ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2025 р. Справа№ 910/7585/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Бенчук О.О.

представники:

від позивача: Кушнір С.Л., в режимі відеоконференції

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС БРОКЕРИДЖ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2024

у справі № 910/7585/24 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС БІТ ГРУПП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС БРОКЕРИДЖ"

про стягнення 390 000,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС БІТ ГРУПП" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС БРОКЕРИДЖ" (відповідача) про стягнення 390 000,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за разовим договором-заявкою № СТ-СТ-19102023/2 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08.11.2023.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 у справі № 910/7585/24 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС БРОКЕРИДЖ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС БІТ ГРУПП" заборгованість у розмірі 162 078,33 грн, неустойку у розмірі 221 591,47 грн та судовий збір у розмірі 5755,05 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТС БРОКЕРИДЖ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 у справі № 910/7585/24 в частині стягнення неустойки у розмірі 221 591,47 грн, та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Апеляційна скарга мотивована тим, що на переконання відповідача, стягнення з нього неустойки у розмірі 221 591,47 грн за простій транспортного засобу є необгрунтованим, оскільки позивачем у розумінні ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено факт наявності та періоду простою, а також наявності вини відповідача у такому простою.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач наголошує на тому, що у даному спорі мав місце простій, транспортного засобу позивача (більше місяця), саме з вини відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2024, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС БРОКЕРИДЖ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 у справі № 910/7585/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7585/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС БРОКЕРИДЖ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 у справі № 910/7585/24; розгляд апеляційної скарги призначено на 04.12.2024.

04.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про стягнення з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 20 000,00 грн. Вказана заява колегією суддів залишена без розгляду, оскільки на момент пред`явлення заяви постанова апеляційної інстанції ще не була проголошена.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2024 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС БРОКЕРИДЖ" про відкладення розгляду справи; апеляційну скаргу відкладено в судовому засіданні на 29.01.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2025 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС БІТ ГРУПП" про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції у справі № 910/7585/24.

В судовому засіданні, яке відбулося 29.01.2025, брав участь представник позивача в режимі відеоконференції.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, а саме шляхом направлення процесуального документу в електронний кабінет Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС БРОКЕРИДЖ" в підсистемі "Електронний суд", що в свою чергу, підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного документа (ухвали суду від 04.12.2024).

Враховуючи, що явка представника відповідача у судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Перед початком судових дебатів представник позивача повідомив суд про намір подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду докази понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

08.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНС БІТ ГРУПП" (перевізником, позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС БРОКЕРИДЖ" (експедитором, відповідачем), було укладено разовий договір-заявку № СТ-СТ-19102023/2 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, за яким перевізник зобов`язався виконати перевезення вантажу, наданого експедитором, умовами, вказаними у наведеній нижче таблиці, а експедитор зобов`язується оплатити перевізнику належним чином надані послуги з перевезення.

Згідно з п. 1.1 договору, маршрут перевезення Україна, Черкаська обл., Степанці - перехід УКР/ПЛ Краківець/Корчова - Явожно, Польща, дата завантаження 09.11.2023, дата розвантаження 25.11.2023, транспортний засіб номерний знак тягача НОМЕР_1 /причіпа НОМЕР_2 , вартість перевезення та умови оплати: 160 євро/т - у вартість включені витрати на кордоні, у тому числі на ветеринара, тонаж див в цмр по відповідному рейсу, 100% вартості перевезення по курсу НБУ на день розвантаження ТЗ - після розвантаження, експедитор оплачує на поточний рахунок перевізника.

Відповідно до п. 7 договору, за понаднормативний простій транспортного засобу при здійсненні операцій з завантаження/розвантаження та виконанні митних процедур при міжнародних перевезеннях експедитор сплачує перевізнику неустойку у розмірі 150EUR за кожну добу простою транспортного засобу типу тент, автоцистерна, або 150EUR за кожну добу простою транспортного засобу гину рефрижератор. Підставою для нарахування штрафу за понаднормативний простій транспортного засобу є завірені печаткою вантажовідправника, вантажоодержувача відмітки у товарно-транспортній накладній, міжнародній автомобільній накладній (CMR).

На виконання умов разового договору-заявки № СТ-СТ-19102023/2 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08.11.2023 позивач надав послуги з перевезення, а відповідач, у свою чергу, прийняв вказані послуги, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 776406.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач всупереч умов договору не здійснив оплату за надані послуги у повному обсязі.

Таким чином, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 3 840 євро, що за офіційним курсом НБУ на день відвантаження склала 162 078,33 грн.

Разом з цим, в результаті неналежного виконання відповідачем умов договору, позивач заявив до стягнення неустойку за понаднормовий простій у розмірі 5400 євро, що за офіційним курсом НБУ на день відвантаження складала 227 922,66 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 у справі № 910/7585/24 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС БРОКЕРИДЖ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС БІТ ГРУПП" заборгованість у розмірі 162 078,33 грн, неустойку у розмірі 221 591,47 грн та судовий збір у розмірі 5755,05 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, предметом розгляду в суді апеляційній інстанції є законність стягнення розрахованих позивачем та стягнутих судом першої інстанції розміру неустойки.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги та відзиву, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач у порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору, не здійснив оплату наданих й прийнятих послуг, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому, судова колегія зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Згідно зі ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 142 Статуту автомобільного транспорту УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 401 від 27.06.1969, простоєм автомобіля вважається затримання під навантаженням або вивантаженням товарів понад установлені строки. Згідно з пунктом 15.2 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, простій автомобіля розпочинається понад встановлені норми часу. Тобто, простій - це затримка або невикористання транспортного засобу, що починається після закінчення (перевищення) строків, передбачених для вчинення якихось дій, як-то навантажувально-розвантажувальних робіт, здійснення митних операцій тощо, тобто є порушенням строків виконання зобов`язання з перевезення.

Частиною 10 пункту 142 Статуту автомобільного транспорту передбачено, що підставою для нарахування штрафу за простій автомобілів служать відмітки у товарно-транспортному документі та в путьовому листі про час прибуття і вибуття автомобілів.

Колегія суддів вказує, що за існуючого нормативного регулювання призначенням простою є відшкодування перевізнику втрат внаслідок неможливості використання ним рухомого складу. Оскільки простій оплачується виходячи з тривалості затримки при перевезенні, то він за своєю правовою природою є штрафною санкцією, якою забезпечується виконання зобов`язання з перевезення.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ч. 1 ст. 918 Цивільного кодексу України).

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення (ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України).

Відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення (ч. 3 ст. 310 Господарського кодексу України).

Згідно з умовами договору завантаження мало відбутись 09.11.2023, розвантаження мало відбутися 25.11.2023, проте згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №776406 завантаження відбулось 10.11.2023, вантаж одержано 30.12.2023.

Відповідно до п. 7 договору за понаднормативний простій транспортного засобу при здійсненні операцій з завантаження/розвантаження та виконанні митних процедур при міжнародних перевезеннях Експедитор сплачує Перевізнику неустойку у розмірі 150 EUR за кожну добу простою транспортного засобу типу тент, автоцистерна, або 150 EUR за кожну добу простою транспортного засобу гину рефрижератор. Підставою для нарахування штрафу за понаднормативний простій транспортного засобу є завірені печаткою вантажовідправника, вантажоодержувача відмітки у товарно-транспортній накладній, міжнародній автомобільній накладній (CMR).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача щодо оплати простою його транспортних засобів 10.11.2023 на території місця завантаження, а також з 26.11.2023 - по 29.12.2023 у місці розвантаження (тобто протягом 35 діб) є обґрунтованими на суму в розмірі 150 євро*35 = 5250 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на день відвантаження складає 221 591,47 грн.

Таким чином, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

В свою чергу, викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи про те, є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому Північний апеляційний господарський суд вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, отже, підстави для його скасування відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС БРОКЕРИДЖ" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 у справі № 910/7585/24 - без змін.

Матеріали справи № 910/7585/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повна постанова складена 18.02.2025.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська