СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Харків Справа № 905/2199/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

представників учасників провадження у справі про банкрутство:

апелянта - Глеваський В.В., свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1724 від 20.03.2015,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, у режимі відеоконференції, апеляційну скаргу арбітражного керуючого Глеваського В.В. (вх.№3171Д/2) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.12.2024, постановлену у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Лейбою М.О., дата складання повного тексту ухвали - 18.12.2024, у справі №905/2199/20

за заявою ініціюючого кредитора Компанії Індумет С.А., Люксембург

до Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу", м. Краматорськ, Донецька область,

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Від розпорядника майна - арбітражного керуючого Глеваського В.В. надійшло клопотання вих.№12/11/24-15 від 12.11.2024 про визначення розміру винагороди розпорядника майна / в.о. керівника Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу".

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.12.2024 відмовлено у задоволенні клопотання розпорядника майна - арбітражного керуючого Глеваського В.В. вих.№12/11/24-15 від 12.11.2024 про визначення розміру винагороди розпорядника майна / в.о. керівника Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу".

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що права арбітражного керуючого на оплату праці наразі не порушуються, оскільки питання встановлення основної грошової винагороду арбітражному керуючому Глеваському В.В. (розпоряднику майна) та її розмір вирішено судом в ухвалі від 15.09.2022.

Судом першої інстанції також зазначено, що боржник не веде господарської діяльності (у клопотанні не зазначено та не надано доказів, яким чином станом на момент подання клопотання здійснюється господарська діяльність підприємства та її результати), зазначений у клопотанні перелік вчинених арбітражним керуючим дій не виходить за межі звичайних обов`язків арбітражного керуючого, перелік яких зазначений у статтею 12 КУзПБ, станом на теперішній час фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого комітетом кредиторів не створювався. Відтак, встановлення розпоряднику майна/в.о. керівника боржника грошової винагороди у розмірі 200 000, 00грн на місяць в межах даної справи, буде порушувати принципи розумності та співмірності.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду від 18.12.2024, арбітражний керуючий Глеваський В.В. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення про визначення розміру винагороди арбітражного керуючого в розмірі 200 000, 00грн за кожен місяць виконання повноважень розпорядника майна, в.о. керівника Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу"; здійснювати виплату винагороди арбітражного керуючого за кожен місяць виконання повноважень розпорядника майна, в.о. керівника Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу" за рахунок коштів, які знаходяться на рахунках Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу", а також за рахунок коштів, які належать Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу", але знаходяться на рахунках третіх осіб.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що не всі грошові вимоги до боржника ще розглянуті, що унеможливлює створення комітету кредиторів; відтак, апелянт вважає, що суд може вирішити питання грошової винагороди розпорядника майна.

Щодо переліку джерел, за рахунок яких буде здійснюватися встановлення та виплата основної винагороди розпорядника майна, апелянт посилається на те, що виплата винагороди буде здійснюватися за рахунок коштів боржника (кошти, які він отримав або отримає від господарської діяльності).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Глеваського В.В. на ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.12.2024 у справі №905/2199/20; встановлено учасникам справи строк до 10.02.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 10.02.2025 для подання заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на "19" лютого 2025 року о 17:00год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 заяву арбітражного керуючого Глеваського В.В. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; постановлено судове засідання, призначене на "19" лютого 2025 о 17:00год., провести в режимі відеоконференції з арбітражним керуючим Глеваським В.В.

Однак, з огляду на перебування головуючого судді Здоровко Л.М. у відпустці 19.02.2025, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2025 повідомлено, що розгляд справи №905/2199/20 відбудеться "20" лютого 2025 р. о 17:00год.; постановлено судове засідання, призначене на "20" лютого 2025 о 17:00год., провести в режимі відеоконференції з арбітражним керуючим Глеваським В.В.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 20.02.2025, що відбулось у режимі відеоконференції, апелянт оголосив доводи апеляційної скарги, просить її задовольнити.

Інші учасники провадження у справі про банкрутство своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, їх представники у судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про час, дату і місце судового засідання.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, неявка представників учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги, про що учасники справи були повідомлені ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 та від 07.02.2025, з огляду на встановлений статтею 273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, у поданому клопотанні розпорядник майна просить суд встановити основну грошову винагороду арбітражному керуючому в розмірі 200 000, 00грн за кожен місяць виконання повноважень розпорядника майна, в.о. керівника Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу", та здійснювати виплату винагороди арбітражного керуючого за кожен місяць виконання повноважень розпорядника майна, в.о. керівника Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу" за рахунок коштів, які знаходяться на рахунках боржника, а також за рахунок коштів, які належать боржнику, але знаходяться на рахунках третіх осіб.

Розпорядник майна зазначив про значну кількість кредиторів, які заявили грошові вимоги до боржника, розгляд та подання до господарського суду повідомлень про результати розгляду вимог, процесуальне представництво боржника в апеляційній та касаційній інстанції, також зазначив про вжиття заходів з розшуку майна боржника, у тому числі грошових коштів, які знаходились на депозитному рахунку нотаріуса; заходів щодо встановлення стану фінансових інвестицій (цінні папери, частки у статутному капіталі (корпоративні права)), власником яких є боржник; проведення фінансового аналізу господарської діяльності Корпорації (в т.ч. виявлення ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування ознак фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства), та вчинення інших дії для виконання повноважень розпорядника майна.

Зважаючи на це, розпорядник майна вважає справу про банкрутство достатньо трудомісткою.

Розпорядником майна подано для долучення до матеріалів справи розрахунок заробітної плати керівника боржника за період 2016-2019р.р., роздруківки фінансової звітності Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу" з кабінету платника податків за період 2016-2020р.р.

У розрахунку наведений аналіз заробітних плат керівництва боржника помісячно.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником боржника у період з 03 квітня 2007 року по 22 вересня 2022 року був ОСОБА_1 .

У доданих до клопотання даних звітності, зокрема, у "Таблиці 6. Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам" за звітний місяць "5", рік "2020", ОСОБА_1 також зазначений у графі "Керівник".

Разом з тим, як встановлено місцевим господарським судом, ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.09.2022, якою розпорядником майна Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу" призначено арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича, встановлено основну грошову винагороду арбітражному керуючому Глеваському В.В. (розпоряднику майна) в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

При визначенні розміру грошової винагороди суд виходив з того, що оскільки ініціюючим кредитором та боржником не було надано довідки про середньомісячну заробітну плату керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі про банкрутство, щомісячна основна грошова винагорода арбітражного керуючого має встановлюватися у розмірі, визначеному законом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КузПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1 статті 12 КУзПБ, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого та відшкодування його витрат, понесених під час виконання повноважень у справі про банкрутство, визначено положеннями статті 30 КУзПБ.

Так, відповідно до положень статті 30 КУзПБ, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Місцевим господарським судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.09.2022 розпоряднику майна Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу" - арбітражному керуючому Глеваському В.В. встановлено основну грошову винагороду в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

При визначенні розміру грошової винагороди суд виходив з того, що оскільки ініціюючим кредитором та боржником не було надано довідки про середньомісячну заробітну плату керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі про банкрутство, щомісячна основна грошова винагорода арбітражного керуючого має встановлюватися у розмірі, визначеному законом.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, права арбітражного керуючого на оплату праці наразі не порушуються, оскільки питання встановлення основної грошової винагороду арбітражному керуючому Глеваському В.В. (розпоряднику майна) та її розмір вирішено судом в ухвалі від 15.09.2022.

Поряд з цим, як зазначено вище, керівником боржника у період з 03 квітня 2007 року по 22 вересня 2022 року був ОСОБА_1 . У доданих до клопотання даних звітності, зокрема, у "Таблиці 6. Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам" за звітний місяць " 5", рік " 2020", ОСОБА_1 також зазначений у графі "Керівник".

Провадження у справі про банкрутство боржника відкрито ухвалою суду від 30 березня 2021 року, отже "останні 12 місяців" становлять період з 30 березня 2020 року по 30 березня 2021 року.

Отже, для застосування норми частини 2 статті 30 КУзПБ та розрахунку основної грошової винагороди арбітражного керуючого на підставі відомостей про заробітну плату керівника боржника, необхідні відомості про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 30 березня 2021 року по 30 березня 2022 року.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 30 березня 2021 року по 30 березня 2022 року.

І як вірно зазначено судом першої інстанції, такі відомості не можуть бути замінені даними про заробітну плату будь - яких інших осіб, зокрема, головного бухгалтера, директора департаменту, керівника департаменту.

Арбітражний керуючий зазначив, що 200 000, 00грн це середньомісячний розрахунок заробітної (керівників різних напрямків) боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі.

Однак, судова колегія зазначає, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях; статтею 30 КУзПБ чітко визначено порядок обрахунку розміру основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора.

При цьому, як встановлено місцевим господарським судом, кошти, внесені ініціюючим кредитором на депозитний рахунок Господарського суду Донецької області в якості авансування сплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого були сплачені арбітражному керуючому Коновому О.С., який виконував повноваження розпорядника майна у цій справі. Однак, процедура розпорядження майном у справі триває і після закінчення авансованих заявником коштів.

Станом на теперішній час фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не створювався.

Щодо переліку джерел, за рахунок яких буде здійснюватися встановлення та виплата основної винагороди розпорядника майна, апелянт посилається на те, що виплата винагороди буде здійснюватися за рахунок коштів боржника (кошти, які він отримав або отримає від господарської діяльності).

При цьому, апелянт не надає суду належних та допустимих доказів, що заявлений розмір основної грошової винагороди розпорядника майна є співмірним доходам боржника внаслідок ведення господарської діяльності, наявності відповідних грошових коштів на рахунках боржника, наявності коштів боржника на рахунках інших осіб тощо.

Поряд з цим, судова колегія зазначає, що відповідно до частини 5 статті 30 КУзПБ, кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду.

Розпорядник майна не позбавлений права звернутись до комітету кредиторів після його створення з метою вирішення питання щодо створення відповідного фонду для здійснення виплати грошової винагороди арбітражному керуючому.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування ухвали суду, постановленої з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу арбітражного керуючого Глеваського В.В. слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.12.2024 у справі №905/2199/20 - без змін.

Керуючись ст.ст. 255-256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Глеваського В.В. залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.12.2024 у справі №905/2199/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 03.03.2025.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.В. Лакіза