ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2025 р. Справа№ 910/1539/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:

від Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Я.В.: Поліщук П.П. - за ордером серії АІ № 1760294 від 02.12.2024;

від ПрАТ «Росава»: Забарін А.Ф. - за ордером серії АР № 1182999 від 18.06.2024;

від ТОВ « 3В Ріелті»: Логвиненко О.С. - за ордером серії АІ № 1732258 від 08.11.2024;

від ТОВ «СКН «Сучасна комерційна нерухомість»: Лакуста О.І. - за ордером серії АА № 1241982 від 06.10.2022.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича до якої приєдналося Приватне акціонерне товариство «Росава» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21 (суддя Мандичев Д.В., повний текст ухвали складено та підписано - 12.09.2024), яка прийнята за результатами розгляду клопотання Приватного акціонерного товариства «Росава» про скасування заходів забезпечення вимог кредиторів, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 910/1539/21

за заявою Приватного акціонерного товариства «Росава»

до Товариства з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21 (суддя Мандичев Д.В., повний текст ухвали складено та підписано - 12.09.2024) відмовлено Приватному акціонерному товариству «Росава» у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення вимог кредиторів, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 910/1539/21.

Судове рішення прийнято із посиланням на приписи ст.ст. 2, 40, 50, 51 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ) та мотивоване тим, що Приватним акціонерним товариством «Росава» при зверненні із заявою про скасування заходів забезпечення вимог кредиторів шляхом зняття арешту з майна боржника не доведено порушення його права чи охоронюваного законом інтересу, а також яким чином буде забезпечено реальне поновлення його прав у разі задоволення поданої заяви.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бережний Ярослав Вікторович до якого приєдналося Приватне акціонерне товариство «Росава» звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21 повністю; ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання Приватного акціонерного товариства «Росава» та скасувати заходи забезпечення вимог кредиторів, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 910/1539/21.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заходи забезпечення вимог кредиторів, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 911/1539/21, підлягають скасуванню на підставі ч. 4 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства внаслідок введення процедури санації щодо боржника - ТОВ «ЗВ Ріелті».

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

08.11.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2024 апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя ОСОБА_1, судді: Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 у справі № 910/1539/21 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1539/21 щодо оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Я.В. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

10.10.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/1539/21.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/664/24 від 16.10.2024 у зв`язку із ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 08.10.2024 про звільнення у відставку судді ОСОБА_1 , призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1539/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16.10.2024 апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2024 у справі № 910/1539/21, зокрема, апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 у справі № 910/1539/21, поміж іншого, задоволено клопотання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21; відкрито апеляційне провадження у справі № 910/1539/21; розгляд апеляційної скарги Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21 призначено на 18.12.2024.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4799/24 від 09.12.2024 у зв`язку із ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 19.11.2024 про звільнення у відставку судді Полякова Б.М., призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1539/21.

У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024 апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 у справі № 910/1539/21 апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Остапенко О.М.

Іншою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 у справі № 910/1539/21 задоволено заяву Приватного акціонерного товариства «Росава» про приєднання до апеляційної скарги; заяву Приватного акціонерного товариства «Росава» про приєднання до апеляційної скарги приєднано до апеляційної скарги Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 у справі № 910/1539/21, серед іншого, оголошено перерву у справі № 910/1539/21 до 05.02.2025.

Явка представників справи

05.02.2025 у судове засідання з`явилися представники Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Я.В., ПрАТ «Росава», ТОВ « 3В Ріелті» та ТОВ «СКН «Сучасна комерційна нерухомість».

Інші учасники справи у судове засідання 05.02.2025 не з`явилися; про час, місце та дату судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином; про причини нез`явлення суд не повідомили.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Необхідно вказати, що копію, зокрема, ухвали Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 у справі № 910/1539/21 було надіслано учасникам справи в електронний кабінет, що підтверджується довідками про доставку електронного документа.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представників Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Я.В., ПрАТ «Росава», ТОВ « 3В Ріелті» та ТОВ «СКН «Сучасна комерційна нерухомість».

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 05.02.2025 представники Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Я.В., ПрАТ «Росава» просили задовольнити апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича до якої приєдналося Приватне акціонерне товариство «Росава», оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21 скасувати, та прийняти нове судове рішення яким задовольнити клопотання Приватного акціонерного товариства «Росава» та скасувати заходи забезпечення вимог кредиторів, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 910/1539/21.

Представники ТОВ « 3В Ріелті» та ТОВ «СКН «Сучасна комерційна нерухомість» заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21 у даній справі - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У провадженні Господарського суду міста перебуває справа № 910/1539/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті».

09.02.2023 від боржника до Господарського суду міста Києва надійшла заява про забезпечення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 910/1539/21 задоволено заяву боржника від 09.02.2023 про забезпечення вимог кредиторів. До дня закриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті» () накладено арешт на майновий комплекс (літ. А, Б, В) загальною площею 6715,8 кв. м (будинок готелю Військово-Микільського монастиря (пам`ятка архітектури і містобудування місцевого значення), місцезнаходження: м. Київ, вулиця Мазепи Івана, будинок 11. До дня закриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті» () заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав», державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, а також Міністерству юстиції та його територіальним органам чи структурним підрозділам, нотаріусам та іншим особам, які виконують функції реєстрації речових та їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за заяви усіх без виключення фізичних та юридичних осіб щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: майновий комплекс (літ. А, Б, В) загальною площею 6715,8 кв. м (будинок готелю Військово-Микільського монастиря (пам`ятка архітектури і містобудування місцевого значення), місцезнаходження: м. Київ, вулиця Мазепи Івана, будинок 11. До дня закриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті» () зупинено реалізацію майнового комплексу (літ. А, Б, В) загальною площею 6715,8 кв. м (будинок готелю Військово-Микільського монастиря (пам`ятка архітектури і містобудування місцевого значення), місцезнаходження: м. Київ, вулиця Мазепи Івана, будинок 11, яким-небудь особам, яка здійснюється (проводиться) приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. та ДП «Сетам».

30.07.2024 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Приватного акціонерного товариства «Росава» про скасування заходів забезпечення вимог кредиторів, вжитих ухвалою суду від 13.02.2023.

На обґрунтування клопотання про скасування заходів забезпечення вимог кредиторів, вжитих ухвалою суду від 13.02.2023 Приватне акціонерне товариство «Росава» зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 у справі припинено процедуру розпорядження майном ТОВ «ЗВ Ріелті»; введено санацію у справі № 910/1539/21, а згідно із ч. 4 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення санації і призначення керуючого санацією або до прийняття і визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі, а тому наявні підстави для скасування заходів забезпечення вимог кредиторів.

За наслідками розгляду вищевказаного клопотання, місцевим господарським судом постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича до якої приєдналося Приватне акціонерне товариство «Росава» підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала про відмову у клопотанні про скасування заходів забезпечення вимог кредиторів.

Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до вимог ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, норми якої кореспондують з приписами ч. 6 ст. 12 ГПК України, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Приписами ст. 136 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, положення ГПК України про забезпечення позову застосовуються у справі про банкрутство з урахуванням вимог ГПК України, що визначає особливості провадження у справі про банкрутство як окремої форми судового процесу.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 910/13208/19.

Загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності вжитих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до статті 136 ГПК України.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 13.02.2020 у справі № 50/790-43/173.

В силу ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 Господарського процесуального кодексу України, як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.

Системний аналіз зазначених норм ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє зробити висновок про те, що Кодексом, як спеціальним законом, визначено особливі різновиди заходів на забезпечення вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі та надано право їх застосування як за клопотанням кредитора, так за ініціативою суду. Разом з тим, загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до статті 136 ГПК України.

Близькі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 13.02.2020 у справі № 50/790-43/173.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать-про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 911/1159/14.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі № 910/13208/19 зазначає, що обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Відтак, з метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, передбачені загальними положеннями ст. 137 ГПК України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм Кодексу України з процедур банкрутства.

У відповідності до статті 40 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди арбітражного керуючого правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала. У процедурі розпорядження майном за клопотанням розпорядника майна, сторін або інших учасників справи про банкрутство, що містить підтверджені відомості про перешкоджання керівником або органом управління боржника виконанню повноважень розпорядника майна, невжиття заходів щодо забезпечення збереження майна боржника, а також про вчинення ними дій, що порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, господарський суд має право припинити повноваження керівника або органу управління боржника та покласти виконання його обов`язків на розпорядника майна. Про припинення повноважень керівника або органу управління боржника та покладання його обов`язків на розпорядника майна господарський суд виносить ухвалу. З дня постановлення господарським судом ухвали про припинення повноважень керівника або органу управління боржника відповідні посадові особи боржника, повноваження яких припинені ухвалою господарського суду, зобов`язані протягом трьох днів передати розпоряднику майна, а розпорядник майна - прийняти бухгалтерську та іншу документацію боржника, його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності. Заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі.

Таким чином, заходи щодо забезпечення вимог кредиторів відповідно ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства можуть бути введені на стадії розпорядження майном та діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 у справі № 910/1539/21, зокрема, припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті»; припинено повноваження розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю « 3В Ріелті» арбітражного керуючого Темчишина Володимира Петровича; введено процедуру санації у справі № 910/1539/21; призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Темчишина Володимира Петровича.

Вказана ухвала набрала законної сили з дня її прийняття, тобто з 31.08.2023, та в подальшому залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2024 у справі № 911/1539/21.

Таким чином, починаючи з 30.04.2024 заходи забезпечення вимог кредиторів, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 911/1539/21, підлягають скасуванню на підставі ч. 4 ст. 40 КУзПБ внаслідок введення процедури санації щодо боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗВ Ріелті».

З наведеного можна зробити висновок, що з моменту введення процедури санації і призначення керуючого санацією у справі про банкрутство, заходи щодо забезпечення вимог кредиторів мають бути скасовані, оскільки перехід до судової процедури санації є підставою для припинення заходів щодо забезпечення вимог кредиторів.

Близькі за змістом висновки викладені в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 25.08.2021 у справі № 904/2104/19.

Норма КУзПБ щодо скасування заходів забезпечення вимог кредиторів, а саме ч. 4 ст. 40 є імперативною та не підлягає розширеному тлумаченню.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ПрАТ «Росава», суд першої інстанції вказав, що ПрАТ «Росава» звернулося із «заявою про зняття арешту з майна боржника», проте, слід зауважити, що ПрАТ «Росава» звернулося до суду з заявою про скасування ухвали від 13.02.2023, якою були вжиті заходи забезпечення вимог кредиторів.

Разом з тим, слід зазначити, що це кардинально різні документи, які фундаментально відрізняються один від одного, тому вказані висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, свідчать про неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи.

До того ж, заходи забезпечення вимог кредиторів можуть бути вжиті у різних формах, зокрема, як і у накладенні арешту на майно боржника, так і у формі заборони вчинення певних дій іншими особами.

Заходи забезпечення вимог кредиторів можуть бути вжиті за клопотанням сторін або учасників справи чи навіть за ініціативою суду.

При цьому, вжиті заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі. Тобто, завершення процедури розпорядження майном імперативно завершує дію заходів забезпечення вимог кредиторів, в якій би формі вони не були вжиті (чи у формі арешту, чи у формі заборони вчинення певних дій іншими особами).

Натомість, п. 7 ч. 4 ст. 50 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що господарський суд за заявою керуючого санацією знімає арешт з майна боржника чи інші обмеження щодо розпорядження його майном, якщо такі арешт чи обмеження перешкоджають виконанню плану санації, господарській діяльності боржника та відновленню його платоспроможності.

Тобто, за заявою керуючого санацією, арешт з майна боржника може бути знято виключно у передбачених пунктом 7 ч. 4 ст. 50 Кодексу України з процедур банкрутства випадках, а саме:

1. Якщо арешт перешкоджає виконанню плану санації;

2. Якщо арешт перешкоджає господарській діяльності боржника;

3. Якщо арешт перешкоджає відновленню платоспроможності боржника.

Отже, як вбачається з фактичних обставин справи, судом першої інстанції невірно застосовано пункт 7 ч. 4 ст. 50 Кодексу України з процедур банкрутства.

Як було зазначено вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 910/1539/21 задоволено заяву боржника від 09.02.2023 про забезпечення вимог кредиторів.

Ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення вимог кредиторів ґрунтується на допущені приватним виконавцем Бережним Я.В. у ході виконавчого провадження № 63951504 порушення вимог ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме незаконному поновлені вчинення виконавчих дій та фактично повторному виставленні (поновлено електронні торги щодо реалізації Майнового комплексу) майна боржника на реалізацію на сайті ДП «СЕТАМ».

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 13.06.2023 у справі № 910/1539/21 (910/4002/23), яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023, позов ТОВ «ЗВ Ріелті» задоволено повністю: визнано недійсними електронні торги згідно з протоколом проведення електронного аукціону (торгів) № 559938 (реєстраційний номер лота: 464865), які відбулися 30.04.2021, з реалізації Майнового комплексу (літ. А, Б, В) загальною площею: 6715,8 кв. м., (будинок готелю Військово-Микільського монастиря (пам`ятка архітектури і містобудування місцевого значення), місцезнаходження: м. Київ, вулиця Мазепи Івана, будинок 11, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00; - визнано недійсними результати електронних торгів від 30.04.2021, а також визнано недійсним (скасовано) протокол проведення електронного аукціону (торгів) № 559938 (реєстраційний номер лота: 464865), які відбулися 30.04.2021 з реалізації вищезгаданого майнового комплексу; - присуджено до стягнення з відповідачів по 2684 грн судового збору.

Постановою Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 06.02.2024 у справі № 910/1539/21 (910/4002/23) касаційні скарги Державного підприємства «Сетам» та приватного виконавця Бережного Ярослава Вікторовича задоволено; постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2023 у справі № 910/1539/21(910/4002/23) скасовано; ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У вищевказаній постанові Верховний Суд зазначив наступне:

« 9.45. За встановленими судами попередніх інстанцій обставинами оголошення про реалізацію спірного нерухомого майна (Майнового комплексу) оприлюднено ДП «Сетам» 29.01.2021 і на дату постановлення ухвали суду від 16.03.2021 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЗВ Ріелті» та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів перші торги з реалізації вищевказаного майна не були завершені, а лише зупинені після оприлюднення інформації про продаж.

9.46. Зважаючи на те, що перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж є одним із винятків, на які згідно з частиною третьою статті 41 КУзПБ не поширюється заборона на задоволення вимог кредиторів, зокрема шляхом стягнення на підставі виконавчих документів, які містять майнові вимоги до боржника, колегія суддів дійшла висновку про те, що стверджуване позивачем порушення вимог наведеної статті не знайшло свого підтвердження.

9.47. Судами попередніх інстанцій наведене не було враховано, внаслідок чого суди дійшли помилкового висновку про те, що приватним виконавцем в ході виконавчого провадження № 63951504 допущено порушення вимог статті 41 КУзПБ, а саме: незаконно поновлено вчинення виконавчих дій та фактично повторно виставлено (поновлено електронні торги щодо реалізації Майнового комплексу) майно боржника на реалізацію на сайті ДП «Сетам» та здійснено нову публікацію дати торгів».

Отже, Верховним Судом, під час розгляду справи № 910/1539/21 (910/4002/23) було встановлено, що приватним виконавцем Бережним Я.В. не було допущено порушень вимог ст. 41 КУзПБ в межах виконавчого провадження № 63951404, а висновок Господарського суду міста Києва викладений в ухвалі від 13.02.2023 щодо порушення приватним виконавцем вимог статті 41 КУзПБ - є помилковим.

Поміж іншого, відповідно до ч. 1 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З урахуванням того, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича до якої приєдналося Приватне акціонерне товариство «Росава» слід задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21 скасувати, прийнявши нове судове рішення, яким задовольнити клопотання Приватного акціонерного товариства «Росава» та скасувати заходи забезпечення вимог кредиторів, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 910/1539/21.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти російської федерації» зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України»).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Трофимчук проти України» зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За змістом положень ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала прийнята з порушеннями норм права при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доводи скаржника, які викладені в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак, наявні правові підстави для її задоволення.

Розподіл судових витрат

В силу статті 129 ГПК України апеляційний суд не здійснює розподіл судових витрат, оскільки справа підлягає передачі на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича до якої приєдналося Приватне акціонерне товариство «Росава» задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/1539/21 - скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити клопотання Приватного акціонерного товариства «Росава» та скасувати заходи забезпечення вимог кредиторів, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 910/1539/21.

3. Справу № 910/1539/21 повернути до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 18.02.2025, у зв`язку з перебуванням судді Пантелієнка В.О. у відпустці з 10.02.2025 по 16.02.2025.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко