ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" лютого 2025 р.м. ХарківСправа № 922/323/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді: Юрченко В.С.

дослідивши матеріали

заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області (далі - суд) звернулась ОСОБА_1 (далі - заявниця) із заявою від 03 лютого 2025 року (вх. № 323/25) про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність як фізичної особи. Зазначена заява обґрунтована з посиланням на наявність у заявниці заборгованості перед кредиторами у сумі 119 859,79 грн., яка виникла, зокрема на підставі кредитних договорів, і найближчим часом остання не зможе виконати грошові зобов`язання та здійснювати звичайні поточні платежі, тобто наявна загроза неплатоспроможності. Заявницею запропоновано призначити керуючим реструктуризацією боргів боржника - арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну та надано заяву зазначеного арбітражного керуючого на участь у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

05 лютого 2025 року, ухвалою господарського суду Харківської області, заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність (вх. № 323/25 від 03.02.2025 року) залишено без руху.

12 лютого 2025 року до господарського суду Харківської області через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків (вх. № 3832).

Дослідивши подану заявником заяву про усунення недоліків та додані до неї докази, пояснення, суд дійшов висновку про повернення заяви про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема, докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Згідно абзацу 3 частини 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства, розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Обов`язок боржника авансувати вищенаведену винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою частиною 3 статті 116 зазначеного Кодексу. При цьому, ані Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 910/2629/20, від 23 листопада 2020 року у справі № 922/1734/20, від 19 листопада 2020 року у справі № 927/203/20, від 17 лютого 2021 року у справі № 927/166/20).

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році місячний прожитковий мінімум для працездатних осіб: 3028,00 грн. Отже, станом на дату звернення заявника із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність розмір авансування винагороди керуючому реструктуризацією повинен становити 45 420,00 грн. (3 028,00 грн. прожитковий мінімум для працездатних осіб, станом на дату звернення із заявою х 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) х 3 місяці виконання повноважень керуючим реструктуризацією).

Перевіривши заяву від 12 лютого 2025 року (вх. № 3832) про усунення недоліків, судом установлено, що ОСОБА_1 не виконала ухвалу суду від 05 лютого 2025 року щодо залишення заяви без руху її заяви в частині надання доказів авансування грошової винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі. Натомість, у вказаній частині заявниця зазначає, що вона, уклавши із арбітражною керуючою Белінською Н.О. договір від 19 вересня 2024 року про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражному керуючому, узгодила спільно із арбітражною керуючою Белінською Н.О. інший порядок оплати винагороди, ніж авансування.

Проте, доданий до заяви про неплатоспроможність ОСОБА_1 договір із арбітражною керуючою Белінською Н.О. від 19 вересня 2024 року про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого, не може братися судом до уваги та бути належним способом реалізації наданого абзацом 7 пунктів 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ альтернативного права з підстав, які були вказані у мотивувальній частині ухвали суду від 05 лютого 2025 року про залишення без руху.

Так, пунктом 1-6 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що стосовно боржника справу про банкрутство (неплатоспроможність) може бути відкрито без здійснення авансування передбаченої цим Кодексом винагороди арбітражному керуючому на депозитний рахунок суду. У такому разі до заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність) додається копія укладеної заявником угоди з обраним ним арбітражним керуючим про виконання арбітражним керуючим повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) до її закриття з виплатою на умовах, визначених цією угодою, винагороди в розмірі, що не має перевищувати розмір, встановлений цим Кодексом. Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) відповідно до цього пункту, призначає розпорядником майна або керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого, з яким заявником укладено угоду.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/726/20 від 19 листопада 2020 року було зроблено висновок, що:

"37. Зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи." (п. 37 постанови).

Вказана правова позиція касаційного суду, допускає можливість мирного врегулювання між боржником та арбітражним керуючим питання авансування грошової винагороди, однак ставить таку можливість у залежність від наявності у боржника майна, яке буде реалізовано у перспективі (відстрочка платежу) у справі про неплатоспроможність. Крім того, Верховний Суд зазначає, що місцевий суд приймає рішення про надання такої можливості за результатами дослідження усієї сукупності наданих документів.

Однак, як положення КУзПБ, так і судова практика передбачають оцінку на належність наданої суду угоди між боржником та арбітражним керуючим з іншими матеріалами справи як можливості прийняття альтернативного виконання обов`язку щодо здійснення авансування винагороди арбітражного керуючого, а не автоматичне її застосування.

Відповідно до частини 1 статті 10 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Частиною 1 статті 13 Кодексу передбачено, що арбітражний керуючий під час здійснення своїх повноважень є незалежним. Забороняється будь-який незаконний вплив, тиск або втручання в діяльність арбітражного керуючого. Незалежність арбітражного керуючого забезпечується гарантуванням виплати винагороди арбітражному керуючому та відшкодування витрат арбітражного керуючого в порядку і розмірах, визначених цим Кодексом (пункт 2 частини 2 цієї статті).

Відсутність вказаної гарантії може створити для арбітражного керуючого:

- потенційний конфлікт інтересів з боржником у разі отримання оплати з неофіційних джерел Боржника поза межами справи, виражений у наявності в арбітражного керуючого приватного інтересу щодо виконання своїх професійних обов`язків з перевірки декларації про майновий стан боржника, виявлення майна, розробки плану реструктуризації та ін. в інтересах Боржника, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийнятих ним рішень та вчинених чи невчинених дій під час виконання зазначених повноважень;

- наявність обґрунтованих підстав у кредиторів та суду вважати арбітражного керуючого заінтересованою особою щодо боржника у разі фактичної відмови від права на отримання оплати грошової винагороди за рахунок авансованих грошових коштів на рахунок господарського суду та погодження виконання повноважень у справі без перспективи виконання боржником грошового зобов`язання у розмірі встановленому Кодексом України з процедур банкрутства.

Згідно з положенням частини 3 статті 28 Кодексу розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі, які є заінтересованими особами у цій справі, які мають реальний чи потенційний конфлікт інтересів.

Крім того суд зауважує, що арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства. Таким чином, у разі не призначення арбітражного керуючого, з яким підписано договір, або його відсторонення судом, фактично призведе до того, що призначеному/новопризначеному судом арбітражному керуючому у разі відсутності авансованої боржником винагороди не буде гарантовано оплату праці у встановленому законодавством розмірі.

Нормами КзПБ передбачено додаткову вимогу щодо заяви боржника, у разі ініціювання ним провадження у справі про власне банкрутство (неплатоспроможність) - обов`язкову наявність у такого заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. У визначенні таких витрат слід враховувати, зокрема, оплату винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за 120 днів в процедурі реструктуризації боргів боржника; в процедурі погашення боргів боржника; відшкодування судового збору, сплаченого кредиторами за подачу грошових вимог, згідно переліку кредиторів, який визнає боржник та їх правової допомоги, тощо.

Суд наголошує, що законодавцем обрано спосіб врегулювання неплатоспроможності фізичної особи виключно за заявою боржника. При цьому, Законом України "Про судовий збір" не передбачено сплати судового збору за подання заяви фізичною особою про порушення справи про банкрутство. Зазначене обґрунтовує виконання державою свого позитивного обов`язку забезпечення доступу неплатоспроможних фізичних осіб до правосуддя у справах про банкрутство у спосіб не встановлення для таких фізичних осіб ставок судового збору за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Разом з тим, законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансуванню на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до частин 2, 6 статті 43 Конституції України.

Аналогічних правових висновків дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 910/726/20.

Враховуючи наведене, суд зауважує, що законодавець звільнив фізичну особу лише від обов`язку сплати судового збору за подання заяви про неплатоспроможність, проте інших пільг щодо оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, КзПБ не містить.

Будь-яких пояснень стосовно джерел фінансування (оплати) послуг та щодо відшкодування витрат керуючого реструктуризацією у справі, відповідно до договору між боржником та арбітражним керуючим, не надано. Наявність на розгляді суду заяви про неплатоспроможність ОСОБА_1 є додатковим непрямим доказом неможливості врегулювання боржником своїх фінансових боргових зобов`язань самостійно.

Ураховуючи зазначене, наданий до заяви про визнання фізичної особи неплатоспроможною договір від 19 вересня 2024 року із арбітражною керуючою Белінською Н.О. про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого, не може братися судом до уваги в якості альтернативного способу щодо врегулювання питання оплати праці арбітражного керуючого. У заявниці ( ОСОБА_1 ) наявний обов`язок здійснити відповідне авансування у встановленому КУзПБ розмірі на депозитний рахунок Господарського суду Харківської області.

Слід зазначити, що саме по собі посилання заявника на неможливість здійснення оплати арбітражного керуючого на депозитний рахунок Господарського осуду Харківської області, у зв`язку з негативним фінансовим станом, не є підставою для звільнення від його сплати.

Оскільки заявниця не надала суду докази, які підтверджують авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 45 420,00 грн. на депозитний рахунок суду, зазначене свідчить невиконання заявницею ухвали суду від 05 лютого 2025 року у встановлений судом строк та спосіб.

Що стосується доданого до заяви оновленого плану реструктуризації боргів боржника, то суд відзначає наступне.

Відповідності до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Отже, план реструктуризації повинен містити умови відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника, а не по суті списання заборгованості.

Відповідно до вимог частини 5 статті 119 КУзПБ відкриття провадження у справі супроводжується одночасним введенням процедури реструктуризації боргів боржника та призначення керуючого реструктуризацією.

Частиною 4 статті 116 КУзПБ визначено, шо разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

У силу частини 1 статті 124 КУзПБ план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника.

Виконання мети процедури реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи можливе лише за умови, коли боржник істинно бажає виконати взяті на себе грошові зобов`язання, але через певні майнові/фінансові причини не може їх виконати в повному обсязі належним чином.

З наведеного та аналізу положень статті 116 КУзПБ, що визначають обсяг та перелік документів та відомостей, які боржник - фізична особа зобов`язаний додати до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд вважає, що такий боржник повинен повно та всебічно сприяти кредиторам та керуючому реструктуризацією у встановлені свого реального майнового стану, а також запропонувати обґрунтований та виконуваний (реальний) проект плану реструктуризації своїх зобов`язань.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 123 КУзПБ встановлено, що основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є, зокрема, розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника, прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відтак метою і завданням процедури реструктуризації боргів є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. Розроблення боржником такого документу є закономірними очікуваннями кредиторів, як в частині розгляду, так і в частині фактичного погашення вимог в межах процедури.

У свою чергу, розроблення проекту плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог статті 124 КУзПБ, зокрема у відповідності до вимог закону щодо форми і змісту проекту плану, що дасть змогу розгляду такого плану реструктуризації зборами кредиторів, можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

Таким чином, при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами.

Вказана позиція викладена у Постанові Верховного Суду № 925/473/20 від 25 серпня 2021 року.

Отже, план реструктуризації повинен містити умови відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника, а не по суті списання заборгованості.

Судом встановлено, що у поданій заяві про усунення недоліків (вх. № 3832 від 12 лютого 2025 року), боржник прохає прийняти її пропозиції - запропонований План реструктуризації (проект пропозиції) в частині прощення (списання) боргів відповідно до пункту 3 частини 3 статті 124 КУзПБ у сумі 119 859,79 грн. Тобто, фактично запропонований заявницею План реструктуризації (проект пропозиції) в оновленій версії, передбачається прощення (списання) заборгованості, яка покладена в основу заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (119 859,79 грн.), а не відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань.

Відтак, судом встановлено, що заявником не подано суду доказів усунення недоліків, встановлених в ухвалі суду від 05 лютого 2025 року в частині подання доказів авансування винагороди арбітражному керуючому та плану реструктуризації, який відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства.

Встановлені судом обставини під час розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та не усунення заявником недоліків вказаної заяви, які були встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 05 лютого 2025 року, унеможливлюють прийняття її до розгляду, а тому, вказана заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику ОСОБА_1 про що судом постановляється відповідна ухвала.

Оскільки Заява про неплатоспроможність боржника (вх. № 323/25 від 03 лютого 2025 року) з додатками була надіслана до Господарського суду Харківської області через систему Електронний суд, фізично заява з додатками (в паперовому вигляді) не повертається заявнику, а лише надсилається ухвала про повернення заяви.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до частина 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись статтями 38 Кодексу України з процедур банкрутства, частиною 6 статті 12, статями 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у справі № 922/323/25 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність із доданими до неї документами повернути заявнику без розгляду.

2. Повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвалу підписано 17 лютого 2025 року.

Суддя Юрченко В.С.