ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" лютого 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2624/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Чуйко О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Бондар А.Г.;

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) до відповідача Фізичної особи підприємця Талаш Ярослава Олеговича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про розірвання договору, виселення та стягнення 10151,84грн

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи підприємця Талаш Ярослава Олеговича в якому просить:

- розірвати договір оренди №610/19 від 07.07.2019 укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою підприємцем Талаш Ярославом Олеговичем;

- виселити Фізичну особу підприємця Талаш Ярослава Олеговича з нежитлового підвального приміщення №101, загальною площею 54,8кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 33 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради;

- стягнути з Фізичної особи підприємця Талаш Ярослава Олеговича на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 9176,05грн заборгованості з орендної плати, 975,79грн пені.

В обґрунтування позову Департамент комунальної власності Одеської міської ради посилається на неналежне виконання Фізичною особою підприємцем Талаш Ярославом Олеговичем умов укладеного між сторонами договору оренди №610/19 від 07.08.2019.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.06.2024 відкрито провадження у справі №916/2624/24, ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.07.2024 о 11:30.

18.07.2024 підготовче засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2024 призначено підготовче засідання на 08.08.2024 о 11:50 та викликано учасників справи у підготовче засідання.

В підготовчому засіданні від 08.08.2024 було оголошено перерву на 12.09.2024 о 12:20 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.08.2024 викликано учасників справи у підготовче засідання.

12.09.2024 підготовче засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.09.2024 призначено підготовче засідання на 17.10.2024 о 12:10 та викликано учасників справи у підготовче засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 14.10.2024, підготовче засідання 17.10.2024 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 21.10.2024 призначено підготовче засідання на 26.11.2024 о 11:30 та викликано учасників справи у підготовче засідання.

В підготовчому засіданні від 26.11.2024 було оголошено про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 закрито підготовче провадження у справі №916/2624/24, призначено справу до розгляду по суті на 19.12.2024 о 11:40 та викликано учасників справи у судове засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 13.12.2024, судове засідання 19.12.2024 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 20.12.2024 призначено судове засідання на 06.02.2025 о 11:40 та викликано учасників справи у підготовче засідання.

В судовому засіданні від 06.02.2025 було винесено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/2624/24.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

07.08.2019 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (позивач, Орендодавець) та Фізичною особою підприємцем Талаш Ярославом Олеговичем (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення №610/19 (далі договір), згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове підвальне приміщення № 101, загальною площею 54,8кв.м. розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 33 (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.3. договору термін дії договору до 07.07.2022.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 5 Постанови №634 договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства. статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач. За 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються. За таких обставин, оскільки продовження договору оренди відбувається відповідно до норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ, яким в свою чергу встановлений відповідний порядок щодо продовження договірних відносин, договір оренди вважається таким, що продовжив свою дію. Таким чином, договір оренди №610/19 від 07.08.2019 вважається продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

Як зазначає позивач, згідно з п 2.4.1. п.п. «в» Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, на Департамент покладено здійснення повноважень орендодавця майна комунальної власності територіальної громади міста Одеси, а також контролю за повнотою та своєчасністю внесення орендної плати та договорами оренди цілісних майнових комплексів, нерухомого майна, будівель, приміщень, споруд комунальної форми власності.

Позивач вказує, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання у частині сплати орендної плати, що є порушенням умов договору оренди визначених у п.п. 2.2, 2.4 (щодо сплати орендної плати своєчасно та у повному обсязі) та ст.ст. 525, 526, 530, 629, 762 Цивільного кодексу України.

Як зазначає позивач, на виконання п. 2 рішення Одеської міської ради

від 29.06.2022 №969-VIIІ Департаментом видано наказ №530 від 16.08.2022 про перерахунок орендної плати у розмірі 50% розміру орендної оплати (з урахуванням індексації). Відповідно до розрахунку заборгованості від 13.09.2023 за порушення істотної умови договору оренди щодо сплати орендної плати вчасно та у повному обсязі за користування об`єктом оренди, утворилась заборгованість по орендній платі, яка за період з 01.01.2022 по 31.05.2024 становить 9 176,05грн.

Згідно з п. 5.2. договору оренди Орендарю нарахована пеня за несвоєчасне внесення орендної плати. Відповідно до розрахунку заборгованості від 28.05.2024 сума пені становить 975,79грн за період з 16.07.2023 по 31.05.2024.

На підстав рішення Одеської міської ради від 29.06.2022 №969-У1П та на підставі наказу від 30.08.2022 №767 ФОП Талаш Я.О. звільнено на період дії воєнного стану.

Позивач зазначає, що відповідно до акту обстеження від 10.02.2023 встановлено та зафіксовано, що приміщення зачинено і доступ до нього у Департаменту відсутній.

Істотне порушення орендарем (наймачем) таких умов договору оренди комунального майна, як систематичне (два і більше разів) своєчасне (у строк встановлений договором) невнесення орендної плати або сплата не в повному обсязі, а також невиконання сторонами інших своїх зобов`язань, в томучислі несплата інших обов`язкових платежів та невикористання нежитлового приміщення, що може призвести до знищення об`єкта оренди або значне пошкодження ( достатньою правовою підставою для достроковою розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованою майна орендодавцю (наймодавцю).

Згідно з п. 4.7. договору після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов`язаний у 15-дений термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його оренду та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об`єкта оренди.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме розірвати договір оренди №610/19 від 07.07.2019 укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою підприємцем Талаш Ярославом Олеговичем, виселити Фізичну особу підприємця Талаш Ярослава Олеговича з нежитлового підвального приміщення №101, загальною площею 54,8кв.м., рохзташоване за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 33 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та стягнути з Фізичної особи підприємця Талаш Ярослава Олеговича на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 9176,05грн заборгованості з орендної плати, 975,79грн пені.

Відповідач в засідання суду не з`явився, відзиву на позов не надав, своїм правом на захист не скористався у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В силу ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Стаття 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як видно з матеріалів справи, 07.08.2019 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (позивач, Орендодавець) та Фізичною особою підприємцем Талаш Ярославом Олеговичем (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення №610/19 (далі договір), згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове підвальне приміщення № 101, загальною площею 54,8кв.м. розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 33.

Відповідно до п.1.3. договору термін дії договору до 07.07.2022.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 5 Постанови №634 договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства. статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач. За 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються. За таких обставин, оскільки продовження договору оренди відбувається відповідно до норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ, яким в свою чергу встановлений відповідний порядок щодо продовження договірних відносин, договір оренди вважається таким, що продовжив свою дію.

Таким чином, договір оренди №610/19 від 07.08.2019 вважається продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

Позивач зазначає, що відповідно до акту обстеження від 10.02.2023 встановлено та зафіксовано, що приміщення зачинено і доступ до нього у Департаменту відсутній.

Істотне порушення орендарем (наймачем) таких умов договору оренди комунального майна, як систематичне (два і більше разів) своєчасне (у строк встановлений договором) невнесення орендної плати або сплата не в повному обсязі, а також невиконання сторонами інших своїх зобов`язань, в томучислі несплата інших обов`язкових платежів та невикористання нежитлового приміщення, що може призвести до знищення об`єкта оренди або значне пошкодження ( достатньою правовою підставою для достроковою розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованою майна орендодавцю (наймодавцю).

Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 Цивільного кодексу України і за загальним правилом, викладеним в частині 1 цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Водночас відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач при обґрунтуванні позовних вимог, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи набрання чинності новим Законом України "Про оренду державного та комунального майна" №157-IX та введенням його в дію з 1 лютого 2020 року, питання розірвання договірних орендних відносин має вирішуватися із застосуванням наведеного Закону, який є спеціальним нормативним актом у сфері регулювання правовідносин з оренди державного та комунального майна.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Аналогічні підстави розірвання договору оренди, передбачені ч. 2 ст. 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до пункту 5.3 укладеного між сторонами договору у разі невнесення орендарем орендної плати протягом 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об`єкта оренди. У разі відмови орендодавця від договору оренди, договір є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору.

За наведеного, на переконання суду, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди за обставин систематичного невнесення орендної плати, в сукупності із Законом України "Про оренду державного та комунального майна", враховуючи умови договору оренди, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Отже, застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Таким чином, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди комунального майна, як систематичне (два і більше разів) своєчасне (у строк встановлений договором) невнесення орендної плати або несплата її повністю, а також невиконання сторонами інших своїх зобов`язань, в тому числі несплата інших обов`язкових платежів, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю) згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". При цьому, сплата заборгованості з орендної плати та інших обов`язків платежів як після відкриття провадження у справі, так і напередодні подання позову не може виправдовувати бездіяльність відповідача, як господарюючого суб`єкта, якщо має місце неодноразове прострочення сплати цих платежів по договору, та бути підставою для висновку про відсутність істотного порушення умови договору оренди, оскільки однією із кваліфікуючих ознак договору оренди є його оплатний характер.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі №925/421/21.

У постанові від 22.12.2021 у справі № 924/120/21 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною 1 статті 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду із вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору. У розумінні наведених положень істотне порушення наймачем такої умови договору найму майна як своєчасне внесення орендної плати є достатньою підставою для дострокового розірвання договору найму та повернення наймодавцеві речі із найму.

Також, у постанові від 16.06.2020 у справі № 904/983/18 Верховний Суд зазначав, що підставою для розірвання договору оренди може бути належним чином доведене невиконання орендарем хоча б одного з його зобов`язань, передбачених статтями 782, 783 ЦК України, або договором оренди.

За наведеного суд зауважує, що у розумінні наведених положень істотне порушення наймачем такої умови договору найму майна як своєчасне внесення орендної плати є достатньою підставою для дострокового розірвання договору найму та звільнення нежитлового приміщення, шляхом виселення та передання його наймодавцеві.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору оренди нежилого приміщення №610/19 від 07.08.2019 укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою підприємцем Талаш Ярославом Олеговичем.

У відповідності до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Положеннями п. 4.7 договору передбачено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов`язаний у 15-тиденний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об`єкта оренди.

Враховуючи положення ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" та п. 4.7 договору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про виселення Фізичної особи підприємця Талаш Ярослава Олеговича з нежитлового підвального приміщення №101, загальною площею 54,8кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 33 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості сума заборгованості з орендної плати становить 9 176,05грн за період 01.01.2022 31.05.2024.

Станом на день розгляду справи відповідач доказів сплати орендної плати або доказів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості з орендної плати за період 01.01.2022 31.05.2024, вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість з орендної плати у сумі 9 176,05грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 975,79грн за період 16.07.2023 31.05.2024 слід зазначити наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п.5.2. договору за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня коли обов`язок повинен був бути виконаний.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 975,79грн за період 16.07.2023 31.05.2024, вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 975,79грн.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Фізичної особи підприємця Талаш Ярослава Олеговича про розірвання договору оренди №610/19 від 07.07.2019 укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою підприємцем Талаш Ярославом Олеговичем, виселення Фізичної особи підприємця Талаш Ярослава Олеговича з нежитлового підвального приміщення №101, загальною площею 54,8кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 33 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та стягнення з Фізичної особи підприємця Талаш Ярослава Олеговича на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 9176,05грн заборгованості з орендної плати, 975,79грн пені, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 9 084,00грн покласти на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) до відповідача Фізичної особи підприємця Талаш Ярослава Олеговича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про розірвання договору, виселення та стягнення 10151,84грн задовольнити у повному обсязі.

2. Розірвати договір оренди №610/19 від 07.07.2019 укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) та Фізичною особою підприємцем Талаш Ярославом Олеговичем( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

3. Виселити Фізичну особу підприємця Талаш Ярослава Олеговича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) з нежитлового підвального приміщення №101, загальною площею 54,8кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 33 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради(65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ).

4. Стягнути з Фізичної особи підприємця Талаш Ярослава Олеговича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради(65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) 9176,05грн заборгованості з орендної плати, 975,79грн пені, 9 084,00грн судового збору.

Накази видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 13 лютого 2025 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова