ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2025 р. Справа№ 910/19537/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Макухи А.О.,

розглянувши заяву арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича

про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат (вх. № 09.1-11/431/25 від 27.01.2025)

до постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 04.09.2024 (повний текст складено 02.10.2024, суддя Івченко А.М.)

у справі №910/19537/23

за заявою арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "Гапоненко Роман і партнери" (код 33060522)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 визнано кредитором у справі № 910/19537/23 по відношенню до боржника:

- арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича на суму 68840 грн, з яких: 26840 грн - перша черга; 42000 грн - четверта черга;

у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" з грошовими вимогами до боржника відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 щодо відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" з грошовими вимогами до боржника, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" з грошовими вимогами до боржника.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі №910/19537/23 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/19537/23 залишено без змін.

21.01.2025 представник арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення витрат на правничу допомогу, а саме: Договір №68/11-2024 від 04 листопада 2024 року, Додаткова угода №1 від 04.11.2024 року до Договору №68/11-2024 від 04.11.2024 року, Акт виконаних робіт №1 від 21.01.2025 року до Договору №68/11-2024 від 04.11.2024 року.

27.01.2025 арбітражний керуючий Корольов Вадим Вячеславович подав заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 30000 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 призначено розгляд справи № 910/19537/23 в судовому засіданні на 11.02.2025.

11.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" подало заперечення на клопотання арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича, в яких зазначило, що не є стороною у даній справі, а тому на нього не можуть бути покладені витрати, пов`язані з розглядом справи. Крім того, Товариство посилається на судову практику Верховного Суду щодо необхідності дослідження та оцінки доданих заявником до заяви документів, а також щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з власної ініціативи.

Розглянувши заяву конкурсного кредитора та матеріали справи, колегія судів дійшла висновку про її часткове задоволення та необхідність прийняти додаткову постанову з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Сукупний аналіз пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України дає можливість дійти висновку, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 ГПК України).

Згідно з частиною 5 статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справи; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Як було встановлено вище, постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі №910/19537/23 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/19537/23 залишено без змін.

У зв`язку з відхиленням апеляційної скарги судові витрати, які понесені учасниками апеляційного розгляду, підлягають покладенню на заявника апеляційної скарги за правилами ч. 4 ст. 129 ГПК України.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" про неможливість покладення на нього судових витрат з огляду на те, що товариство не є стороною справи.

У відповідності до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства сторонами у справі про банкрутство є боржник, конкурсні кредитори, забезпечені кредитори. Кредитор юридична або фізична особа, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" бере участь у даній справі як конкурсний кредитор, оскільки звернувся до боржника із заявою з грошовими вимогами, а відтак має всі процесуальні права та несе всі процесуальні обов`язки сторони справи про банкрутство, в тому числі і тягар відшкодування судових витрат іншої сторони, в даному випадку, іншого конкурсного кредитора, який заперечував проти апеляційної скарги.

У відзиві представник арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича визначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які кредитор Корольов В.В., очікує понести в зв`язку із розглядом апеляційної скарги - 30 000 грн (витрати на професійну правничу допомогу адвоката), а докази, що підтверджують надання правничої допомоги Корольову В.В. буде надано додатково.

21.01.2025 представник арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення витрат на правничу допомогу, а саме: Договір №68/11-2024 від 04 листопада 2024 року, Додаткова угода №1 від 04.11.2024 року до Договору №68/11-2024 від 04.11.2024 року, Акт виконаних робіт №1 від 21.01.2025 року до Договору №68/11-2024 від 04.11.2024 року.

У заяві про ухвалення додаткового рішення Корольов В.В. просить стягнути з заявника апеляційної скарги на його користь 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Таким чином, судові витрати складаються із витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 30000 грн.

Так, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу (правову) допомогу суду подані Договір №68/11-2024 від 04 листопада 2024 року із Адвокатським бюро "Олексія Романченко", Додаткова угода №1 від 04.11.2024 року до Договору №68/11-2024 від 04.11.2024 року, Акт виконаних робіт №1 від 21.01.2025 року до Договору №68/11-2024 від 04.11.2024 року.

В додатковій угоді №1 від 04.11.2024 (пункт 2) сторони погодили гонорар адвоката в суді апеляційної інстанції в сумі 30000 грн, розмір якого не залежить від результатів розгляду справи.

У акті № 1 від 21.01.2025 міститься опис наданих адвокатом послуг, а саме:

аналіз та вивчення ухвали Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 року по справі №910/19537/23, ознайомлення з матеріалами, документами та їх аналіз - витрачено 2 години;

підготовка, складення та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮФІТЕКС» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 року - витрачено 4 години;

підготовка, складення та подання до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу - 2 години;

Під час надання правової допомоги Клієнту у суді апеляційної інстанції Адвокатським бюро витрачено 8 годин.

Вказані послуги узгоджуються з фактично наданими послугами, зокрема, адвокат здійснив аналіз документів у справі, підготував заяву по суті справи (відзив на апеляційну скаргу) та заяву з процесуальних питань (заперечення щодо судових витрат).

Таким чином, фактичний розмір витрат на правничу допомогу конкурсного кредитора у суді апеляційної інстанції склав 30000 грн.

В той же час заявник апеляційної скарги подав заперечення на клопотання арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича, в яких посилається на судову практику Верховного Суду щодо необхідності дослідження та оцінки доданих заявником до заяви документів, а також щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з власної ініціативи.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як зазначає Верховний Суд у численних судових рішеннях, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини 4 статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Колегія суддів також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5- 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись зазначеними приписами статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як було встановлено вище, конкурсний кредитор Корольов В.В. фактично поніс витрати на правничу допомогу в сумі 30000 грн, що відповідає розміру гонорару адвоката в укладеній між клієнтом та адвокатським бюро договорі та додатковій угоді до нього, а обсяг послуг правничої допомоги підтверджений належними та достатніми доказами - актом та матеріалами справи.

Під час розгляду справи у порядку господарського судочинства, враховуючи принцип змагальності та обов`язок доказування у справі з огляду на приписи статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши умови договору, додаткової угоди до нього, рахунки із описом наданих адвокатом послуг, установивши своєчасність подання заявником відповідних доказів витрат на професійну правничу допомогу, перевіривши обґрунтованість поданих розрахунків витрат, заперечення заявника апеляційної скарги та керуючись статтями 126, 129 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви.

Колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених стороною на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, про які йшлося у цій додатковій постанові вище, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про покладення на заявника апеляційної скарги судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених Корольовим В.В. у суді апеляційної інстанції, у розмірі 15000 грн, з огляду на право суду зменшити розмір витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Керуючись ст. ст. 129, 244, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича задовольнити частково.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" (ідентифікаційний код 41526349; місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77, офіс 609) на користь арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; адреса: 61057, м. Харків, вул. Римарська, 25, оф.2а) 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн витрат на правничу професійну допомогу в суді апеляційної інстанції.

В решті вимог відмовити.

Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.02.2025.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.В. Отрюх

О.М. Остапенко