РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.03.2025Справа № 910/626/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СК АЛЬЯНС 2006»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПЕТРОЛЦЕНТР»

про стягнення 406 810,42 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники сторін: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СК АЛЬЯНС 2006» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПЕТРОЛЦЕНТР» про стягнення 406 810,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконанням відповідачем своїх зобов`язань за правочином, укладеним в усній формі у спрощений спосіб, в частині поставки нафтопродуктів (пального), у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 360 000,00 грн. попередньої оплати, 36 280,00 грн. інфляційних втрат та 10 530,42 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/626/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Про стан розгляду справи № 910/626/25 сторони повідомлені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а тому суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «СК АЛЬЯНС 2006» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРПЕТРОЛЦЕНТР» (постачальник) була досягнута домовленість щодо поставки нафтопродуктів - палива дизельного.

На виконання досягнутих домовленостей, відповідач виставив позивачу рахунок на оплату № 504 від 22.11.2022 р. на суму 5 079 900,00 грн., який частково оплачено позивачем на суму 400 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1013 від 22.11.2022 р. з призначенням платежу: «оплата за дизельне паливо, згідно рах № 504 від 22.11.2022, у т.ч. ПДВ 7% = 26 168,22 грн.».

Зі змісту позовної заяви слідує, що відповідач своїх зобов`язань в частині поставки товару не виконав.

18.12.2023 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою № 18/12, в якій просив ТОВ «УКРПЕТРОЛЦЕНТР» повернути суму попередньої оплати за паливо дизельне у розмірі 400 000,00 грн.

Як вбачається з інформаційного повідомлення про зарахування коштів № 2659 від 29.02.2024 р. відповідач повернув позивачу 40 000,00 грн., в призначенні платежу зазначено: «повернення коштів згідно вимоги № 18/12 від 18 грудня 2023 року».

Оскільки відповідач станом на час подання позовної заяви не повернув позивачу 360 000,00 грн. суми попередньої оплати за товар, останній і звернувся до суду з даним позовом.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За загальним правилом правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі (ст. 208 ЦК України).

При цьому, відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Також, за приписами ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

Статтею 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, оскільки відповідач виставив позивачу рахунок на оплату, а позивач частково оплатив такий рахунок, суд дійшов висновку, що між сторонами мало місце укладення правочину на поставку товару у спрощений спосіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитись від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Нормами ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, 18.12.2023 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою № 18/12 про повернення суми попередньої оплати у розмірі 360 000,00 грн., а 29.02.2024 р. відповідач повернув позивачу лише 40 000,00 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів на підтвердження здійснення відповідачем поставки позивачу обумовленого товару на суму попередньої оплати, як і доказів повернення попередньої оплати, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що вимога про повернення суми попередньої оплати у розмірі 360 000,00 грн. є доведеною, обґрунтованою, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає задоволенню.

Поряд з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача 36 280,00 грн. інфляційних втрат та 10 530,42 грн. 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідношення, у якому у зв`язку з фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 цього Кодексу.

За приписами ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Оскільки між сторонами наявний усний договір поставки, а отже будь-яких інших умов щодо строків оплати товару не визначено, то строк оплати визначається відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України - тобто у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. Вимогу № 18/12 позивачем було направлено відповідачу 18.12.2023 р. Розрахункова дата доставки, вказана на службовому чеку - 20.12.2023 р. Враховуючи нормативні строки пересилання поштових відправлень, зокрема, рекомендованих поштових відправлень «Укрпошта ЕКСПРЕС» у межах міста Києва, а саме - 2 дні, вірною датою, з якої мають нараховуватись інфляційні втрати та 3% річних є 28.12.2023 р. (2 дні на доставку + 7 днів відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 10 239,70 грн. та інфляційні втрати у розмірі 36 280,00 грн.

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СК АЛЬЯНС 2006».

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 14 000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «СК АЛЬЯНС 2006» у даній справі здійснювалось адвокатом Хомич Юлією Вікторівною, повноваження якої підтверджуються довіреністю від 30.11.2024 р.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано: договір про надання юридичних і супутніх послуг № 02072024/2 від 02.07.2024 р., замовлення № 4 від 19.11.2024 р. на надання юридичних і супутніх послуг згідно договору № 02072024/2 від 02.07.2024 р., рахунок на оплату б/н від 19.11.2024 р., платіжну інструкцію № 2107 від 19.11.2024 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6092, видане 26.04.2018 р.

Відповідно до п. 4.1 договору № 02072024/2 від 02.07.2024 р. виконавець надає клієнту юридичні, консультаційні та супутні послуги виключно в рамках узгодженого сторонами замовлення, що складається окремо та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 6.3 договору сума гонорару адвоката за надання послуг визначається у вигляді фіксованої суми із закріпленням порядку та підстав її виплати у відповідному замовленні.

Оплата послуг, які адвокат надає клієнту, здійснюється в порядку та строки, визначені замовленням (п. 6.4 договору).

19.11.2024 р. сторони уклали замовлення № 4 на надання юридичних і супутніх послуг згідно договору № 02072024/2 від 02.07.2024 р., відповідно до якого адвокат зобов`язався надати наступні послуги вартістю 14 000,00 грн.: складання, підготовка та подання позовної заяви щодо стягнення попередньої оплати за непоставлений товар із ТОВ «УКРПЕТРОЛЦЕНТР» з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в судовому порядку, та усіх інших процесуальних документів, які необхідні для розгляду справи в суді першої інстанції. Сторони погодили, що оплата послуг у повному розмірі здійснюється клієнтом протягом 3-х робочих днів з моменту підписання замовлення № 4.

Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У даному випадку у договорі та замовленні № 4 сума гонорару адвоката встановлена сторонами у фіксованому розмірі 14 000,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач своїх заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу до суду не надав.

Оскільки будь-яких доказів або підтверджених документально обґрунтувань чи розрахунків, які б свідчили про неналежність чи ненадання позивачу передбачених договором послуг адвоката, неспівмірність або нерозумність витрат на послуги адвоката, відповідач до справи не надав, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для покладення на відповідача понесених позивачем у даній справі витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас, враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, то в силу приписів п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу (правову) допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо покладення на відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 13 990,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПЕТРОЛЦЕНТР» (01042, м. Київ, б. Приймаченко Марії, буд. 1/27, оф. 404, код 43699122) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СК АЛЬЯНС 2006» (11501, Житомирська обл., Коростенський р-н, м. Коростень, вул. Шевченка, буд. 27/1, оф. 48, код 39142102) 360 000 (триста шістдесят тисяч) грн. 00 коп. попередньої оплати, 36 280 (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 10 239 (десять тисяч двісті тридцять дев`ять) грн. 70 коп. 3% річних, 4 878 (чотири тисячі вісімсот сімдесят вісім) грн. 24 коп. витрат зі сплати судового збору, 13 990 (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА