РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2025Справа № 910/14932/24

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Акціонерного товариство "Українська залізниця"

вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150

в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного

товариства "Українська залізниця"

01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудмат"

вул. Панаса Мирного, 12, м. Київ, 01011

про стягнення штрафних санкцій 61 904,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудмат" (далі-відповідач) про стягнення штрафних санкцій 61 904,70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи прийнято здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Означену ухвалу, направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштове відправлення №659 повернуто до суду з посиланням на закінчення встановленого терміну зберігання.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/14932/24 однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За результатами проведення процедури закупівлі відкритих торгів відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі», оголошення про проведення, якого зареєстроване на веб-порталі Уповноваженого органу з питань публічних закупівель №UA-2023-04-24-010631-а між AT «Укрзалізниця» (далі - Позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вудмат» (далі - Відповідач, Постачальник) 30.05.2023 року було укладено договір №ПЗ/НХ-23502/НЮ (далі - Договір).

Згідно п.1.1. Договору ПОСТАЧАЛЬНИК зобов`язується поставити та передати |у власність ПОКУПЦЮ ТОВАР, відповідно до Специфікації №1 (Додаток І), що є невід`ємною частиною цього Договору, а ПОКУПЕЦЬ зобов`язується прийняти та оплатити цей ТОВАР на умовах цього Договору.

Відповідно п.1.2. Договору найменування ТОВАРУ: Дошка хвойна, дошка дубова.

Згідно п. 1.3. Договору кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник ТОВАРУ визначаються у Специфікації № 1 (Додаток 1) до цього Договору: Відповідно п.6.3. Договору Загальна ціна Договору становить 567 050,00 грн. (П`ятсот шістдесят сім тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок без ПДВ, крім того ПДВ 0%, усього з ПДВ 567 050,00 грн. (П`ятсот шістдесят сім тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок. Ціна Договору включає в себе обов`язкові платежі, у тому числі на користь третіх осіб, пов`язані з виконанням цього Договору. Будь-яка додаткова вартість окремих витрат, пов`язаних з виконанням цього Договору, не сплачується ПОКУПЦЕМ окремо та вважається врахованою у ціні цього Договору.

Додатком №1 до Договору «Специфікація №1» передбачено, що Постачальник зобов`язаний поставити Покупцю Товар на загальну суму 567 050,00 грн. грн. без ПДВ.

ПОСТАЧАЛЬНИК здійснює поставку ТОВАРУ на умовах DDP (Delivered Duty Paid - поставка з оплатою мита відповідно до «ІНКОТЕРМС» у редакції 2020 року. У випадку наявності розбіжностей між умовами цього Договору та Правилами «ІНКОТЕРМС» у редакції 2020 року, умови цього Договору матимуть перевагу (пункт 4.1. Договору).

Поставка ТОВАРУ проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки ПОКУПЦЯ, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності ПОКУПЦЯ до приймання ТОВАРУ.

Строк поставки ТОВАРУ - протягом 25 (двадцяти п`яти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки ПОКУПЦЕМ. Місцем поставки ТОВАРУ м. Козятин (Вінницька область) або інший підрозділ ПОКУПЦЯ вказаний в рознарядці на поставку ТОВАРУ.

Право власності на ТОВАР переходить до ПОКУПЦЯ з дати поставки ТОВАРУ (пункт 4.2. Договору).

Згідно п. 6.1. Договору ПОКУПЕЦЬ оплачує поставлений ПОСТАЧАЛЬНИКОМ ТОВАР за ціною, вказаною у Специфікації № 1 (Додаток 1) до цього Договору. Ціна ТОВАРУ включає вартість ТОВАРУ, тари (упаковки), а також інші витрати ПОСТАЧАЛЬНИКА, пов`язані з виконанням цього Договору.

Відповідно п. 9.1. Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором винна Сторона несе відповідальність згідно з цим Договором і законодавством України.

Згідно пп. 9.3.1. п. 9.3. Договору при порушенні строків поставки ПОСТАЧАЛЬНИК оплачує ПОКУПЦЮ штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк ТОВАРУ на умовах, передбачених п. 4.2 цього Договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додаткове) стягується пеня у розмірі 0,1 (нуль цілих, одна десята) % від вартості Непоставленого в строк ТОВАРУ за кожен день прострочення. При цьому ПОСТАЧАЛЬНИК не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити ТОВАР, якщо про інше його не попередив письмово ПОКУПЕЦЬ.

Відповідно п. 15.1. Договору він діє з дня його укладання та протягом дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 №64/2022 та продовженого відповідними Указами Президента України «Про продовження воєнного строку дії воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», але не пізніше ніж до 31.12.2023.

Згідно з п. 16.2. Договору, Сторони підтверджують, що вони усвідомлюють усі ризики, пов`язані з виконанням умов цього Договору, який укладається в умовах воєнного стану, введеного в установленому законодавством порядку.

Пунктом 16.4. Договору передбачено, що зміни та доповнення вступаюсь у силу, якщо вони підписані уповноваженими представниками Сторін у; письмовій формі та вчинені відповідно до умов цього Договору та законодавства У країни.

Додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід`ємною частиною) (п. 16.5. Договору).

Умовами п. 17 Договору передбачено, що Додатками до Договору є: Додаток № 1 - Специфікація №1 (невід`ємна частина).

Згідно з розділом 18 Договору, електронною адресою Постачальника зазначена: e-mail: .

Листом від 04.10.2023 №НХ-04/5674 на електронну адресу ТОВ «Вудмат» () була направлена письмова рознарядка про необхідність здійснення поставки дошки хвойної необрізної 25 мм. в кількості - 11 м.куб. та дошки дубової необрізної 50 мм. в кількості -14 м.куб. на загальну суму 185 900,00 грн. з ПДВ.

Звертаючись до суду із позовом, Позивач вказує, що станом на 31.12.2023 поставка Товару не здійснена.

07.11.2023 за вих. №НХПЗЗ-04/637 на адресу Відповідача була направлена претензія, яка була залишена Відповідачем без розгляду.

29.01.2024 за вих. №НХПЗЗ-04/398 на адресу Відповідача була направлена повторна претензія, яка теж була залишена Відповідачем без розгляду.

За твердженням Позивача, котре жодними належним та допустимими доказами не спростовано Відповідачем, відповідно до умов Договору Позивач свої зобов`язання виконав своєчасно та у повному обсязі. Проте, Відповідач не здійснив поставку Товару у строки, передбачені умовами Договору, а також в обумовлений строк Відповідач не здійснив сплату суми штрафних санкцій згідно з умовами Договору.

Таким чином, звертаючись до суду із позовом Позивач просить стягнути із Відповідача пені в розмірі 34 019,70 грн. та штрафу в розмірі 27 885,00 грн. за прострочення терміну поставки.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Нормами ст. 530 ЦК України, закріплено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 612 ЦК України зазначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Згідно пп. 9.3.1. п. 9.3. Договору при порушенні строків поставки ПОСТАЧАЛЬНИК оплачує ПОКУПЦЮ штраф у розмірі 15 % від вартості непоставленого в строк ТОВАРУ на умовах, передбачених п. 4.2 цього Договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додаткове) стягується пеня у розмірі 0,1 % від вартості Непоставленого в строк ТОВАРУ за кожен день прострочення. При цьому ПОСТАЧАЛЬНИК не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити ТОВАР, якщо про інше його не попередив письмово ПОКУПЕЦЬ.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач, порушуючи взяті на себе договірні зобов`язання, станом на 30.12.2023 поставку Товару не здійснив.

Таким чином, обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказує, що він має право нарахувати Відповідачу пеню та штраф за прострочення виконання останнім зобов`язання.

Отже, суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та штрафу та встановив, що заявлена до стягнення сума пені та штрафу є арифметично правильною та відповідно обґрунтованою. З огляду на що, суд задовольняє вимогу про стягнення із відповідача пені в розмірі 34 019,70 грн. та штрафу в розмірі 27 885,00 грн. за прострочення терміну поставки.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Одночасно, у ст.76 Господарського процесуального кодексу України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, суд зазначає, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, доводів позивача не спростував.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 34 019,70 грн. та штрафу в розмірі 27 885,00 грн. за прострочення терміну поставки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудмат" (вул. Панаса Мирного, 12, м. Київ, 01011; ідентифікаційний код 43423458) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6; ідентифікаційний код 40081221) пені в розмірі 34 019,70 грн., штрафу в розмірі 27 885,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов