги № 23 від 21.09.2022 року відповідно до умов якого розрахунок вартості правової допомоги за Договором по справі №903/753/22 становить 4 000, 00 грн, а саме:
- опрацювання заяви/пояснення сторони відповідача від 16.12.2024 року, 09.01.2025 року, 27.01.2025 року.
- підготовка пояснення з приводу окремих доказів, оглянутих в судовому засіданні 17.12.2024 р.
Пунктом 1 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18 та у додатковій постанові від 20.08.2020 у справі №910/3437/19 і додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
За умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено (Постанова Об`єднаної палати КГС ВС від 22.01.2021 №925/1137/19).
Згідно висновків, викладених Верховним Судом у п. 4.16. постанови від 30.11.2020 у справі №922/2869/19 "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспівмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, а лише виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 у справі №922/619/18).
13.02.2025 до Північно-західного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про стягнення з відповідача судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Так, відповідно до пунктів 69-73 постанови КГС ВС від 18.05.2022 у справі №910/4268/21 суд, вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу співмірним, повинен враховувати, чи змінювалась позиція сторін під час розгляду справи, в тому числі у судах першої та апеляційної інстанції, чи є аргументи, наведені в різних процесуальних документах, що подавались сторонами під час розгляду справи судом апеляційної та касаційної інстанцій, аналогічними аргументам, викладеним в позовній заяві та інших процесуальних документах, що подавались під час розгляду справи в суді першої інстанції тощо.
Подібна позиція наведена в постанові Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №902/1051/19 та додатковій постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №925/1546/20, де зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що правова позиція, викладена у відзиві на апеляційну скаргу не відрізняється від правової позиції, викладеної в зустрічній позовній заяві та у відзиві на первісний позов. Тобто фактично позиція та доводи сторін під час усього розгляду справи були незмінними, натомість коригувалась лише структура документа.
Так, колегією суддів при вирішенні заяви позивача враховується, що правова позиція позивача вже була сформована до апеляційного розгляду справи. Доказів щодо додаткового комплексного та всебічного вивчення юридичної природи спірних правовідносин на стадії нового розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надано та з матеріалів справи не вбачається.
Окрім того, колегією суддів враховується, що Велика Палата Верховного Суду зауважує у справі №922/1964/21, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.
Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, принцип змагальності сторін та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме їх дійсність, необхідність, обґрунтованість та розумність їх розміру; ураховуючи, що позиція представника позивача не є значно відмінною, від позиції, викладеної в позовній заяві та апеляційній скарзі, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, визначених адвокатом в розмірі 19 000 - є завищеним, а тому підлягає зменшенню до суми 6 000, 00 грн..
Також, розглянувши заяву відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" від 04.02.2025 р. Вх.№535/25 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
01.11.2024 р. Товариство з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" подав до суду апеляційної інстанції попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона відповідача очікує понести у зв`язку із новим розглядом справи в суді апеляційної інстанції, на професійну правничу допомогу, яка становить суму в розмірі 25 000 грн.
В подальшому, 04.02.2025 р. за Вх.№535/25 до апеляційного господарського суду від Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" надійшла заява в якій відповідач просить стягнути з позивача судові витрати понесені відповідачем на надання професійної правничої допомоги в розмірі 25 000,00 грн.
13.02.2025 р. через систему «Електронний суд» представник Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" подав клопотання в якому просить залишити без розгляду на даній стадії заявлену вимогу пунктом 2 заяви від 03.02.2025 року в частині відшкодування відповідачу судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з новим розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Однак, як було вже зазначено, заява про прийняття додаткового рішення разом із доказами понесених судових витрат була подана відповідачем до Північно-західного апеляційного господарського суду 03.02.2025 р..
Зі змісту постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 вбачається, що повний текст вказаної постанови був складений 05 лютого 2025 року.
Відтак, відповідачем було дотримано строки визначені у ч.8 ст.129 ГПК України, а тому відсутні підстави для залишення без розгляду пункту 2 заяви від 03.02.2025 року в частині відшкодування відповідачу судових витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, зазначена заява про здійснення розподілу судових витрат підлягає розгляду судом.
За загальним правилом відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2025р. у справі №903/753/22, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" на рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2023 у справі №903/753/22 та апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 20.03.2023 у справі №903/753/22 слід залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Зважаючи на те, що позовні вимоги ФОП Дунайчука О. С. задоволені повністю рішенням Господарського суду Волинської області від 03.03.2023 у справі №903/753/22, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду, вимога про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат є безпідставною, а тому колегія суддів вважає за необхідне застосувати загальний порядок розподілу судових витрат, унормований ч.4 ст.129 ГПК України, та відмовити у задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" (Вх.535/25 від 04.02.2025 р.) про ухвалення додаткової постанови та покладення на позивача судових втрат пов`язаних з новим розглядом справи №903/753/22 в суді апеляційної інстанції.
А тому, з огляду на викладене вище, судова колегія вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" (Вх.535/25 від 04.02.2025 р.) про ухвалення додаткової постанови, а заяву Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича (Вх.513/25 від 03.02.2025р.) про ухвалення додаткової постанови - задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції пов`язаних з новим розглядом справи №903/753/22.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України суд
У задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" (Вх.535/25 від 04.02.2025 р.) про ухвалення додаткової постанови та покладення на позивача судових втрат пов`язаних з новим розглядом справи №903/753/22 в суді апеляційної інстанції - відмовити.
Заяву Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича (Вх.513/25 від 03.02.2025р.) про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат пов`язаних з новим розглядом справи №903/753/22 в суді апеляційної інстанції - задовольнити частково.
Господарському суду Волинської області видати наказ.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №903/753/22 повернути Господарському суду Волинської області.
Повний текст постанови складений "24" лютого 2025 р.
Головуючий суддя Філіпова Т.Л.
Суддя Бучинська Г.Б.
Суддя Маціщук А.В.