РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2025Справа № 910/15942/24
за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд»

про стягнення 2 205 142,37 грн,

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Солонюк К.Г.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Тренд" про стягнення грошових коштів у загальній сумі 2 205 142,37 грн, з яких: 1 486 274,40 грн - основна сума боргу, 173 760,32 грн - 3% річних, 545 107,55 грн - інфляційні втрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу скрапленого газу від 23.06.2022 №АК2ДНГ-УУБ/5-1-СГ не у повному обсязі здійснив оплату поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1 486 274,40 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 173 760,32 грн 3% річних та 545 107,55 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15.01.2025.

Через систему "Електронний суд" 08.01.2025 від представника надійшов відзив, у якому останній заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач стверджує, що розрахунки інфляційних витрат та 3% річних, надані позивачем не відповідають умовам договору та фактичним обставинам справи, як щодо періоду їх нарахувань так і щодо розміру грошового зобов`язання взятого за основу для таких нарахувань.

Через систему "Електронний суд" 10.01.2025 від представника надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що розміщений на веб-сайті ТПП України лист від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, на який відповідач посилається як на доказ на підтвердження існування форс-мажорних обставин, що перешкодили йому належно виконати договір, не може вважатись сертифікатом про форс-мажорні обставини, виданим ТПП України відповідачу, і, як наслідок, доказом дії обставин непереборної сили. А тому цей лист не є допустимим доказом в розумінні частини першої статті 77 ГПК України, згідно з якою обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Також позивач звертає увагу, що умовами договору прямо передбачено можливість зарахування гарантійного внеску у якості штрафу за неналежне виконання зобов`язань, а саме приписами пункту 6.4 розділу 6 договору, згідно яких порушення покупцем строків оплати за проданий товар тягне за собою: 1) втрату гарантійного внеску, який стає штрафом в момент першого порушення і більше не враховується в оплату скрапленого газу 2) необхідність повідомити про це покупця (без встановлення жодних обмежень по строку такого повідомлення).

Протокольною ухвалою суду від 15.01.2025 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.02.2025.

В судовому засіданні 19.02.2025 представник позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 19.02.2025 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.06.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська універсальна біржа» (далі - Біржа) провело біржовий комерційний аукціон №2ДНГ-УУБ з продажу скрапленого газу на внутрішньому ринку (далі - Аукціон).

За результатами Аукціону, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд» було визначено переможцем торгів - покупцем окремих партій скрапленого газу, запропонованих до продажу на Аукціоні продавцем - Публічним акціонерним товариством «Укрнафта».

23.06.2022 між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд» укладено договір купівлі-продажу скрапленого газу №АК2ДНГ-УУБ/5-1-СГ.

Відповідно до пункту 1.2 розділу 1 договору покупець зобов`язався оплатити та прийняти скраплений газ загальною кількістю 800,000 тон на умовах цього договору, а продавець зобов`язався передати цей скраплений газ покупцю відповідно до графіка поставки, вказаного в додатку 1 до договору.

Додатком 1 до договору визначено графік поставки скрапленого газу у червні-липні 2022 року, згідно якого 400 тонн - термін відвантаження 3 декада червня - 1 декада липня (з 23 по 10 липня); 300 тонн - термін відвантаження 2 декада липня (з 11 по 20 липня); 100 тонн - термін відвантаження 3 декада липня (з 21 по 31 липня).

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 договору загальна сума договору з ПДВ становила вартість скрапленого газу у сумі 36 805 488 грн.

Відповідно до пункту 5.2 розділу 5 договору покупець здійснює попередню оплату за скраплений газ за наступним графіком: протягом трьох банківських днів з дати підписання договору в сумі 18 402 744 грн, з ПДВ; протягом трьох діб до початку 2 декади липня 2022 року в сумі 13 802 058 грн; протягом трьох діб до початку 3 декади липня 2022 року в сумі 4 600 686 грн.

Остання сума, перераховується з врахуванням сплаченого Біржі гарантійного внеску в сумі 1 486 274,40 грн.

01.07.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд» перерахувало Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» гарантійний внесок покупця у сумі 1 486 274,40 грн.

Відповідно до пункту 5.3 розділу 5 договору Біржа перераховує продавцю гарантійний внесок, який вона отримала від покупця для участі в Аукціоні, відповідно до п. 4.3.1 договору (протягом 1 робочого дня з дати отримання листів продавця про перерахування гарантійного внеску).

Відповідно до пункту 6.4 розділу 6 договору якщо Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд» не перерахувало кошти у повному обсязі на рахунок Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в терміни, визначені у пункті 5.2 розділу 5 цього договору, гарантійний внесок Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд», отриманий продавцем від Біржі, залишається в продавця як штраф (компенсація) за неналежне виконання цього договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд».

Сума гарантійного внеску вважається зарахованою в сплату штрафу з моменту отримання покупцем повідомлення про це від продавця.

Сплата Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд» штрафу не звільняє його від належного виконання взятих на себе зобов`язань та відповідальності за їх порушення.

Пункту 6.4 розділу 6 договору визначено, що порушення покупцем строків оплати за проданий товар тягне за собою: втрату гарантійного внеску, який стає штрафом в момент першого порушення і більше не враховується в оплату скрапленого газу; необхідність повідомити про це покупця (без встановлення жодних обмежень по строку такого повідомлення).

01.07.2022 платіжною інструкцією №60, на дотримання приписів підпункту 4.3.1 пункту 4.3 розділу 4 та пункту 5.3 розділу 5 договору, Біржа перерахувала на рахунок Долинського ГПЗ ПАТ «Укрнафта» кошти у сумі 1 486 274,40 грн, як гарантійний внесок покупця по аукціону №2ДНГ-УУБ від 23.06.2022.

В період з 27.06.2022 по 19.07.2022 року, включно, з дотриманням визначених у договорі умов поставки, без огляду на нездійснення відповідачем будь-якої попередньої оплати, позивач передав, а відповідач прийняв скраплений газ у загальному обсязі 620,83 тон загальною вартістю 28 562 441,93 грн.

31.07.2022 Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», маючи зустрічні грошові зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Тренд», своєю заявою №12/01/01/02-03/2-182 «Про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог» від 31.07.2022 (далі - «заява про припинення зобов`язань») припинило грошові зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд» по договору №АК2ДНГ-УУБ/5-1-СГ від 23.06.2022 на суму 25 569 766,39 грн в рахунок погашення заборгованості продавця перед покупцем по іншому договору - договору поставки №БТ0701/2022 від 07.06.2022.

Згідно заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про припинення зобов`язань від 31.07.2022 грошове зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Тренд» перед Публічним акціонерним товариством «Укрнафта" за договором купівлі-продажу скрапленого газу від 23.06.2022 №АК2ДНГ-УУБ/5-1-СГ у сумі 1 506 401,14 грн залишились чинними.

30.08.2022 з порушенням встановлених договором строків Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Тренд» погасило заборгованість за договором купівлі-продажу скрапленого газу від 23.06.2022 №АК2ДНГ-УУБ/5-1-СГ у сумі 1 506 401,14 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №12.

01.05.2023 Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» направило Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Тренд» вимоги №01/01-02/01/2106 та №01/01-02/01/2107, якими повідомила про зарахування гарантійного внеску покупця, сплаченого Біржою 01.07.2022 на рахунок Долинського ГПЗ ПАТ «Укрнафта» у сумі 1 486 274,40 грн, як штрафу за неналежне виконання покупцем його зобов`язань за договором і повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Тренд» про необхідність негайно сплатити на користь продавця заборгованість за фактично отриманий скраплений газ в розмірі 1 486 274,40 грн.

Вимоги №01/01-02/01/2106 та №01/01-02/01/2107 вручені Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Тренд» 10.05.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №906 та 12.05.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №892.

За доводами позивача заборгованість за фактично отриманий скраплений газ в розмірі 1 486 274,40 грн відповідач не сплачено, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Також, позивач наголошує на тому, що відповідачем допущено прострочку по всім траншам за договором, а тому на основну суму заборгованості, та кожен з платежів по траншам ним нараховано 3% відсотки річних, інфляційні втрати, які просить стягнути в межах даного спору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Із врахуванням викладеного вище та з огляду на встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами позивача та визначеними ним кінцевими датами для здійснення оплат за договором.

За сукупністю зазначеного, суд вказує, що відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання з огляду на порушення строків оплати товару (зарахування зустрічних вимог на підставі заяви від 31.07.2022) 31.07.2022, а не у строк до 28.06.2022 включно; 31.07.2022, а не у строк до 10.07.2022 включно; відсутність оплати останнього траншу у строк до 10.07.2022 включно.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України , порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1 та 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладаючи Договір, сторони погодили всі його істотні умови, зокрема і строки поставки товару і обсяг відповідальності.

З огляду на спірні правовідносини сторін, враховуючи положення пункту 5.2 та 6.4 Договору та порушення відповідачем строків оплати, що ним не заперечується, зарахуванням позивачем суми гарантійного платежу в розмірі 1 486 274,40 грн у якості штрафу відповідає умовам договору та є відповідальністю відповідача за порушення договірного зобов`язання.

Відтак, внаслідок зазначеного у відповідача станом на дату звернення до суду існує заборгованість з основного боргу в розмірі 1 486 274,40 грн, яка є обґрунтованою та такою, що підлягає сплаті відповідачем.

При цьому суд погоджується з доводами позивача та зазначає, що умовами договору не визначено строк протягом якого продавець зараховує внесок у якості штрафу, а можливість його зарахування залежить від факту порушення відповідачем пункту 5.2 договору.

Однак, сторони укладаючи договір, окрім зазначеного також погодили в пункті 6.4 наступну умову: «Сума гарантійного внеску вважається зарахованою в сплату штрафу з моменту отримання покупцем про це повідомлення продавця».

З огляду на зазначене, та враховуючи отримання відповідачем повідомлення про зарахування суми гарантійного платежу у якості штрафу листом від 01.05.2023 №01/01-02/01/2107, лише 12.05.2023, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №806, суд погоджується з доводами ТОВ «Бізнес Тренд», що саме з дня отримання листа сума 1 486 274,40 грн набула правової природи штрафу в силу її зарахування позивачем у відповідності до умов пункту 6.4 Договору у зв`язку з чим з 12.05.2023 виникла заборгованість з основного боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок нарахованих позивачем 3 % річних та інфляційних втрат окремо по кожному траншу із врахуванням здійсненої оплати, у зв`язку з чим суд зазначає, що такі нарахування в частині суми траншу № 1, 2 є правомірними та обґрунтованими, а нарахування на суму 1 486 274,40 грн повинно здійснюватися за період з 12.05.2023 по 06.12.2024, що відповідно становить 184 486,52 грн інфляційних втрат та 70 127,92 грн 3 % річних (в цій частині за 575 днів), а загалом 390 706,10 грн інфляційних втрат та 136 501,76 грн 3 % річних.

Враховуючи заперечення відповідача, викладені у відзиві суд зазначає, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Нарахуванням позивачем інфляційних втрат та 3 % річних є правом кредитора (позивача), яке він може реалізувати при неналежному виконанні боржником грошового зобов`язанні, що наразі допущено відповідачем та водночас є підставою для настання для останнього відповідних правових наслідків, в даному випадку передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Так, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у ст. 625 Цивільного кодексу України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

При цьому суд зазначає, що нараховані суми 3 % річних та інфляційних втрат передбачені ст. 625 Цивільним кодексом України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, а доказів наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі ст. 617 Цивільного кодексу України, ст. 218 Господарського кодексу України матеріали справи не місять, що відповідно спростовує посилання відповідача в цій частині.

Фактично ТОВ «Бізнес Тренд» лише констатується факт настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), однак не доводиться суду належними та достатніми доказами неможливість виконання умов Договору (здійснення оплати), що відповідно виключає можливість звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини щодо порушення ТОВ «Бізнес Тренд» умов договору купівлі-продажу скрапленого газу від 23.06.2022 №АК2ДНГ-УУБ/5-1-СГ та порушення строків оплати товару, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог та наявності підстав для часткового задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 123, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд» (04077, м. Київ, вул. Дніпроводська, 1-А, офіс 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, ) грошові кошти у загальній сумі 2 013 482 (два мільйони тринадцять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн 26 коп., з яких: 1 486 274 (один мільйон чотириста вісімдесят шість тисяч двісті сімдесят чотири) грн 40 коп. - основна сума боргу, 136 501 (сто тридцять шість тисяч п`ятсот одна) грн 76 коп. - 3% річних, 390 706 (триста дев`яносто тисяч сімсот шість) грн 10 коп. - інфляційні втрати.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд» (04077, м. Київ, вул. Дніпроводська, 1-А, офіс 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, ) судовий збір у розмірі 30 202 (тридцять тисяч двісті дві) грн 23 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 03.03.2025.

Суддя Н.І. Зеленіна