ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м.Харків Справа № 913/524/24
Провадження №13/913/524/24
Господарський суд Луганської області у складі судді Яресько Б.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали за позовом
Державного підприємства "Адміністрація Морських Портів України", м. Бердянськ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАУС БІЛДІНГ», м. Лисичанськ.
про стягнення 101 193 грн 80 коп.
Державне підприємство "Адміністрація Морських Портів України" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАУС БІЛДІНГ» (далі - відповідач) про стягнення 101 193 грн 80 коп. штрафу за договором № 34-ВБЕФ-20 від 02.04.2020 р.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2024 р. позовну заяву передано на розгляд судді Яресько Б.В.
27.12.2024 р. суд відкрив провадження у справі та постановив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.2 ст.121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.
З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.
Ухвала суду про відкриття провадження також була своєчасно розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним та загальнодоступним.

Європейський суд з прав людини зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003 р.).

Додатково, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Приписам частини 13 статті 8 ГПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами 1 та 2 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В свою чергу, частиною 3 статті 2 ГПК України встановлено, що одним із основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до положень статті 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно із приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку "розумності строку" розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Враховуючи вищенаведене, з метою дотримання принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності сторін перед законом та судом, розгляд справи здійснено господарським судом в межах розумного строку з метою надання можливості сторонам у справі реалізувати наявні процесуальні права шляхом подачі як заяв по суті справи, так і письмових пояснень.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Луганської області, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Письмового відзиву від Відповідача до Господарського суду Луганської області як і інших клопотань або заяв не надходило у зв`язку з чим у відповідності до частини 4 статті 13 та частини 9 статті 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так само жодна із сторін не зверталась із клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні із повідомленням сторін.

Дослідивши надані докази, суд встановив:

Між позивачем та ТОВ «СТІВЕН БУД», за даними ЄДРПОУ змінено назву на ТОВ БРАУС БІЛДІНГ, укладено договір від 02.04.2020 р. №34-ВАМПУ-20 про надання послуг з поточного ремонту водопровідних і каналізаційних систем, відповідно до якого відповідач зобов`язується надати послуги з поточного ремонту водопровідних і каналізаційних систем згідно Технічного завдання, а позивач прийняти та оплатити надані послуги у порядку та строки, встановлені договором. Загальна ціна договору 819 999,60 грн. з ПДВ.

Згідно пункту 6.1.13. вказаного Договору, на Виконавця покладено обов`язок сплатити штраф і відшкодувати збитки в разі невиконання або неналежного виконання ним зобовязань за Договором, якщо він не доведе, що порушення Договору сталося не з його вини.

Пунктом 7.6. вказаного Договору Сторони узгодили, що у разі реєстрації Виконавцем податкової накладної/розрахунку коригування податкової накладної в ЄРПН у строки, що перевищують строки, визначені Податковим кодексом України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування податкової накладної, а також у разі порушення вимог Податкового кодексу України щодо складання податкових накладних/розрахунків коригування та заповнення обов`язкових реквізитів, в зв`язку з чим Замовник втрачає право на нарахування податкового кредиту за відповідною сумою податку, Виконавець за першою вимогою Замовника протягом 7 (семи) календарних днів з дня отримання такої вимоги сплачує на користь Замовнику штраф у розмірі такого податкового кредиту.

На виконання договору відповідачем було надано послуги з поточного ремонту водопровідних і каналізаційних систем згідно технічного завдання, та виставлено рахунки, які були оплачені Бердянською філією ДП «АМПУ» в повному обсязі, відповідно до платіжних доручень: № 867 від 18.06.2020; № 868 від 18.06.2020; № 966 від 06.07.2020 та № 1008 від 09.07.2020.

Станом на дату подачі позовної заяви, в порушенні договору про надання послуг № 34-В-АМПУ-20 від 02.04.2020 ТОВ «СТІВЕН БУД» (зміна назви ТОВ «БРАУС БІЛДІНГ») не виконало зобов`язання за наступними операціями : ПН від 17.06.2020 р., №7, на суму 77 000,00 грн., ПДВ 15 400,00; ПН від 18.06.2020 р. №9, на суму 194 948,00 грн., ПДВ 38 989,60 грн.; ПН від 25.06.2020 р., №11, на суму 142 427,00 грн., ПДВ 28 485,40 грн; ПН від 25.06.2020 р., №12, на суму 91 594,00 грн., ПДВ 18 318,00 грн.

Невиконання відповідачем зобов`язань щодо реєстрації податкових накладних унеможливило включення позивачем ПДВ в розмірі 101 193,80 грн до податкового кредиту.

Позивачем на адресу відповідача була направлена вимога від 16.10.2020 р. № 1335/11-01-03/Вих/11 про сплату штрафу позивачу у розмірі 101 193,80 грн. за договором № 34-В-БЕФ-20 від 02.04.2020 р.

30.10.2020 р. від відповідача надійшла відповідь на претензію (вх № 4825/11/Вх від 30.10.2020 р.) згідно якої відповідач зазначив, що задовольнити вимоги позивача немає можливості. Окрім цього відповідач не погоджується із винесеним рішенням Головного управління ДПС у місті Києві про зупинення реєстрації податкових накладних у зв`язку із віднесенням відповідача до переліку ризикових платників податку, та вказані дії ним оскарджено до Окружного адміністративного суду м. Києва, яким відкрито провадження у справі № 640/22587/20.

Згідно наявної інформації з відкритих реєстрів, рішення у справі № 640/22587/20 про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління ДПС у м. Києві щодо зупинення реєстрації податкових накладних відсутнє.

Позивачем було повторно направлено вимогу від 28.11.2024 № 20/11-01-00/Вих про сплату штрафу у розмірі 101 193,80 грн. за договором № 34-ВБЕФ-20 від 02.04.2020 на офіційну електронну адресу відповідача. Проте, відповідь не отримана

Позивач просить суд стягнути и з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАУС БІЛДІНГ» на користь державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» штраф за Договором про надання послуг з поточного ремонту водопровідних і каналізаційних систем від 02.04.2020 № 34-ВАМПУ-20 у розмірі 101 193,80 грн.

Також просить суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву, або доказів оплати боргу суду не надав.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно п.п. 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абз.1 п.198.1., п.п.198.2., 198.3., ст.198 ПК України).

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 ПКУ. Податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За положеннями п.201.1. ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.187.1. ст.187 ПК України (в редакції станом на липень 2019) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.200.1. ст.200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За положеннями п.201.10. ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Положеннями п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, яка набула чинності з 01.02.2020, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів (далі - Порядок №1165).

Відповідно до п. 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій. Згідно п. 7 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до п. 10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Пунктом II Порядку №1165 встановлено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; пропозиція щодо падання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За приписами ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (ч.ч.1, 3, 4 ст.225 ГК України).

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина 2 статті 22 Кодексу).

Породжуючи настання цивільних прав та обов`язків згідно ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування шкоди вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою порушника та шкодою полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв`язку між протиправною поведінкою та настанням негативного результату. Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами. Стягнення шкоди як виду цивільно-правової відповідальності можливе у випадку наявності такої шкоди та обґрунтованості її розміру.

З аналізу вищевказаних норм законодавства, вбачається, що об`єктивною стороною правопорушення є наявність шкоди в майновій сфері кредитора, протиправна поведінка, яка втілилась в невиконанні або неналежному виконанні боржником зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та шкодою. Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним зобов`язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Отже, як встановлено судом, між сторонами був укладений Договір про надання послуг № 34-В-АМПУ-20 від 02.04.2020. Виконавцем було надано послуги з поточного ремонту водопровідних і каналізаційних систем згідно Технічного завдання, та виставлено рахунки, які були оплачені Бердянською філією ДП «АМПУ» в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями: № 867 від 18.06.2020; № 868 від 18.06.2020; № 966 від 06.07.2020 та № 1008 від 09.07.2020.

Відповідно до п. 6.1.14. вказаного Договору, на Виконавця покладено обов`язок здійснювати реєстрацію електронних податкових накладних/розрахунків коригування податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в порядку та строки, визначені законодавством України.

Відповідач був зобов`язаний надати покупцю належним чином оформлену податкову накладну розрахунок коригування податкової накладної, складену(і) в, електронній формі та зареєстровану(і) в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в порядку та строки, визначені законодавством України. Між тим, Згідно з квитанціями від 15.07.2020 року про реєстрацію податкових накладних № 7 від 17.06.2020 зареєстрованої в ЄРПН за номером , виписаної Виконавцем у зв`язку з наданням послуг: «З виготовленням креслень ділянок відремонтованого трубопроводу» Замовнику в особі Бердянської філії ДП «АМПУ» на загальну суму 92 400,00 грн. в т. ч. ПДВ; № 9 від 18.06.2020 зареєстрованої в ЄРПН за номером , виписаної Виконавцем у зв`язку з наданням послуг :

«Поточного ремонтом водопроводних і каналізаційних систем згідно Технічного завдання (додаток1)» Замовнику в особі Бердянської філії ДП «АМПУ» на загальну суму 233 937,60 грн. в т. ч. ПДВ; № 11 від 25.06.2020 зареєстрованої в ЄРПН за номером , виписаної Виконавцем у зв`язку з наданням послуг : «Поточного ремонту водопроводних і каналізаційних систем за адресою Горького 6 та Горького 2, м. Бердянськ» Замовнику в особі Бердянської філії ДП «АМПУ» на загальну суму 170 912,40 грн. в т. ч. ПДВ ; № 12 від 25.06.2020 зареєстрованої в ЄРПН за номером , виписаної Виконавцем у зв`язку з наданням послуг : «поточного ремонту водопроводних і каналізаційних систем за адресою Горького 6 та Горького 2, м. Бердянськ» Замовнику в особі Бердянської філії ДП «АМПУ» Послуг на загальну суму 109 912,80 грн. в т. ч. ПДВ зазначається, що Виконавець відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку та 15.07.2020р. реєстрація вказаних податкових накладних була зупинена відповідно до пункту 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, затвердженого постановою КМУ від 11.12.2019 № 1165 і запропоновано ТОВ «СТІВЕН БУД» надати пояснення та документи для прийняття рішення про реєстрацію чи відмову в реєстрації податкових накладних.

Наразі, відповідачем не надано до суду докази, які б підтверджували реєстрацію зазначених податкових накладних в ЄРПН. Отже, відповідач порушив встановлений положеннями ПК України обов`язок щодо своєчасної реєстрації в ЄРПН податкових накладних, які фактично мали місце. Така бездіяльність відповідача позбавила позивача права отримати податковий кредит з ПДВ в загальній сумі 101193 грн 80 коп та є підставою згідно п. 7.6. для стягнення з Відповідача штрафу у сумі 101193 грн. 80 коп.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною 1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В силу частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

У відповідності до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В статті 549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ДП "АМПУ" позовних вимог та стягнення з з Відповідача штрафу у відповідності до погодженого пункту 7.6 Договору (що відповідає розміру ПДВ за поставлений Товар), у зв`язку із тим, що дії Відповідача унеможливили отримання Позивачем податкового кредиту відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України.

Враховуючи викладене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 101 193,80 грн. підлягає судом задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАУС БІЛДІНГ» (93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Шкільна, буд. 4, , ІПН 71) на користь державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (71112, м. Бердянськ, вул. М. Горького, 6, , ІПН 97) штраф за Договором про надання послуг з поточного ремонту водопровідних і каналізаційних систем від 02.04.2020 № 34-ВАМПУ-20 у розмірі 101 193,80 (сто одна тисяча сто дев`яносто три грн 80 коп) гривень, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок) гривень, наказ видати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 18.02.2025.

СУДДЯ Богдан ЯРЕСЬКО