ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19 лютого 2025 року м. Харків Справа № 913/401/20(359/5215/23)

Провадження №5/913/7/25

За позовом фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна Бухта» (вул. Гагаріна, буд. 56, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93406) в особі ліквідатора Рибкіної Наталії Василівни (вул. Сагайдачного, буд. 23-А, офіс 5, м. Ірпінь Київської області, 08203)

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фарм-Сервіс ЛЛС» (вул. Петлицького, буд. 9, с. Велика Олександрівка Бориспільського району Київської області, 08320)

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДМД Констракшин» (вул. Кайсарова, буд. 11, м. Київ, 03022)

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нелора Ленд» (вул. Кайсарова, буд. 11, м. Київ, 03022)

про витребування земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки та припинення речових прав та їх обтяжень

у межах справи №913/401/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна бухта»

Суддя Вінніков С.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

С У Т Ь С П О Р У:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) 01.06.2023 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрипа Агро» (далі - ТОВ «Стрипа Агро») про:

- визнання недійсним договору від 09.03.2006 купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,0688 га ріллі з кадастровим номером №:09:002:0028, розташованої в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області для ведення особистого селянського господарства, що укладений між ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 та ТОВ «Таврис», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павелком Борисом Олександровичем та зареєстрований в реєстрі за №1668;

- визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №696495, виданий ТОВ «ДМД Констракшин» Бориспільським районним відділом земельних ресурсів за №75 на підставі договору від 21.09.2006 за №6338 купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада (цільове призначення земельної ділянки - для ведення підсобного сільського господарства), скасувавши його державну реєстрацію;

- витребування у ТОВ «Стрипа Агро» (раніше ТОВ «Мараморош Груп») земельної ділянки кадастровий номер :09:002:0028, площею 3,0688 га, яка розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області в межах координат: точка №1 - Х:5 575 807,480; Y: 3 397 185,450; точка №2 - Х:5 575 739,800; Y:3 397 311,860; точка №3 - Х:5 575 548,440; Y:3 397 244,040; точка №4 - Х:5 575 554,300; Y:3 397 225,280; точка №5 - Х:5 575 590,750; Y:3 397 108,640;

- скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:0028 в Державному земельному кадастрі з цільовим призначенням « 01.04 Для ведення підсобного сільського господарства», категорія земель: «Землі сільськогосподарського призначення»; вид використання: «Для ведення підсобного сільського господарства»; форма власності «Приватна»; площа земельної ділянки 3,0688; місце розташування - Київська область, Бориспільський район, Великоолександрівська сільська рада; зареєстрована за найменуванням юридичної особи «Товариство з обмеженою відповідальністю «Мараморош Груп» (нині - ТОВ «Стрипа Агро»); код ЄДРПОУ юридичної особи №43891331; дата державної реєстрації права - 04.11.2020; номер запису про право - 39009660 з одночасним припинення усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки із скасуванням кадастрового номеру :09:002:0028;

- скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Мараморош Груп» (нині - ТОВ «Стрипа Агро») на земельну ділянку кадастровий номер :09:002:0028, що проведена на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. від 21.09.2020 індексний №54171090, з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.06.2023 залучено до участі у справі у якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фарм-Сервіс ЛЛС» (далі - ТОВ «Фарм-Сервіс ЛЛС»), та у якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна Бухта» (далі - ТОВ «ТОК «Південна Бухта») в особі ліквідатора Рибкіної Наталії Василівни.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2023 справу №359/5215/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ТОК «Південна Бухта», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТОВ «Фарм-Сервіс ЛЛС» про витребування земельної ділянки, визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації та припинення речових прав та їх обтяжень передано до Господарського суду Луганської області.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 07.11.2023, зокрема, прийнято позовну заяву фізичної особи ОСОБА_1 до розгляду в межах справи №913/401/20 про банкрутство ТОВ «ТОК «Південна Бухта»; визначено розглядати справу №913/401/20(359/5215/23) за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 26.11.2023, зокрема, залучено до участі у справі у якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ДМД Констракшин» (далі - ТОВ «ДМД Констракшин») та у якості третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Нелора Ленд» (далі - ТОВ «Нелора Ленд»).

Рішенням Господарського суду Луганської області від 18.03.2024 у справі №913/401/20(359/5215/23) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 указане рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.11.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Господарського суду Луганської області від 18.03.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 у справі №913/401/20(359/5215/23) скасовано; справу №913/401/20(359/5215/23) передано на новий розгляд до Господарського суду Луганської області.

08.01.2025 матеріали справи №913/401/20(359/5215/23) надійшли до Господарського суду Луганської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025 справа передана на розгляд судді Віннікову С.В.

Ухвалою від 13.01.2025 прийнято справу №913/401/20(359/5215/23) до провадження; розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 05.02.2025.

Ухвалою від 05.02.2025 заяву представника ТОВ «ДМД Констракшин» адвоката Риженка Д.М. від 31.01.2025 про продовження процесуального строку на подання пояснень задоволено; продовжено ТОВ «ДМД Констракшин» строк для подання пояснень щодо суті даного спору з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 27.11.2024 у даній справі, по день їх фактичного надходження до суду - по 03.02.2025 (включно); відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 28.02.2025.

18.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Онищенка Т.О. надійшла заява про відвід судді, у якій він просить відвести суддю Віннікова С.В. від розгляду справи №913/401/20(359/5215/23) та здійснити повторний авторозподіл справи.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.02.2025 заява передана на розгляд судді Віннікову С.В.

Розглядаючи подану заяву, господарський суд виходить із наступного.

Суд бере до уваги, що згідно з ч.ч.1-3, 7-8 ст.39 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах «Морель проти Франції», пункти 45-50; «Пескадор Валеро проти Іспанії», пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі «Лука проти Румунії», пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 44; «Пабла Кю проти Фінляндії», пункт 30; «Мікалефф проти Мальти», пункт 96).

Відповідно до ст.35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно зі ст.36 ГПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що підставою відводу є ухвалення рішення у справі №913/401/20(913/327/23), адже саме після ухвалення зазначеного рішення, розгляд справи, на думку відповідача-2, стане повторним розглядом того самого спору для судді Віннікова С.В.

Також зазначив, що постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 27.11.2024 у справі №913/401/20(913/327/23), зокрема встановлено «Тобто спір у справі №913/401/20(913/327/23) та у справі №913401/20(359/5215/23) виник між тими самими сторонами з приводу тієї самої земельної ділянки».

Крім того, послався на приписи ст.36 ГПК України.

Суд зауважує, що відповідно до ч.5 ст.13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд зауважує, що фактично доводи викладені у заяві про відвід зводяться до незгоди представника позивача ОСОБА_1 адвоката Онищенка Т.О. із процесуальними діями (рішенням) судді під час вирішення іншої справи, що розглядається суддею Вінніковим С.В.

Згідно з ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи викладене, саме керуючись загальними засадами господарського судочинства та приписами діючого законодавства суд керується при прийнятті рішень та вчиненні тих чи інших процесуальних дій.

Так, згідно з положеннями ГПК України правомірність, повнота та об`єктивність прийнятого судового рішення, вірне застосування норм матеріального чи процесуального права, оцінювання доказів, є предметом дослідження у відповідному апеляційному господарському суді або касаційному господарському суді, та не є підставою для відводу судді.

Крім того суд наголошує, що розглядаючи кожну конкретну судову справу (здійснюючи правосуддя) судді самостійно визначають коло законодавства, що регулює спірні правовідносини, застосовують його, здійснюють його тлумачення, вирішують питання про розгляд заяв та клопотань учасників судового процесу та надають правову оцінку обставинам справи на підставі саме внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону. Крім того, законом встановлено право учасників судового процесу на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення у випадку незгоди з прийнятим судовим рішенням з мотивів саме невірного застосування матеріального чи (або) процесуального права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Заява №21722/11) від 09.01.2013 було зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

У рішенні по справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 (Заява №33949/02) Європейський суд з прав людини зауважив, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного; стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність - це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Вирішення питань про застосування чинного законодавства є виключним правом судді, в провадженні якого знаходиться справа. При цьому результат вирішення вказаних питань не може свідчити про упереджене ставлення судді відповідно до позивача чи відповідача, інших учасників судового процесу, оскільки наявність чи відсутність підстав для відводу судді не може ставиться в залежність від результату застосування судом норм чинного законодавства.

Посилання заявника на приписи ст.36 ГПК України є безпідставними, оскільки регулюють питання відводу саме у визначених в ній випадках, яких у даній справі немає, а її положення не можуть бути застосовані за аналогією, як вважає представник позивача ОСОБА_1 адвоката Онищенко Т.О.

Водночас ч.4 ст.35 ГПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно з ч.3 ст.39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст.ст.35, 39, 234 - 235 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Онищенка Т.О. про відвід судді Віннікова С.В. від розгляду справи №913/401/20(359/5215/23) необґрунтованою.

2. Передати матеріали справи №913/401/20(359/5215/23) на автоматизований розподіл, для визначення судді, який вирішуватиме питання про відвід, у порядку, встановленому ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 19.02.2025 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суд доводить до відома учасників судового процесу, що вони можуть отримувати інформацію у справі, що розглядається за офіційною вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України - https://court.gov.ua/fair/.

Суддя Сергій ВІННІКОВ