ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/213/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Бугайчук М.В. - адвокат, ордер серії АМ №1050491 від 31.03.2023,

від відповідача: Бугайчук М.В. - адвокат, ордер серії АМ №1050491 від 31.03.2023.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 1 499 734,68 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 499 734,68 грн. безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем самовільно та на власний розсуд збільшив ціну за постачання електроенергії, в результаті чого кількість поставленої електричної енергії є меншою. Тому позивач вважає 1 499 734,68 грн. сумою, що перевищує вартість отриманих послуг та сплачено відповідачу без належних на те підстав.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.02.2024 прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

16.04.2024 через систему "Електронний кабінет" від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що відповідно до комерційної пропозиції № 2 ZHOEK-06-0030 для споживачів за "вільними цінами" із середньомісячним споживанням від 50тис.кВт.год до 200тис.кВт.год від 01.09.2019 сторони погодили ціну за електричну енергію (грн. за 1кВт*год без ПДВ) для об`єктів Споживача (позивача), яка визначається за формулою:

Ц(спож)=Ц(фср)+Цп+Тпередача, (грн./кВт*год), де:

Ц(фср) - фактична середньозважена ціна купівлі електричної енергії для Споживача на ринках електричної енергії за розрахунковий місяць, грн./кВт*год (з урахуванням зборів та платежів, що передбачені чинним законодавством України);

Цп - ціна на послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу, грн./ кВт*год =0,01200;

Тпередача - тариф за послуги з передачі електричної енергії ДП НЕК "Укренерго".

В серпні, вересні 2019 р. становить 0,31214 грн/кВт*год, без урахування податку на додану вартість (згідно постанови НКРЕКП від 12.07.2019 р. № 1411).

Ціна на електроенергію для Споживача Ц(спож) та/або її складові можуть додатково включати всі обов`язкові податки (крім ПДВ, що обліковується окремо), збори, платежі, що передбачені правилами ринків електроенергії, законодавством та іншими нормативними документами (зокрема акцизний податок, внески на регулювання , вартість послуг Оператора ринку, що надаються на РДН/ВДР тощо).

Всі складові ціни, крім Цп, є такими що не залежать від Постачальника, та можуть бути змінені в рамках даної комерційної пропозиції з терміновим повідомленням Споживача про зміни.

Порядок формування ціни, встановлений у комерційній пропозиції може бути змінений. Про зміну споживач буде повідомлений не пізніше, ніж за 20 днів до дати початку дії зміни, шляхом направлення Постачальником повідомлення Споживачу про внесення змін до «комерційної пропозиції» та викладенням її в новій редакції.

Орієнтовна ціна електричної енергії для Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" становить 1,77200 грн/кВт*год без урахування ПДВ, послуг з розподілу та послуг з передачі електричної енергії.

Разом з тим, відповідач зауважив, що в рахунках за спожиту електричну енергію була зазначена складова ціни на електроенергію, яка складалася з ціни постачання електроенергії та з послуги передачі електричної енергії ДП "НЕК Укренерго", яка згідно постанови НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020 на рівні 293,93 грн/МВт*год (без урахування податку на додану вартість), що за один кВт*год становить 0,29393 грн. Виходячи з викладеного та враховуючи позицію Позивача ціна електричної енергії становить 2,06593 грн. за кВт*год (1,77200+0,29393), а з врахуванням ПДВ складає 2,4791916 грн.

Отже, на думку відповідача, уму коштів, яку повинен був отримати останній становить:

4 211 392 кВт*год * 2,4791916 грн. = 10 440 847,67 грн.

Тобто різниця між сумою, яка сплачена і яка повинна була бути сплачена становить:

10 454 838,63 грн. - 10 440 847,67 = 13 990,96 грн.

В фактичних рахунках, які отримувались позивачем зазначались: період, номер, дата та назва рахунку, одиниці виміру, кількість, ціна, сума. Тому твердження позивача, на думку відповідача, щодо незнання ціни за якою здійснювався розрахунок не відповідає дійсності. Це також підтверджується листом позивача за № 789 від 28.09.2021 та відповіддю відповідача за № 3563-06 від 01.10.2021.

13.05.2024 через систему "Електронний кабінет" від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вчергове відзначив, що за результатом розгляду справи № 906/535/22 встановлено факт безпідставного завищення ціни відповідачем позивачу та відзначено, що Комерційна пропозиція № 2 ZHOEK-06-0030 передбачає ціну, відмінну від тієї, що визначена ТОВ "ЖОЕК" у виставлених рахунках для ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія", на підставі яких останнім здійснювалась оплата починаючи ще з 01.09.2019 по 31.12.2021. Господарський суд Житомирської області в своєму рішенні у справі № 906/535/22 дійшов висновку, який обґрунтовує позовні вимоги в справі № 906/213/24: "Суд дійшов до висновку про неправомірне завищення позивачем тарифів на електричну енергію, спожиту відповідачем, тому здійснює власний розрахунок боргу за договором№06-102-Ввід28.12.2018 з врахуванням відомостей, наданих позивачем у додаткових поясненнях від 04.10.2022р.".

До того ж посилання відповідача на Постанову НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020 позивач вважає безпідставним та необґрунтованим,, оскільки в наведеній постанові та Порядку формування інвестиційних програм ліцензіатів з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами та з виробництва теплової та/або електричної енергії на атомних електростанціях, гідроелектростанціях та гідроакумулюючих електростанціях, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.06.2015 №1972 вищезгаданих нормативних актах не зазначено про те, що ці норми стосуються споживачів і саме на споживачів електричної енергії розповсюджується цей Порядок чи Постанова.

Основними суб`єктами на яких розповсюджується дана Постанова та Порядок є ПРАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" та відповідні ліцензіати. Жодним чином вищезгадані нормативні акти не розповсюджуються на двохсторонні договірні відносини, які виникли між позивачем та відповідачем.

Посилання відповідача на листи за вих. № 789 від 28.09.2021 та №3563-06 від 01.10.2021 позивач вважає необґрунтованим, оскільки такі докази досліджувались в межах справи №906/535/22.

29.05.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач відзначив, що в рахунках за спожиту електричну енергію була зазначена складова ціни на електроенергію, яка складалася з ціни постачання електроенергії та з послуги передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго", яка згідно постанови НКРЕКП від 12.07.2019 № 1411 0,31214 грн/кВт*год, без урахування податку на додану вартість, що зазначено в комерційній пропозиції № 2 ZHOEK-06-0030.

Також відповідач відзначив, що виходячи з викладеного та враховуючи позицію позивача ціна електричної енергії становить 2,08414 грн. за кВт*год (1,77200+0,29393), а з врахуванням ПДВ складає 2,500968 грн.

Відповідно, на думку відповідача, суму коштів, яку він повинен був отримати становить:

4 211 392 кВт*год * 2,500968 грн. = 10 532 556,63 грн.

Отже, різниця між сумою, яка сплачена і яка повинна була бути сплачена становить:

10 454 838,63 грн. - 10 532 556,63 = - 93868291,04 грн.

Тобто фактично позивач повинен доплатити кошти відповідачу.

Також відповідач зауважував, що в позовній заяві позивачем вказуються рахунки на оплату лише прогнозовані, хоча позивачу протягом місяця надавались декілька рахунків: одні на попередню оплату (прогнозований платіж) та кінцевий по факту спожитої електричної енергії. В фактичних рахунках, які отримувались представником позивача зазначались: період, номер, дата та назва рахунку, одиниці виміру, кількість, ціна, сума. Саме наведеним відповідач спростовує твердження щодо незнання ціни за якою здійснювався розрахунок.

Ухвалою суду від 30.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

16.10.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення, згідно яких позивач відзначає, що включення у вартість оплати за договором № 06-102-В від 28.12.2018 послуги з передачі електричної енергії є незаконним. Так, відповідно до 5.10 Договору №06-102-В про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2018, укладеного між ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" та ТОВ "ЖОЕК" здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії або через постачальника ТОВ "ЖОЕК", або безпосередньо Оператору системи АТ "Житомиробленерго".

ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" послуги з розподілу (передачі) електричної енергії оплачує АТ "Житомиробленерго" на підставі Договору № 102-В від 29.12.2018, укладеного з АТ "Житомиробленерго" Житомирський РЕМ.

14.11.2024 через систему "Електронний кабінет" від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких відзначено, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" розподіл електричної енергії та передача електричної енергії не є однією і тією самою послугою. Зазначені послуги зокрема і надаються різними операторами.

17.01.2025 через систему "Електронний кабінет" від відповідача надійшли додаткові пояснення на підтвердження заперечень проти позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія", що діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданою постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №429 (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" (споживач/відповідач) укладено договір №06-102-В про постачання електричної енергії споживачу (договір) (а.с. 17-18 том 1).

Згідно п. 1.1 договору останній є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - споживач) постачальником електричної енергії (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 та є однаковими для всіх споживачів (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. Малі непобутові споживачі можуть використовувати електричну енергію для професійної та підприємницької діяльності (п. 2.2 договору).

Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору, постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до договору (п. 5.1 договору).

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п. 5.2 договору).

Інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування (п. 5.3 договору).

За п. 5.4 договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п. 5.5 договору).

У п. 5.7 договору сторонами погоджено, зокрема, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем цього рахунка, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

У разі порушення споживачем строків оплати за договором, постачальник має право вимагати сплату пені, яка нараховується за кожен день прострочення. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору (п. 5.8 договору).

Згідно п. 13.2 договору, постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.

Пунктом 13.7 договору сторони передбачили, що усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначенням в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

28 грудня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" погодили зокрема, додаток №2 "Комерційна пропозиція № 2 ZHOEK-06-0030" та додаток №3 "Обсяги постачання електричної енергії" до договору.

Згідно з умовами додатку №2 розділу "ціна електричної енергії" ціна на електричну енергію (грн. за 1 кВт*год без ПДВ) для об`єктів споживача визначається за формулою: Ц(спож) = Ц(фср) + Цп + Тпередача, (грн./кВт*год) де

Ц(фср) - фактична середньозважена ціна купівлі електричної енергії для споживача на ринках електричної енергії за розрахунковий місяць грн./кВт*год (з урахуванням зборів та платежів, що передбачені чинним законодавством України);

Цп - ціна на послуги пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу, грн./кВт*год. = 0,01200;

Тпередача - тариф на послуги з передачі електричної енергії ДП НЕК "Укренерго".

Умовами Комерційної пропозиції № 2 ZHOEK-06-0030 сторони узгодили, що ціна на електроенергію для споживача Ц(спож) та/або її складові можуть додатково включати всі обов`язкові податки (крім ПДВ, що обліковується окремо), збори, платежі, що передбачені правилами ринків електроенергії, законодавством та іншими нормативними документами (зокрема акцизний податок, внески на регулювання, вартість послуг оператора ринку, що надається на РДН/ВДР тощо). Всі складові ціни, крім Цп є такими, що не залежать від постачальника та можуть бути змінені в рамках даної комерційної пропозиції з терміновим повідомленням споживача про зміни. Порядок формування ціни, встановлений в комерційній пропозиції може бути змінений. Про зміну споживач буде повідомлений не пізніше, ніж за 20 днів до дати початку дії зміни, шляхом направлення постачальником повідомлення споживачу про внесення змін до комерційної пропозиції та викладення її в новій редакції.

Орієнтована ціна електричної енергії для Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" становить 1,77200 грн/кВт*год без урахування ПДВ, послуг з розподілу та послуг з передачі електричної енергії.

За умовами Комерційної пропозиції договір про постачання електричної енергії діє по 31.12.2019 № 2 2НОЕК-06-0030 включно, а в частині розрахунків (в тому числі, повної оплати заборгованості, включаючи штрафні санкції) договір діє до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за 21 день до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але в ніякому разі не більше ніж термін дії Договору споживача про надання послуг розподілу електричної енергії.

В розділі "Термін дії комерційної пропозиції" встановлено, що остання діє починаючи з 01.09.2019. Комерційна пропозиція вважається продовженою на наступний квартал, якщо не пізніше, ніж за 20 днів до кінця кварталу постачальник не надав нову редакцію комерційної пропозиції (або зміни до даної комерційної пропозиції), шляхом направлення постачальником повідомлення споживачу про внесення змін до "Комерційної пропозиції" та/або викладення її в новій редакції. Споживач має або погодитись з запропонованою постачальником комерційною пропозицією в новій редакції (шляхом її підписання або здійснення оплати рахунку, що буде розрахований відповідно до комерційної пропозиції в новій редакції) або надати письмові заперечення. Ненадання споживачем постачальнику письмових заперечень проти продовження договірних відносин на умовах "Комерційної пропозиції" в новій редакції та продовження фактичного споживання споживачем електричної енергії - засвідчує факт погодження споживача з комерційною пропозицією в новій редакції та прийняттям на себе нових (змінених) зобов`язальних умов. Якщо споживач не погоджується з запропонованою постачальником комерційною пропозицією в новій редакції, то він повинен повідомити про це постачальника протягом 5-ти робочих днів з дня отримання повідомлення про внесення змін до комерційної пропозиції від постачальника. В такому разі дія договору припиняється.

Крім цього в розділі "Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати" Комерційної пропозиції сторони погодили, що постачальник до 5 числа наступного за розрахунковим надає споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту електричну енергію у попередньому місяці (у разі якщо вартість спожитої електроенергії перевищить вартість заявлених договірних величин). Строк оплати рахунків вказується у кожному окремому рахунку та не може бути меншим ніж 5 робочих днів з моменту надання відповідного рахунку споживачу.

З 01.09.2019 ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" споживало електричну енергію на умовах договору та комерційної пропозиції № 2 ZHOEK-06-0030.

Відповідачем за період дії Комерційної пропозиції за спірний період з 01.09.2019 по 31.01.2022 виставлено рахунки на попередню оплату на загальну суму - 10 792 166,45 грн. (а.с. 20-71 том 1).

ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія", в свою чергу, оплатило за спірний період з 01.09.2019 по 31.01.2022 на підставі рахунків - 10 454 838,63 грн., за цінами, визначеними відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 72-126 том 1).

Станом на день звернення позивача до суду з даним позовом строк дії договору № 06-102-В про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2018 закінчився.

Також слід відзначити, що Господарським судом Житомирської області розглянуто справу № 906/535/22 за позовом ТОВ "Житомирська енергопостачальна компанія" до ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" про стягнення 1 070 382,20 грн.

В межах розгляду даної справи судом обраховано заборгованість ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" за період з лютого 2022 року до червня 2022 року в межах дії договору № 06-102-В від 28.12.2018 з урахування умов Комерційній пропозиції №2 ZHOEK- 06-0030 за ціною - 2,1264 грн./кВт*год. (1,77200 грн./кВт*год. без урахування ПДВ + ПДВ).

Рішення Господарського суду Житомирської області у справі № 906/535/22 залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023.

За наведених обставин, позивач з посиланням на норми ч. 4 ст. 75 ГПК України вважає судові рішення, ухвалені у справі № 906/535/22 є підставою для звільнення від доказування.

Отже, з посиланням на вищенаведені обставини, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 499 734,68 грн. безпідставно набутих коштів внаслідок самостійного збільшення ціни на електричну енергію.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частиною 6 ст. 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Згідно ч. 7 ст. 276 ГК України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з п. п. 26, 68, 84 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії» електрична енергія це енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу; постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів як, зокрема про постачання електричної енергії споживачу (ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно частини першої статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Відповідно до частини третьої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі по тексту - ПРРЕЕ) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами ( п. 1.1.1).

Постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії" (п. 3.1.1 ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 3.1.7 ПРРЕЕ договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.

Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі.

При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Згідно п. 3.2.4. ПРРЕЕ у разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.

Учасник роздрібного ринку (крім споживача) має інформувати споживача, з якими укладено відповідний договір, про будь-яку зміну в умовах договору шляхом направлення відповідної інформації у визначений договором (обраною споживачем комерційною пропозицією) спосіб (через особистий кабінет на своєму офіційному сайті у мережі Інтернет, засобами електронного зв`язку, СМС-повідомленням, у пунктах прийому платежів тощо).

В ст. 180 та ст. 189 ГК України, ст.ст. 632, 328 ЦК України, п. 3.2.7. ПРРЕЕ зазначено, що ціна є істотною умовою договору.

Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Також п. 3.2.2. ПРРЕЕ передбачено, що зміна або розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при його укладенні, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України та цими Правилами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також пунктом 13.2 договору сторони передбачили, що постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.

Разом з тим, п. 13.7 договору визначено, що сторони передбачили, що усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначенням в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

Також суд відзначає, що будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №912/1580/18).

Як зазначалося раніше, умовами додатку №2 розділом "Ціна електричної енергії" визначено, що орієнтована ціна електричної енергії для Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" становить 1,77200 грн/кВт*год без урахування ПДВ, послуг з розподілу та послуг з передачі електричної енергії.

З урахуванням наведених вище Правил РРЕЕ, норм законодавства та умов договору № 06-102-В від 28.12.2018, суд дійшов висновку, що відповідач не повідомляв у встановлений строк (не пізніше ніж за 20 днів до застосування змін) належним чином позивача про зміну ціни електричної енергії.

Водночас, пунктом 5.2 договору передбачено, що спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника.

Згідно п. 5.3 договору інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування.

Пунктом 5.13 договору сторони передбачили, що після прийняття споживачем комерційних пропозицій постачальника внесення змін до них можливе лише за згодою сторін або в порядку встановленому чинним законодавством.

У комерційної пропозиції №2 ZHOEK-06-0030 (додаток №2 до договору №06-10-В від 28.12.2018) передбачено, що порядок формування цін може бути змінений. Про зміну споживач буде повідомлений не пізніше ніж за 20 днів до дати початку дії зміни, шляхом направлення постачальником повідомлення споживачу про внесення змін до комерційної пропозиції та викладення її в новій редакції.

Господарський суд, дослідивши офіційний сайт Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія", розділ "Комерційні пропозиції" за посиланням: https://www.ztoek.com.ua/kutok-spozhivacha/komerczijni-propozycziyi/ встановив, що за спірний період відповідач розмістив відомості щодо фактичної ціни на відповідний період без дотримання обумовленого строку (не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування), зокрема:

- документ під назвою "Фактична ціна вересень 2019" опубліковано 01.10.2019;

- документ під назвою "Фактична ціна жовтень 2019" опубліковано 01.11.2019;

- документ під назвою "Фактична ціна листопад 2019" опубліковано 01.12.2019;

- документ під назвою "Фактична ціна грудень 2019" опубліковано 01.01.2020;

- документ під назвою "Фактична ціна січень 2020" опубліковано 01.02.2020;

- документ під назвою "Фактична ціна лютий 2020" опубліковано 01.03.2020;

- документ під назвою "Фактична ціна березень 2020" опубліковано 01.04.2020;

- документ під назвою "Фактична ціна квітень 2020" опубліковано 01.05.2020;

- документ під назвою "Фактична ціна травень 2020" опубліковано 01.06.2020;

- документ під назвою "Фактична ціна червень 2020" опубліковано 01.07.2020;

- документ під назвою "Фактична ціна липень 2020" опубліковано 01.08.2020;

- документ під назвою "Фактична ціна серпень 2020" опубліковано 01.09.2020;

- документ під назвою "Фактична ціна вересень 2020" опубліковано 01.10.2020;

- документ під назвою "Фактична ціна жовтень 2020" опубліковано 01.11.2020;

- документ під назвою "Фактична ціна листопад 2020" опубліковано 01.12.2020;

- документ під назвою "Фактична ціна грудень 2020" опубліковано 01.01.2021;

- документ під назвою "Фактична ціна січень 2021" опубліковано 01.02.2021;

- документ під назвою "Фактична ціна лютий 2021" опубліковано 01.03.2021;

- документ під назвою "Фактична ціна березень 2021" опубліковано 01.04.2021;

- документ під назвою "Фактична ціна квітень 2021" опубліковано 01.05.2021;

- документ під назвою "Фактична ціна травень 2021" опубліковано 01.06.2021;

- документ під назвою "Фактична ціна червень 2021" опубліковано 01.07.2021;

- документ під назвою "Фактична ціна липень 2021" опубліковано 01.08.2021;

- документ під назвою "Фактична ціна серпень 2021" опубліковано 01.09.2021;

- документ під назвою "Фактична ціна вересень 2021" опубліковано 01.10.2021;

- документ під назвою "Фактична ціна жовтень 2021" опубліковано 01.11.2021;

- документ під назвою "Фактична ціна листопад 2021" опубліковано 01.12.2021;

- документ під назвою "Фактична ціна грудень 2021" опубліковано 01.01.2022.

З урахуванням проаналізованих норм законодавства та умов договору, суд вчергове відзначає, що постачальник не може самостійно збільшувати ціну електричної енергії без внесення відповідних змін до договору, комерційної пропозиції та вимагати розрахунку за непогодженою ціною.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 5.10 Договору №06-102-В про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2018 споживач (ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія") здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії або через постачальника (ТОВ "ЖОЕК"), або безпосередньо Оператору системи (АТ "Житомиробленерго").

Тобто, договором №06-102-В визначено, що оплата за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії може здійснюватись лише один раз.

ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія", в свою чергу, оплачує послуги з розподілу (передачі) електричної енергії оплачує АТ "Житомиробленерго" (Оператору) на підставі Договору № 102-В від 29.12.2018, укладеного з АТ "Житомиробленерго" Житомирський РЕМ (а.с. 12-15 том 2). Згідно п. 5.1 Договору № 102-В від 29.12.2018 споживач (ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія") оплачує послугу з розподілу (передачі) Оператору (АТ "Житомиробленерго") якщо згідно з умовами договору про постачання Споживач забезпечує оплату послуги з розподілу (передачі), або купує електричну енергію для власного споживання за двохстороннім договором та на організованих сегментах ринку. Постачальник (в даному випадку ТОВ "ЖОЕК") оплачує послугу з розподілу (передачу) Оператору системи якщо згідно з умовами договору постачання оплату послуги з розподілу (передачі) забезпечує Постачальник.

Отже, ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" отримує рахунки на оплату за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії від АТ "Житомиробленерго" Житомирський РЕМ окремо і здійснює оплату на пряму Оператору системи.

За наведених обставин, суд вважає, що ціна електричної енергії за 1 кВт*год становить 2,1264 грн. з ПДВ, яка обрахована згідно з умовами Комерційної пропозиції № 2 ZHOEK-06-0030 (ціна за 1 кВт1,77200 грн. + ПДВ).

Аналогічних висновків щодо ціни на електричну енергію дійшов суд в межах розгляду справи № 906/535/22 за час дії Договору №06-102-В про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2018.

Як зазначалося раніше, відповідач за період дії Комерційної пропозиції за спірний період з 01.09.2019 по 31.01.2022 виставив рахунки на попередню оплату на загальну суму - 10 792 166,45 грн. (а.с. 20-71 том 1).

ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія", в свою чергу, оплатило за спірний період з 01.09.2019 по 31.01.2022 відповідачу на підставі рахунків - 10 454 838,63 грн., за цінами, визначеними відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 72-126 том 1).

Також матеріалами справи підтверджено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" за період з 01 вересня 2019 року по 31 січня 2022 року спожито - 4 211 392 кВт електричної енергії, що не заперечувалось представниками сторін в судових засіданнях.

Як встановлено раніше, Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" оплату повинно було здійснити за ціною - 2,1264 грн. (ціна за кВт*год).

Відповідно сума коштів, яку повинен був отримати відповідач становить:

4 211 392 кВт х 2,1264 грн. (ціна за кВт*год) = 8 955 103,95 грн.

Тобто, різниця між сумою, яка була сплачена, і яка повинна була бути сплачена за ціною - 2,1264 грн. (ціна за кВт*год) становить:

10 454 838,63 грн. - 8 955 103,95 грн. = 1 499 734,68 грн.

Частиною 2 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно умови передбачені Договором № 06-102-В від 28.12.2018 були погоджені та підписані сторонами, договір не визнавався недійсним в судовому порядку та не може вважатися таким, що є недійсним (зміненим в тій чи іншій частині) при відсутності підтверджуючих документів погоджених між Сторонами.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до приписів ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У ст. 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

За положеннями до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

- повернення виконаного за недійсним правочином;

- витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

- повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

- відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Як вбачається з зазначеної норми, цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Суд зазначає, що норми розділу 83 Цивільного кодексу України (Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) є загальними нормами, що регулюють зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, що можуть слугувати засобом регулювання правовідносин за відсутності спеціальних норм.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24 вересня 2014 року у справі №6-122цс14, відповідно до змісту ст. 1212 Цивільного кодексу України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір, на підставі якого позивачем було сплачено кошти, які позивач, в свою чергу, просить стягнути, однак зобов`язання за цим договором припинилось, в тому числі зобов`язання відповідача щодо надання послуг з постачання електричної енергії, за яким відповідачем було набуто грошові кошти, зокрема, у надмірному розмірі - 1 499 734,68 грн., можна дійти висновку, що у зв`язку з припиненням зобов`язання за таким договором, правова підстава набуття відповідачем коштів від позивача відпала, а отже майно - грошові кошти - є таким, що збережене відповідачем без достатньої правової підстави.

З огляду на наведене, за відсутності спеціальних норм, які регулюють порядок повернення грошових коштів за договором, правова підстава набуття яких відпала, позивач вправі вимагати повернення йому безпідставно збережених відповідачем грошових коштів за ст. 1212 Цивільного кодексу України, зокрема, у заявленій ним сумі - 1 499 734,68 грн.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі - 1 499 734,68 грн., які набули ознак таких, що перевищують суму грошових коштів за отримані послуги за договором (переплата), підлягають задоволенню, враховуючи те, що сплата даних коштів є виконанням позивачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором, термін якого закінчився, відтак підстава, на якій вказані кошти були набуті відповідачем згодом відпала, як наслідок вказана сума підлягає поверненню позивачеві.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, 10, )

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" (10025, м. Житомир, вул. Промислова, 10, ) 1 499 734, 68 грн. безпідставно набутих коштів, а також 22 496,02 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, я що апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.02.25

Суддя Кудряшова Ю.В.

Список розсилки:

1, 2 - сторонам в Електронні кабінети

3- представнику відповідача - адвокату Приведьону В.М. в Електронний кабінет