ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2025 р. м.Київ Справа№ 910/2508/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Сибіги О.М.

за участю секретаря судового засідання Зінченко А.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 19.02.2025:

від позивача:не з?явився

від відповідача-1: Журавель О.В.

від відповідача-2:не з?явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва

від 31.10.2024 року ( повний текст складено та підписано 04.11.2024),

у справі №910/2508/24 (суддя І.В.Усатенко),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор

газотранспортної системи України"

2) Акціонерного Товариства "Комерційний Банк

"Глобус"

про стягнення 83 343,71 грн. та забезпечення виконання договору у

сумі 890 280,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, рух справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі по тексту - відповідач 1), Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (далі по тексту - відповідач 2, Банк), за яким, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, прийнятою судом першої інстанції протокольною ухвалою від 25.04.2024, просив суд стягнути з відповідача 1 на користь позивача заборгованості на суму 83 343,71 грн, забезпечення виконання договору на суму 890 280,00 грн та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Господарський суд міста Києва рішенням від 24.06.2024 у справі №910/2508/24 позов задовольнив повністю; стягнув з відповідача 1 на користь позивача 83 343,71 грн заборгованості, 890 280,00 грн забезпечення виконання Договору та 11 683,48 грн судового збору.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач 1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі №910/2508/24 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" відмовити повністю.

Північний апеляційний господарський суд:

- постановою від 17.09.2024 апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі №910/2508/24 залишив без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі №910/2508/24 залишив без змін; судові витрати за подання апеляційної скарги поклав на відповідача;

- додатковою постановою від 24.09.2024: заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" - Погребного Євгена Леонідовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі №910/2508/24 задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, пр. Гузара Любомира буд. 44, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42795490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" (04128, м. Київ, вул. Туполєва, буд 16, офіс 17, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23390015) 7 000,00 грн (сім тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Короткий зміст додаткового рішення

28.06.2024 від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 39550,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково, а саме: присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34300 (тридцять чотири тисячі триста) грн 00 коп., в іншій частині заяви відмовлено.

Додаткове рішення мотивоване тим, що врахувавши характер спору, складності справи, обсягу наданих позивачу по справі адвокатом послуг, а також розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку , що витрати по їх оплаті підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 34 300,000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із ухваленим додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі № 910/2508/24 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні додаткового рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення спору.

Скаржник в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що:

- суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення зазначених коштів із відповідача 1 у зв`язку із помилковим застосуванням ст.ст. 2, 13, 74, 123, 126, 129, 221 Господарського процесуального кодексу України, що обумовлене неврахуванням правових позицій Верховного Суду;

- судом першої інстанції також проігноровано аргументи ТОВ «Оператор ГТС України» щодо того, що заявлена до стягнення сума є необґрунтованою, непропорційною до предмета спору, неспівмірною зі складністю справи та явно завищеною у порівнянні з фактично наданими послугами Адвокатського об`єднання «Сокіл»;

- наданий позивачем договір № 29/02/24 від 29.02.2024, укладений між Адвокатським об`єднанням «Сокіл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» не містить як істотних умов договору з огляду на положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зокрема ціни договору чи тарифів адвоката, так і інформації про надання правничої допомоги за ним в рамках цієї справи;

- враховуючи положення статті 638 Цивільного кодексу України та зміст наданого договору, він не може вважатись укладеним;

- надана копія акта приймання - передачі наданої правничої допомоги не містить достовірних даних про фактично витрачений Адвокатським об`єднанням «Сокіл» час на надання правничої допомоги в рамках цієї справи;

- дана справа № 910/2508/24 не є складною для професійного адвоката та не потребує від представника позивача витрачання значного часу для підготовки процесуальних документів, що свідчить про завищення заявленої вартості послуг;

- позивачем до наданих послуг включено складання процесуальних документів (наприклад, заява про забезпечення позову, заява про зміну предмету позову), складання яких не є обов`язковим в межах певної справи;

- подання таких заяв є правом учасників справи, а зміна предмету позову після подання позовної заяви лише свідчить про невірно обраний спочатку спосіб захисту прав та інтересів особи, а відтак, навпаки, підтверджує помилкову поведінку позивача;

- при наданні судом оцінки рівня адвокатських витрат необхідно брати до уваги поведінку/дії/бездіяльність позивача, а поведінка/дії позивача свідчать про здійснення процесуальних дій, які штучно завищують вартість наданих послуг, а подання вказаних заяв є правом сторони і наслідком таких дій є лише продовження процесуальних дій відносно первинних позовних вимог, тому покладати витрати з подання стороною такого процесуального документи повинно покладатися на заявника, який не зміг своєчасно і правильного сформувати свої процесуальні вимоги;

- необґрунтовано визначеною є тривалість часу надання послуги, зазначеної в п. 6 акту «участь у судовому засіданні», адже до процесуальних витрат включено витрати за участь у судових засіданнях;

- позивачем пораховано, що ним приймалося участь в 5 (ти) судових засіданнях вартість кожного такого засідання склала 3 500 грн, а загальна сума 17 600 грн. , однак, час витрачений представником для участі у вказаних судових засіданнях є нерівномірно розподілений, оскільки кожне судове засідання тривало різну кількість часу (одне засідання сторона витратила 5 хвилин, а на інше одну годину); при цьому, сторона з метою економії часу та витрат не була позбавлена можливості приймати участь в судових засіданням в режимі відеоконференції, а отже, в акті приймання-передачі наданої правничої допомоги зазначено неправдиву інформацію про тривалість судового засідання;

- позивачем не надано взагалі належних, допустимих та достатніх доказів, якими б підтверджувалась реальність надання правничої допомоги, реальність фактичного надання правничої допомоги саме адвокатом, зазначеним у таких документах;

- матеріали містять лише докази, які підтверджують підписання адвокатом процесуальних документів у даній справі, але не містять доказів на підтвердження їх підготовки;

- дії з підготовки та підписання процесуальних документів не є тотожними;

- судові витрати у виді «гонорару успіху», які поніс позивач, не відповідають принципу справедливості та не є такими, що були неминучими, а тому стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають;

- враховуючи мінімальну заробітну плату в Україні на 2024 рік у розмірі 7100 грн у порівняні з заявленими витратами понесеними відповідачем у розмірі 39 500 грн за підготовку двох процесуальних документів, з яких одна позовна заява та участі в 5-ти судових засіданнях, виникає питання непропорційної оплати праці.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

06.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду у відповідності до ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, в якому останній просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі № 910/2508/24 - залишити без змін.

В обгрунтування відзиву на апеляційну скаргу, позивач посилався на те, що:

- договір № 29/02/24 про надання правничої допомоги укладено до подачі позову, що унеможливлює зазначення в ньому номеру справи який присвоюється після реєстрацій позовної заяви; предметом договору №29/02/24 є надання правничої допомоги ТОВ «Теплоенергокомплект» у справі про стягнення суми боргу та визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» та Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ГЛОБУС»; саме стягнення заборгованості та визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню було предметом позову у справі №910/2508/24;

- акт приймання - передачі наданої правничої допомоги містить деталізований опис наданої правничої допомоги та час витрачений на її надання, що спростовує припущення апелянта про відсутність у вказаному акті даних про фактично витрачений час на надання правничої допомоги в рамках цієї справи;

- суд І інстанції у своєму рішенні зменшив розмір витрат на правову допомогу на вартість складання та подачі заяви про забезпечення позову (5200 грн.);

- з приводу заяви про зміну предмету позову, суд І інстанції зазначив що саме дії відповідача слугували підставою для складання та подання заяви про зміну предмету позову, тому що в процесі розгляду справи, відповідач -1 (скаржник) отримав від відповідача-2 суму банківської гарантії, що і зумовило необхідність складання та подання позивачем заяви про зміну предмету позову;

- скаржник помилково ототожнює тривалість судового засідання із участю адвоката у судовому засіданні;

- реальність надання правничої допомоги підтверджено наданими в матеріали справи доказами, а саме: Договором №29/02/24 про надання правничої допомоги від 29.02.2024, Додатковою угодою №1 від 29.02.2024 до договору №29/02/24, Ордером АІ №1559101 від 29.02.2024, Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги від 25.06.2024 до договору №29/02/24;

- скаржник не надав жодного доказу на спростування реальності надання правничої допомоги;

- скаржник не обґрунтовує чому на його думку вартість послуг з надання професійної правничої допомоги повинна визначатися виходячи із мінімальної заробітної плати в Україні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом передачі судової справи від 25.11.2024, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2024 витребувано у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №910/2508/24.

12.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду з місцевого господарського суду надійшли матеріали справи №910/2508/24.

З урахуванням перебування судді Станіка С.Р., у відпустах з 23.12.2024 по 24.01.2025 включно, вирішення питання щодо руху справи вирішується після виходу судді з відпустки.

У зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному з 22.01.2025, який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, вирішити питання щодо подальшого руху справи у визначеному складі суду - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 справу №910/2508/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів: Сибіга О.М., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 справу №910/2508/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 року у справі №910/2508/24, прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Станік С.Р., суддів: Сибіга О.М., Гончаров С.А., відкрито апеляційне провадження у справі №910/2508/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі №910/2508/24, розгляд призначено на 19.02.2025.

Усі процесуальні документи у справі направлені та отримані учасниками спору в електронні кабінети в системі «Електронний суд».

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав в умовах існуючого воєнного стану, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 64 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 19.02.2025 з?явися представник скаржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", який підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі № 910/2508/24 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" витрат на професійну правничу допомогу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" та Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" в судове засідання 19.02.2025 своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а саме: шляхом направлення ухвал Північного апеляційного господарського суду до елеткронних кабінетів користувачів ЄСІТС.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" було подано відзив на апеляційну скаргу.

Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" відзив на апеляційну скаргу - не надав, проте, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників позивача та відповідача-2 - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі по тексту - відповідач 1), Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (далі по тексту - відповідач 2, Банк), за яким, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, прийнятою судом першої інстанції протокольною ухвалою від 25.04.2024, просив суд стягнути з відповідача 1 на користь позивача заборгованості на суму 83 343,71 грн, забезпечення виконання договору на суму 890 280,00 грн та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Господарський суд міста Києва рішенням від 24.06.2024 у справі №910/2508/24 позов задовольнив повністю; стягнув з відповідача 1 на користь позивача 83 343,71 грн заборгованості, 890 280,00 грн забезпечення виконання Договору та 11 683,48 грн судового збору.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач 1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі №910/2508/24 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" відмовити повністю.

Північний апеляційний господарський суд:

- постановою від 17.09.2024 апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі №910/2508/24 залишив без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2024 у справі №910/2508/24 залишив без змін; судові витрати за подання апеляційної скарги поклав на відповідача;

- додатковою постановою від 24.09.2024: заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" - Погребного Євгена Леонідовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі №910/2508/24 задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, пр. Гузара Любомира буд. 44, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42795490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" (04128, м. Київ, вул. Туполєва, буд 16, офіс 17, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23390015) 7 000,00 грн (сім тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

28.06.2024 від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 39550,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково, а саме: присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34300 (тридцять чотири тисячі триста) грн 00 коп., в іншій частині заяви відмовлено.

Додаткове рішення мотивоване тим, що врахувавши характер спору, складності справи, обсягу наданих позивачу по справі адвокатом послуг, а також розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку , що витрати по їх оплаті підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 34 300,000 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права, згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

У позовній заяві позивач вказав, що орієнтовна сума витрат на правову допомогу складає 40000,00 грн. Докази щодо надання правової допомоги та розрахунок відповідних витрат буде надано суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 39550,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Як підтверджується наявними матеріалами справи, 29.02.2024 між Адвокатським об`єднанням "Сокіл" (Виконавець) та позивачем (Клієнт) укладено Договір №29/02/04 про надання правової допомоги, за умовами якого Виконавець зобов`язується надавати правничу допомогу Клієнту у справі про стягнення суми боргу та визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" та АТ "Комерційний банк "Глобус" в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а Клієнт зобов`язується у свою чергу оплачувати Виконавцю гонорар за надання правничої допомоги згідно статті 3 даного Договору.

За умовами Договору, надання правничої допомоги Виконавцем Клієнту полягає у наступному: надання усних та письмових консультацій по законодавству України; представництво Клієнта в усіх органах судової системи незалежно від юрисдикції з усіма правами наданими Клієнту законодавством України. Зокрема, для виконання пункту 1.2.3 Договору Виконавцем Клієнт надає Виконавцю право підписувати та пред`являти від його імені та у його інтересах відповідний позов (позови), заперечення та відзиви на них, брати участь у судових засіданнях, надавати докази, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення від імені Клієнта, повністю або частково відмовлятися від позовних вимог, визнавати повністю або частково позови, змінювати підстави або предмет позовів, зменшувати або збільшувати позовні вимоги, укладати мирові угоди, передавати справу на розгляд третейського суду, знайомитись з матеріалами справи в тому числі журналом судового засідання, робити з них копії, оскаржувати рішення (ухвали, постанови) суду та користуватись іншими процесуальними правами, що передбачені законодавством України, в також отримувати, підписувати та подавати від імені Клієнта та у його інтересах усі необхідні документи, у тому числі позовну заяву, апеляційну та касаційну скарги, доповнення до них, заяви про зміну підстави або предмету позову, заяви про збільшення/зменшення позовних вимог, заяви по суті спору та з процесуальних питань, готувати та подавати претензії, заяви, скарги, клопотання та додаткові документи до них.

Сторони погодили, що розмір гонорару та порядок його оплати визначається Сторонами Договору у Додатковій угоді до даного Договору (пункт 3.1 Договору).

Даний Договір укладений на необмежений строк та набирає чинності з моменту його підписання (пункт 5.1 Договору). Дія даного Договору може бути припинена за взаємною згодою Сторін або за бажанням однієї Сторони з завчасним попередженням іншої Сторони за п`ять днів до дати його розірвання (пункт 5.2 Договору).

Додатковою угодою №1 від 29.02.2024 до Договору Сторони визначили розмір гонорару Виконавця. За домовленістю Сторін вартість однієї години надання правничої допомоги становить 3500,00 грн (пункт 4 Додаткової угоди №1 від 29.02.2024 до Договору).

Сторони погодили, що такий вид правничої допомоги як участь у судовому засідання обраховується за вартістю однієї години надання правничої допомоги (3500,00 грн) за кожне судове засідання, у якому приймав участь адвокат Виконавця, незалежно від тривалості такого судового засідання (пункт 5 Додаткової угоди №1 від 29.02.2024 до Договору).

Пунктом 7 Додаткової угоди №1 від 29.02.2024 до Договору Сторони погодили, що передача правничої допомоги відбувається шляхом підписання Сторонами акта приймання-передачі наданої правничої допомоги.

Відповідно до ч.1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1, ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В свою чергу, доводи скаржника про те, що наданий позивачем договір № 29/02/24 від 29.02.2024, укладений між Адвокатським об`єднанням «Сокіл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» не містить як істотних умов договору, з огляду на положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зокрема ціни договору чи тарифів адвоката, так і інформації про надання правничої допомоги за ним в рамках цієї справи, а отже враховуючи положення статті 638 Цивільного кодексу України та зміст наданого договору, він не може вважатись укладеним - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необгрунтовані, оскільки договір № 29/02/24 про надання правничої допомоги від 29.02.2024 укладено до подачі позову, що унеможливлює зазначення в ньому номеру справи який присвоюється після реєстрацій позовної заяви; предметом договору №29/02/24 є надання правничої допомоги ТОВ «Теплоенергокомплект» у справі про стягнення суми боргу та визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» та Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ГЛОБУС»; саме стягнення заборгованості та визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню було предметом позову у справі №910/2508/24.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що сторони договору №29/02/24 про надання правничої допомоги погодили, що розмір гонорару визначається сторонами у додатковій угоді до даного договору (п. 3.1 Договору). Додатковою угодою №1 від 29.02.2024 до Договору сторони визначили розмір гонорару виконавця, який залежить від кількості годин, затрачених виконавцем на надання правничої допомоги клієнту та вартості однієї години надання правничої допомоги (п.2 додаткової угоди). Також сторони договору передбачили, що гонорар за надання правничої допомоги обраховується шляхом множення загальної кількості годин, затрачених Виконавцем на надання правничої допомоги Клієнту, на вартість однієї години надання правничої допомоги та визначили вартість однієї години надання правничої допомоги у сумі 3500,00 гривень (п. 3, 4 додаткової угоди). Наведені обставини були вірно встановлені судом першої інстанції, і що спростовує доводи скаржника як про відсутність в договорі розміру гонорару та порядку його визначення, так і спростовує доводи скаржника про неукладеність відповідного договору в розумінні ст. 638 Цивільного кодексу України.

Згідно Акта приймання-передачі наданої правничої допомоги від 25.06.2024 до Договору, Виконавець надав, а Клієнт прийняв правничу допомогу у справі №910/2508/24 у Господарському суді міста Києва, а саме:

1. Підготовка та подання позовної заяви включає

1.1 аналіз та вивчення матеріалів справи для подання позовної заяви, аналіз судової практики - 1,2 години (4200,00 грн); 1.2 складання та подача позовної заяви - 2 години (7000,00 грн);

2. Складання та подача заяви про забезпечення позову - 1,5 годин (5250,00 грн);

3. Складання та подача відповіді на відзив - 1,1 години (3850,00 грн);

4. Складання та подача заяви про зміну предмета позову - 0,5 годин (1750,00 грн); участь адвоката у судовому засіданні - 5 годин. Загальна вартість наданих послуг згідно акту складає 39550,00 грн.

З урахуванням наведеного, дослідивши вказаний Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 25.06.2024, суд апеляційної інстанції встановив, що вказаний Акт містить деталізований опис наданої правничої допомоги та час витрачений на її надання, що спростовує доводи скаржника про відсутність у вказаному акті даних про фактично витрачений час на надання правничої допомоги в рамках розглядуваної справи, а доводи скаржника про відсутність у вказаному Акті саме достовірних даних - є припущеннями, які не були доведені в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, позивач здійснив оплату на користь Адвокатського об`єднання "Сокіл" у розмірі 39550,00 грн згідно платіжної інструкції №3169 від 15.06.2024 на суму 15050,00 грн та № 3171 від 26.06.2024 на суму 24500,00 грн.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, об`єднана палата Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, саме суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим.

Згідно із частинами 4, 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 15.06.2022 у справі №910/12876/19 зазначила, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач-1 своїм правом, визначеним у частині 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, скористався, надавши заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

ЄСПЛ вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" та у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

У рішенні від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними, а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розмір витрат, заявлений позивачем не є надмірним порівняно з предметом спору, проте, витрати на складання та подання заяви про забезпечення позову - дійсно не були необхідними, оскільки по-перше, у задоволенні такої заяви відмовив у задоволенні відповідної заяви, в зв`язку з її необґрунтованістю. А, по-друге, відповідач виконав рішення у справі в добровільному порядку, що додатково підтверджує безпідставність звернення до суду з заявою про забезпечення позову позивачем. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу на вартість складання та подачі заяви про забезпечення позову (5250,00 грн).

Щодо заперечень відповідача про включення вартості складання та подання заяви про зміну предмету позову, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Позиція позивача, викладена у позовній заяві була актуальна станом на день подання позовної заяви, проте в процесі розгляду справи, відповідач-1 отримав від відповідача-2 суму банківської гарантії, що і зумовило необхідність складання та подання заяви про зміну предмету позову. Тобто саме дії відповідача-1 стали підставою для складання та подання заяви про зміну предмету позову. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному додатковому рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що в договорі на правову допомогу сторони обумовили, що в будь-якому випадку тривалість судового засідання сторонами приймається та оплачується, як 1 година, незалежно від того тривало засідання більше чи менше 1 години. Матеріалами справи підтверджується, що представник позивача приймав участь у 5 судових засіданнях. А отже, вартість вказаних послуг становить 17500,00 грн.

Суд апеляційної інстанції встановив, що в п. 5 Акту вказано загальну вартість судових засідань 17600,00 грн (допущено описку), проте з загального перерахунку суми 39550,00 грн вбачається, що позивачем враховано вірну суму - 17500,00 грн.

Доводи скаржника про необгрунтованість визначення тривалості часу надання послуги, зазначеної в п. 6 акту «участь у судовому засіданні» - судом апеляційної інстанції відхиляються, з огляду на те, що поняття тривалість судового засідання із участю адвоката у судовому засіданні - є різними правовими категоріями, а участь адвоката у судовому засіданні є не формальною присутністю на ньому, а є підготовкою адвоката до цього засідання, витраченим часом на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікуванням та безпосередньою участю у судовому засіданні.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка стверджує про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування щодо невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Також, реальність надання адвокатом позивача правничої допомоги підтверджено наданими в матеріали справи доказами, а саме: Договором №29/02/24 про надання правничої допомоги від 29.02.2024, Додатковою угодою №1 від 29.02.2024 до договору №29/02/24, Ордером АІ №1559101 від 29.02.2024, Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги від 25.06.2024 до договору №29/02/24, а також здійсненням оплати на користь Адвокатського об`єднання "Сокіл" у розмірі 39550,00 грн згідно платіжної інструкції №3169 від 15.06.2024 на суму 15050,00 грн та № 3171 від 26.06.2024 на суму 24500,00 грн. В свою чергу, скаржником не було надано належних, допустимих та більш вірогідних доказів в розумінні ст. ст. 76,77, 79 Господарського процесуального кодексу України в спростування реальності надання правничої допомоги, зокрема і в частині оспорюваної ним суми.

Також, посилання скаржника на те, що враховуючи мінімальну заробітну плату в Україні на 2024 рік у розмірі 7100,00 грн у порівняні з заявленими витратами понесеними відповідачем у розмірі 39500,00 грн за підготовку двох процесуальних документів, з яких одна позовна заява та участі в 5-ти судових засіданнях, внаслідок чого у скаржника виникає питання непропорційної оплати праці - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вказані питання не входять до меж та підстав питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розумінні ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, та з урахуванням того, що як зазначалось вище, (1) реальність надання адвокатом позивача правничої допомоги підтверджено наданими в матеріали справи доказами, а саме: Договором №29/02/24 про надання правничої допомоги від 29.02.2024, Додатковою угодою №1 від 29.02.2024 до договору №29/02/24, Ордером АІ №1559101 від 29.02.2024, Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги від 25.06.2024 до договору №29/02/24, а також здійсненням оплати на користь Адвокатського об`єднання "Сокіл" у розмірі 39550,00 грн згідно платіжної інструкції №3169 від 15.06.2024 на суму 15050,00 грн та № 3171 від 26.06.2024 на суму 24500,00 грн., (2) а скаржником не було надано належних, допустимих та більш вірогідних доказів в розумінні ст. ст. 76,77, 79 Господарського процесуального кодексу України в спростування реальності надання правничої допомоги, зокрема і в частині оспорюваної ним суми.

Отже, дослідивши наявні матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з огляду на заявлений предмет спору та обсяг наданих позивачу послуг, розмір витрат на правову допомогу є обгрунтованим у сумі 34300,00 грн за виключенням вартості складання та подання заяви про забезпечення позову (5250,00 грн), а тому з відповідача-1, як особи до якої задоволено позов, підлягають стягнення на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 34300,00 грн.

Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції проігноровано аргументи ТОВ «Оператор ГТС України» щодо того, що заявлена до стягнення сума є необґрунтованою, непропорційною до предмета спору, неспівмірною зі складністю справи та явно завищеною у порівнянні з фактично наданими послугами Адвокатського об`єднання «Сокіл» - судом апеляційної інстанції відхиляються як необгрунтовані та такі, що не були доведені скаржником в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, та спростовуються як наявними у справі доказами так і встановленими судом обставинами обгрунтованості, пропорційності до предмета спору, співмірністю зі складністю справи та відповідністю фактично наданим послугам в сумі, присудженій до стягнення - 34 300,00 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про розподіл судових витрат шляхом стягнення з відповідача-1 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанцій у загальному розмірі 34 300,00 грн., і вказана сума є співмірною обсягу наданих адвокатом послуг, з урахуванням предмету спору та характеру спірних правовідносин.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведені обставини та матеріали справи, апеляційний господарський суд вважає, що додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі №910/2508/24 ухвалено з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 року у справі №910/2508/24 - залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 року у справі №910/2508/24 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/2508/24 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання постанови: 20.02.2025.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

О.М. Сибіга