УХВАЛА

12 лютого 2025 року

м. Київ

cправа № 908/1900/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Жайворонок Т.Є.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1

про відстрочення оплати судового збору

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2024

в справі

за позовом Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО"

до 1) Фермерського господарства "СТЕМ",

2) ОСОБА_1 ,

про стягнення 1 238 265,42 грн,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2024 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся засобами поштового зв`язку (зареєстровано судом 23.12.2024) до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2024 у справі № 908/1900/23 скасувати; направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 16.01.2025 залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків, шляхом подання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме - у сумі 3 028, 00 грн.

Скаржнику роз`яснено наслідки невиконання ухвали Верховного Суду від 16.01.2025, передбачені частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали Верховного Суду від 16.01.2025 у справі № 908/1900/23 надіслано поштовим оператором "Укрпошта" 21.01.2025 на адресу представника ОСОБА_1 (відповідно до ордеру від 26.09.2023 № 1142272) - адвокату Ковальову Дмитру Валерійовичу (69005, м. Запоріжжя, бульвар Центральний, 3/171) та отримано вказаною особою особисто 27.01.2025, на підтвердження чого наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 492, яке повернулося на адресу Верховного Суду 04.02.2025.

Скаржник звернувся 03.02.2025 засобами поштового зв`язку (зареєстровано судом 07.02.2025) до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2024 у справі № 908/1900/23. Обґрунтовуючи клопотання, скаржник, зокрема, зазначає, що Фермерського господарства "СТЕМ", керівником якого є ОСОБА_1 , перебуває в окупації на території Мелітопольського району Запорізької області та немає можливості вести господарську діяльність. Зазначені обставини унеможливлюють для відповідача - 2 оплату судового збору за звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положення вказаної норми містять виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 висловлена наступна правова позиція:

У пункті 37 "З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення;

у пункті 39 "Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена";

у пункті 41 "Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним".

Відповідно до положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до відповідача - фізичної особи за наявності відповідної підстави, визначеної зазначеною нормою. (Пункти 61, 70 постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 906/308/20).

Отже, питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору є правом суду, а не обов`язком.

Верховний Суд звертається до правової позиції викладеної в ухвалі Верховного Суду від 15.07.2024 № 917/1920/21, щодо доказів, якими можуть / могло бути підтверджено наявність майнового стану сторони, з якої вбачається, що:

"Суд зазначає, що положення статей Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява № 71731/01; пункти 63-64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява № 73547/01).

З урахуванням зазначених рішень Європейського суду з прав людини, Верховний Суд, у постановах від 21.10.2022 у справі № 905/1059/21 та від 30.11.2022 у справі № 905/1060/21, зробив висновок, що скрутний майновий стан підтверджується відповідними доказами, які містять інформацію, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7 (див. ухвали Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 921/2/21(921/463/22), від 17.07.2023 у справі № 757/14112/20-ц, від 03.05.2022 у справі № 914/1147/20, від 10.11.2021 у справі № 922/1429/19, від 06.06.2021 у справі № 922/1775/19 та інші)".

Такої ж правової позиції щодо доказів висловлено й в низці інших ухвалах Верховного Суду, зокрема, від 26.04.2024 у справі № 910/5346/23, від 18.07.2024 у справі № 924/681/22.

Отже, положення Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням, у порядку статті 86 ГПК України та дотриманням статей 73, 76- 79 ГПК України.

Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо, які підтверджують у сукупності на визначений конкретний період майновий стан особи.

Скаржником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності у нього коштів та/або неможливості сплати судового збору за наведених доводів, а клопотання заявлено без підтверджуючих документів в обґрунтування відповідних тверджень щодо неможливості сплати судового збору.

Суд зауважує, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи передбачені статтею 8 Закону України "Про судовий збір" умови, клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги задоволенню не підлягає.

Разом з тим, недоліки касаційної скарги мали бути усунуті скаржником у строк до 06.02.2025 включно.

Тобто строк встановлений ухвалою від 16.01.2025 на момент звернення з клопотанням про відстрочення виконання сплати судового збору не сплинув.

Відповідно до частини другої статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи вищезазначене, суд касаційної інстанції вважає за можливе продовжити скаржнику - ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2024 у справі № 908/1900/23, яку ухвалою Верховного Суду від 16.01.2025 було залишено без руху.

Керуючись статтями 119, 174, ,234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення оплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2024 у справі № 908/1900/23.

2. Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2024 у справі № 908/1900/23.

3. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги щодо сплати судового збору, який не перевищує десять днів з дня вручення цієї ухвали.

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Т. Є. Жайворонок