ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2025 р.м. ХарківСправа № 922/4576/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Бурда Станіслава Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрім Логістік" (пр.Московський, буд. 247, м. Харків, 61037; )
про стягнення 57282,12 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Бурда Станіслав Володимирович (РНОКПП НОМЕР_1 ) 20.12.2024 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрім Логістік" () про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 57282,12 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов Договору на організацію автомобільного перевезення № 19-05 від 09.05.2024 та приписів чинного законодавства, не виконав зобов`язання з надання послуг з перевезення вантажу та не повернув позивачу попередню оплату.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.12.2024 позовну заяву фізичної особи - підприємця Бурда Станіслава Володимировича прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/4576/24; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Вказаною ухвалою відповідачу, згідно з частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Проте, відповідач своїм правом на подання відзиву у справі не скористався.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 24.12.2024 двічі була надіслана на адресу відповідача (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), проте двічі повернута до господарського суду без вручення адресатові

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем) належить до відомостей про фізичну особу - підприємця, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Як унормовано частиною 1, 2, 4 статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Таким чином, відомості про місцезнаходження відповідача, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є офіційним та достовірним підтвердженням зазначеної інформації.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Також відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України, юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку, що не було зроблено відповідачем .

На підставі викладеного, відповідач несе ризики такої своєї поведінки, що цілком залежала від його волі.

Відповідно до ч. 4 ст.13 ГПК УКраїни, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, а саме до 17.02.2025р. не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд констатує про те, що ним було дотримано строки розгляду справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

09.05.2024 між фізичною особою - підприємцем Бурда Станіславом Володимировичем (позивач, експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стрім Логістік" (відповідач, виконавець) було укладено Договір на організацію автомобільного перевезення № 19-05.

Згідно з п. 1.1 вищевказаного Договору, цей Договір визначає порядок взаємовідносин, що виникають між сторонами при наданні виконавцем послуг з організації перевезення вантажів експедитора на території України або у міжнародному сполученні.

Відповідно до п. 2.1 Договору, на кожне окреме перевезення експедитор оформлює заявку, яка містить опис умов і особливостей перевезення, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 3.1 Договору, експедитор інформує виконавця про обсяги необхідних послуг, про кількість та про зміст своїх вимог до автомобільного транспорту не пізніше 48 годин до початку перевезення. Інформація подається у вигляді Заявки у якій вказується: дата і точна адреса місця навантаження і розвантаження вантажу із зазначенням контрактних телефонів; маршрут руху; форма і строк оплати; відомості про вантаж та інше.

За умовами п. 3.2 Договору, Заявка експедитора повинна бути підписана уповноваженими представниками сторін і скріплена їх печатками. Заявка може бути відправлена виконавцю електронною поштою, що має юридичну силу оригіналу. Підписання заявки обома сторонами є підтвердженням прийняття Заявки до виконання.

Згідно з п. 4.3 Договору, виконавець зобов`язується:

- письмово (у тому числі за допомогою електронної пошти) підтвердити прийом Заявки до виконання. Підписання Заявки обома сторонами є підтвердженням прийняття Заявки до виконання;

- забезпечувати доставку вантажу вантажоодержувачу у зазначений у заявці строк;

- організовувати подачу під навантаження справного у технічному і комерційному рухомого складу (далі по тексту - транспортні засоби, автомобілі);

- прийняти і перевірити усі документи, необхідні для безперешкодного перевезення та митного оформлення вантажу, і, у разі неправильного оформлення, негайно повідомити про це експедитора;

- негайно інформувати експедитора про будь-які відхилення від обумовлених у Заявці умов, а також про всі проблеми: затримки, пошкодження, аварії, які виникають у процесі здійснення навантаження, транспортування, розвантаження, проходження митних процедур на кордоні; тощо.

Згідно з п. 5.1 Договору, перелік послуг, що надаються, а також їх вартість, встановлюються за згодою сторін у Заявках та/або додатках та/або додаткових угодах до цього Договору.

Згідно з п. 5.2 Договору, розрахунки за надані виконавцем послуги здійснюються шляхом банківського переказу експедитором грошових коштів на рахунок виконавця, якщо інше не обумовлене сторонами у Заявці/Додатку.

У пункті 5.3 цього Договору сторони визначили, що оплата послуг за цим Договором здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання експедитором оригіналів документів (ТТН/СМЯ, видаткова накладна, оригінал рахунку виконавця, оригінал акту виконаних робіт/наданих послуг).

Відповідно до п. 5.4 Договору, підтвердженням належного надання послуг виконавцем за цим Договором є акт виконаних робіт/наданих послуг, підписаний обома сторонами.

Згідно з п. 6.1 Договору, у разі не виконання або неналежного виконання зобов`язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України і положень цього Договору.

За умовами п. 10.1 Договору, Договір вступає у силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2024 року.

Також, Сторонами було укладено відповідну Заявку на перевезення вантажу.

Згідно із Заявкою на перевезення вантажу № 109/05 від 09.05.2024, виконавець взяв на себе зобов`язання здійснити перевезення вантажу - "Соя в Біг-Бегах", з датою вивантаження 23.05.2024, за адресою вантажоодержувача 7942NL Мерреl, за допомогою автомобілю VOLVO НОМЕР_2 , П/П Шегини, на умовах розрахунку: 2700 євро готівковому розрахунку в гривні, 50% після замитнення авто та 50% при наданні оригіналів документів (рахунок, 2 акти, 2 договори, CMR) на протязі 5 днів.

Відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату № 13052024/1 від 13.05.2024 на суму 114 564,24 грн.

14.05.2024 позивач сплатив відповідачеві за надання послуг попередню оплату (на умовах вищезазначених заявок) згідно з платіжною інструкцією № 92 від 14.05.2024 на суму 57 282,12 грн.

Як вказує позивач, з моменту здійснення позивачем попередньої оплати, позивач безліч разів намагався зв`язатися із відповідачем з метою з`ясування питання щодо стану виконання договірних зобов`язань, однак відповідач, після отримання коштів від позивача на свій рахунок, на зв`язок не виходив станом по теперішній час.

Отже, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання, які виникли на підставі Договору на організацію автомобільного перевезення № 19-05 від 09.05.2024 та Заявки № 109/05 від 09.05.2024. Послуги, передбачені Договором, відповідачем позивачу надані не були, відповідно, жодних дій, направлених на належне виконання зобов`язання, відповідач не вчинив, у зв`язку з чим позивач письмово звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми коштів у розмірі 57282,12 грн, перерахованих як попередня оплата за Заявкою, та повідомив про розірвання Договору.

Однак, відповіді на свою письмову претензію позивач не отримав.

У зв`язку із повним невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором, жоден акт виконаних робіт/наданих послуг не складався, відповідачем позивачу не направлявся, відповідно, підписаний обома сторонами акт, про який зазначено у п.5.4 Договору як підтвердження належного виконання послуг виконавцем за Договором, відсутній.

Відповідно до частини 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 509 та ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями ст. ст. 11, 629 ЦК України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 306 Господарського кодексу України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1, 2, 5 ст. 307 ГК України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

За приписами ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 1-3 ст. 909 ЦК України).

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт", договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Частиною 2 ст. 52 Закону України "Про автомобільний транспорт" врегульовано, що автомобільний перевізник зобов`язаний, зокрема забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи Інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 612 Цивільного кодексу України та частин 1, 2 статті 220 Господарського кодексу України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо перевезення обумовленого вантажу автомобільним транспортом у погоджений сторонами строк, суд на підставі наявних у матеріалах справи доказів приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу суму попередньої оплати у розмірі 57282,12 грн, на яку не було виконано перевезення.

Відтак, позовні вимоги фізичної особи - підприємця Бурда Станіслава Володимировича підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрім Логістік" (пр.Московський, буд. 247, м. Харків, 61037; ) на користь Фізичної особи - підприємця Бурда Станіслава Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) - грошові кошти в сумі 57282,12 грн; витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "17" лютого 2025 р.

Суддя Н.М. Кухар