УХВАЛА

19 лютого 2025 року

м. Київ

cправа № 904/779/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

розглянувши матеріали касаційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Сорелла Оіл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Алькон-Транс"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2024 у справі

за позовом виконувача обов`язків керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі

1) Дніпровської міської ради,

2) Дніпропетровської обласної державної адміністрації,

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сорелла Оіл",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Алькон-Транс",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів - Військова частина НОМЕР_1 ,

про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва та припинення володіння нерухомим майном,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області,

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом рекультивації,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 та 05.02.2025 до Касаційного господарського суду через «Електронний суд» надійшли касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алькон-Транс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сорелла Оіл" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2024 (повний текст складено 20.01.2025) у справі № 904/779/24.

Ухвалюючи оскаржуване рішення у справі № 904/779/24 про задоволення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що право власності на об`єкти нерухомого майна зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сорелла Оіл" на підставі акту прийому-передачі від 13.03.2017, який підписано між відповідачами. Натомість, відомості щодо укладення договору оренди земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Рішення про надання спірної земельної ділянки для розміщення автозаправної станції обласною державною адміністрацією та міською радою не приймалося, будь-яких дозвільних документів на її будівництво компетентні органи не видавали, з огляду на що господарський суд дійшов висновку про те, що така станція є самочинним будівництвом.

В свою чергу, оскільки позивачі, як власники земельної ділянки, не надавали згоди на визнання права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Соррела Ойл" на самочинно збудовані приміщення, то вимоги прокурора про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести такі приміщення узгоджуються із положеннями? Земельного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини та приписами частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких знесення самочинного будівництва має здійснюватися особою, яка його здійснила (здійснює), або за її рахунок. У зв`язку з зазначеним місцевий господарський суд дійшов висновку задовольнити вимоги прокурора.

Приймаючи викладені скаржниками обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріали касаційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Сорелла Оіл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Алькон-Транс" відповідають вимогам статей 287-291 ГПК України, є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі, яка відповідно до частини третьої статті 301 ГПК України підлягає розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

До касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алькон-Транс" додано клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду у касаційному порядку, обґрунтоване тим, що суд зобов`язав відповідачів, зокрема і заявника, усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні самовільно зайнятою земельною ділянкою, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва. Проте, заявник не є останнім набувачем автозаправочного комплексу, права власності на нього належить іншому відповідачу, тому виконання оскаржуваних судових рішень призведе до втручання у права останнього.

Заявник, посилаючись на практику Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зазначає про усталену позицію в питанні визначення належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва не забудовника, а саме останнього набувача такого об`єкта.

У поданій касаційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Сорелла Оіл" також викладено клопотання про зупинення виконання оскаржуваних рішень, обґрунтоване тим, що предметом спору у цій справі є об`єкт нерухомості, право власності на який буде порушено у разі його знесення та неможливості повороту виконання рішення, у разі його скасування. Отже з метою недопущення порушення прав, свобод та законних інтересів скаржник просить задовольнити його клопотання.

Розглянувши клопотання скаржників, суд відмовляє в їх задоволенні, зважаючи на таке.

Положення статті 332 ГПК України надають суду касаційної інстанції право зупинити виконання (дію) оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Водночас, застосування відповідних повноважень має бути обґрунтованим, а підстави - вагомими, оскільки у такому випадку інша сторона у справі (учасники справи), на користь якої постановлено рішення, буде обмежена у праві на задоволення своїх вимог.

Заява (клопотання) про зупинення виконання (дії) судових рішень повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, насамперед вона має бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини, які у даному випадку можуть утруднити поворот виконання судового рішення і наявністю доказів на підтвердження таких обставин.

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

Суд має право зупинити виконання (дію) судових рішень, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання (дії) судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.

Діючим законодавством, у тому числі процесуальним, передбачено право кожної особи на захист своїх прав та інтересів у суді, у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Лише посилання на потенційну можливість настання негативних наслідків, без подання відповідних доказів, не є тією безумовною підставою для зупинення виконання (дії) судового рішення.

У разі зміни або скасування судового рішення після його виконання статтею 333 ГПК України унормовано вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови.

Касаційний суд не може ставити під сумнів законність судових рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі судові рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними.

Статтею 7 ГПК України передбачено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини 1 статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що надання стороні будь-яких переваг, призведе до порушення однієї з основних засад господарського судочинства - рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Під час підготовки справи до розгляду Суд з`ясував, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2024 вирішено передати справу № 908/2388/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з необхідністю відступити від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 02.06.2021 у справі № 509/11/17, від 30.09.2022 у справі № 201/2471/20, від 15.03.2023 у справі № 205/213/22, від 05.04.2023 у справі № 199/6251/18, від 31.05.2023 у справі № 201/4483/20, про те, що належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва є останній набувач такого об`єкта, а не його забудовник.

Спір у справі, що передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, виник у зв`язку з тим, що Приватне підприємство "Терра Віта V" розпочало та здійснило самочинне будівництво з порушенням будівельних норм і правил, всупереч вимог земельного законодавства, на землях комунальної власності, які у користування, у тому числі під забудову, відповідачам не передавались. За таких обставин, Прокурор звернувся з позовом про усунення перешкод Запорізькій міській раді у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів нерухомості (частина четверта статті 376 ЦК України).

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ураховуючи вищевикладене та зважаючи на суб`єктний склад учасників справи, предмет та підстави позову, оскарження судових рішень у цій справі, зокрема з підстав неправильного застосування статті 376 ЦК України, з метою дотримання єдності судової практики колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення касаційного провадження у справі № 904/779/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №908/2388/21.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 235, 287-291, 294, 301, 332 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Алькон-Транс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сорелла Оіл" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2024 у справі № 904/779/24.

2. Надати учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи до 10.03.2025 з урахуванням положень статті 42 ГПК України.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Алькон-Транс" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Сорелла Оіл" у задоволені клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2024 у справі № 904/779/24.

4. Витребувати з Господарського суду Дніпропетровської області та/або Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/779/24.

5. Зупинити касаційне провадження у справі № 904/779/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду рішень у справі № 908/2388/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ