ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 м. Дніпро Справа № 908/989/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач) Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Апельмон» на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.06.2024 у справі № 908/989/24 (суддя Зінченко Н.Г.), повний текст рішення складено 04.06.2024

за позовом Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Апельмон», м. Запоріжжя

про стягнення 130613,13 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

04.04.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» (далі Концерн «МТМ») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Апельмон» (далі ТОВ «Апельмон») про стягнення 130613,13 грн заборгованості (основного боргу за надані послуги з постачання теплової енергії за період жовтень 2023 року лютий 2024 року включно) за типовим індивідуальним договором від 01.11.2021 № 75204271 про надання послуги з постачання теплової енергії.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.06.2024 по даній справі позов Концерну «МТМ» до ТОВ «Апельмон» задоволено повністю.

Стягнуто з ТОВ "Апельмон" на користь Концерну «МТМ» 130613,13 грн основного боргу за надані послуги з постачання теплової енергії.

Стягнуто з ТОВ «Апельмон» на користь Концерну «МТМ» 2422,40 грн судового збору.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду ТОВ «Апельмон» оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та просить: скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 04.06.2024 по справі № 908/989/24 і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Концерну «МТМ» до ТОВ «Апельмон» задовольнити частково; стягнути з ТОВ «Апельмон» на користь Концерну «МТМ» 28329,07 грн основного боргу за надані послуги з постачання теплової енергії, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована не відповідністю висновків суду першої інстанції реальним обставинам справи. Зокрема, суд не врахував помилкове нарахування заборгованості за листопад 2023 року в сумі 102284,06 гривень.

Сума заборгованості за листопад 2023 року є явно завищеною, і жодні документи не підтверджують механізм її виникнення. Нарахування цієї суми не було погоджено з відповідачем і не було обґрунтоване, а її включення до загальної суми заборгованості є необґрунтованим.

Відповідач зазначає, що документи, надані позивачем для підтвердження суми заборгованості, не пояснюють правову природу «перерахунку», що став основою для оскаржуваної суми заборгованості. Це створює підстави для сумнівів у правильності нарахувань позивача та недоведеність цих вимог.

Враховуючи вищезазначене, відповідач просить апеляційний суд скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 04.06.2024 по справі № 908/989/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково, стягнувши з ТОВ «Апельмон» на користь Концерну «МТМ» суму в розмірі 28329,07 гривень, а в задоволення решти позовних вимог відмовити.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

3. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що Концерн «МТМ» є юридичною особою, яка займається виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії для різних споживачів, включаючи населення та бюджетні установи, відповідно до Статуту. ТОВ «Апельмон»» (відповідач у справі) є власником нежитлового приміщення в м. Запоріжжя, яке знаходиться в багатоквартирному будинку, і уклало з позивачем Типовий індивідуальний договір на постачання теплової енергії з 01.11.2021.

Суд встановив, що для визначення обсягу спожитої теплової енергії у цьому будинку застосовується система комерційного обліку та відповідні методики розподілу теплової енергії між споживачами.

У позові йдеться про нарахування Концерном «МТМ» відповідачу суми за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2023 по 29.02.2024 на загальну суму 130 613,13 грн, що підтверджується відповідними рахунками та розрахунками.

Враховуючи відсутність доказів відключення відповідача від системи опалення, приміщення є опалювальним, і відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги за зазначений період.

4. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом діяльності Концерну «МТМ» є виробництво теплової енергії, постачання теплової енергії для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємства, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут та інше.

Концерн «МТМ» відповідно до положень Закону України «Про природні монополії» є суб`єктом природної монополії та діє на підставі виданих ліцензій на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, тому у своїй основній діяльності таке підприємство повинно дотримуватися законодавства, яке регулює відносини у сфері теплопостачання (виробництво, транспортування, постачання теплової енергії).

Для створення умов перебування та проживання осіб у жилих і нежилих приміщеннях, зокрема, шляхом забезпечення їх опаленням, законодавством України передбачено регулювання у сферах виробництва, транспортування постачання теплової енергії.

Регулювання та встановлення відносин у сфері теплопостачання (виробництво, постачання, транспортування теплової енергії) здійснюється відповідно до: Господарського кодексу України; Законів України «Про теплопостачання», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про природні монополії»; «Про ліцензування видів господарської діяльності», Постанов Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією».

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про теплопостачання» відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав законної сили 10.12.2017, визначено:

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

- виконавець комунальної послуги суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;

- споживач житлово-комунальних послуг індивідуальний або колективний споживач;

- внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення.

Порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг визначено у ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

За приписами ч.ч. 2, 3, 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Даною постановою також затверджено форму та зміст (умови) Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до матеріалів справи Концерн «МТМ» є юридичною особою, метою діяльності якої, відповідно до п. 2.1. Статуту, є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності Концерну «МТМ» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо (п. 2.2. Статуту). 02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «МТМ» опубліковано Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно п.п. 1, 2, 4 договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «МТМ». Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви - приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Згідно з п. 5, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до п. 11 Типового договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика).

Згідно п. 17 Типового договору зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця.

Власник (співвласники) будівлі (багатоквартирного будинку) або його (їх) представник (представники) має (мають) право доступу до місць установлення вузлів комерційного обліку для проведення перевірки схоронності та зняття показань (п. 21).

Споживач, відповідно до п. 30, вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії, плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця (п. 32).

Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за 10 днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії (п. 33).

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34).

Споживач, згідно п. 40 має право, зокрема, на перевірку кількості та якості послуги в установленому законодавством порядку; відключитися від систем (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений наказом Мінрегіону від 26.07.2019 № 169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Згідно п. 41 споживач зобов`язується оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

За умовами пунктів 51, 52, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строку.

Відповідно до п. 53 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Як свідчать матеріали справи і апелянтом не спростовано, Товариству з обмеженою відповідальністю «Апельмон» належить на праві власності нежитлове приміщення № 58 А-5 першого поверху, площею 172,1 м2, за адресою: м. Запоріжжя, Дослідна станція, буд. 76, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстром прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчужені об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 324458313.

Вказане приміщення знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, який обладнано приладом комерційного обліку теплової енергії. Дану обставину відповідач не заперечує, як і не заперечує за змістом апеляційної скарги отримання послуг позивача.

Наявність приладу обліку теплової енергії підтверджується інформацією, що вказувалась позивачем в рахунках на оплату.

Відповідно до вимог вказаних вище законодавчих актів Типовий індивідуальний договір є укладеним. Облік споживання ведеться позивачем за рахунком № 75204271.

Позивачем виписано відповідачу рахунки за надані послуги за договором № 75204271:

- за жовтень 2023 на суму 821,69 грн;

- за листопад 2023 на суму 102284,06 грн;

- за грудень 2023 на суму 9423,32 грн;

- за січень 2024 на суму 10393,10 грн;

- за лютий 2024 на суму 7690,96 грн, всього на загальну суму 130 613,13 грн.

На всіх рахунках міститься зазначення щодо типу приладу комерційного обліку: Pollu Stat EX та його заводський номер: 85060427, з зазначенням показів приладу комерційного обліку, вказана опалювальна площа споживача: 172,1 кв.м та загальна площа будівлі: 3433,4 кв.м, зазначена адреса надання послуги: вул. Дослідна станція, 76, прим. 58.

Судом встановлено, що рахунки надавалися в електронній формі за допомогою доступу до електронних систем обліку теплової енергії.

На рахунках з постачання теплової енергії по індивідуальному договору № 75204271, які надіслані відповідачу є відмітка - Документ доставлено контрагенту.

Таким чином, позивачем доведено первинними документами бухгалтерського обліку надання послуг в заявленому ним розмірі за спірний період.

Факт постачання теплової енергії підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у спірний період, які розміщені у загальному доступі на сайті Запорізької міської ради та копії яких долучені до матеріалів даної справи (а. с. 18-20).

Згідно положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

В матеріалах справи наявні копії рахунків за надані послуги за спірний період, в яких міститься дані, з яких саме складових складається сума оплати за певний період споживання.

Відповідач, як споживач послуг, наданих позивачем, не спростував доводи позову про неоплату цих послуг, не надав свої докази на підтвердження оплат.

Відповідач, як власник приміщень та споживач послуг позивача, не звертався до нього з будь-яких питань щодо з`ясування розміру оплати та порядку її визначення. Доводи щодо невірного розрахунку не спростовані скаржником іншими належними доказами, документи, що суперечать висновкам суду першої інстанції, не надано.

При цьому, колегія суддів зауважує, що нарахування суми заборгованості за листопад 2023 року, відбулось відповідно до договірних умов, а сама заборгованість була належним чином підтверджена наданими до позову розрахунками. Сума, вказана у позовній заяві, була підтверджена документами, що не суперечать договору між сторонами, а також нормам чинного законодавства. Відповідач не представив доказів, що спростовують правильність нарахування цієї суми або відсутність узгодження нарахувань.

Позиція відповідача про те, що механізм виникнення заборгованості не пояснений, є надуманою, оскільки всі необхідні документи, що підтверджують обґрунтованість нарахувань, були надані до матеріалів справи.

Що стосується питання правової природи «перерахунку», то цей аспект був достатньо розглянутий судом першої інстанції. Усі розрахунки і перерахунки, що становлять основу для суми заборгованості, були належним чином обґрунтовані і підтверджені відповідними бухгалтерськими документами. Суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що ці перерахунки не суперечать умовам договору та чинному законодавству.

Отже, апеляційна скарга не містить підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, оскільки висновки суду були обґрунтовані, а доводи апелянта є безпідставними та не підтвердженими відповідними доказами.

5. Висновки за результатами апеляційного перегляду справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних вище обставин, з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

6. Здійснення апеляційним судом розподілу судових витрат.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Апельмон» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 04.06.2024 у справі № 908/989/24 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги по даній справі покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Апельмон».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов