ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"14" лютого 2025 р. Cправа №902/163/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., розглянувши без виклику сторін заяву фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 12.02.2025 (вх. канц. суду №01-48/10/25 від 12.02.2025) про забезпечення позову в справі

за позовом фізичної особи ОСОБА_1 , м.Ізмаїл Ізмаїльського району Одеської області

до фізичної особи ОСОБА_2 , с.Берізки-Чечельницькі Гайсинського району Вінницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит-Капітал", м.Львів

про виключення з опису та зняття арешту з частки учасника

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Вінницької області звернулась фізична особа ОСОБА_1 з позовом до фізичної особи ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит-Капітал" з такими вимогами: "...виключити з опису та зняти арешт з частки учасника господарства в розмірі 100% у статутному капіталі Фермерського господарства "Благодатна ферма" ()."

Одночасно з пред`явленням позову фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову б/н від 12.02.2025 (вх. канц. суду №01-48/10/25 від 12.02.2025), якою просить: "Зупинити продаж частки учасника господарства в розмірі 100% у статутному капіталі Фермерського господарства "Благодатна ферма" (), у виконавчому провадженні НОМЕР_1, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області ТурськимО.В."

Заяву обґрунтовано тим, що у межах виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 10.03.2021 в справі №151/11/21 про стягнення з фізичної особи ОСОБА_2 заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит-Капітал" приватним виконавцем вживаються заходи щодо реалізації арештованого майна боржника фізичної особи ОСОБА_2 - частки учасника господарства в розмірі 100% у статутному капіталі Фермерського господарства "Благодатна ферма", шляхом публікації повідомлення про електронний аукціон з реалізації вказаного майна боржника на веб-сайті реалізації майна.

Водночас, за твердженнями заявника: "10.04.2017 року рішенням №2 засновника Фермерського господарства "Благодатна ферма" Позивача, ОСОБА_1 , та ще чотирьох осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , було прийнято до складу членів даного фермерського господарства та відповідно затверджено статут вказаного фермерського господарства у новій редакції."

На думку заявника "... опис та арешт приватним виконавцем частки у розмірі 100% у статутному (складеному) капіталі Фермерського господарства "Благодатна ферма" та подальше передання її на реалізацію напряму зачіпають права та інтереси інших членів фермерського господарства, яких було прийнято до нього рішенням від 10.04.2017 року та які мають у ньому частку, зокрема і ОСОБА_1 ...".

За наведених обставин заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав позивача, адже у разі реалізації частки учасника в розмірі 100% у статутному капіталі Фермерського господарства "Благодатна ферма" буде неможливо виконати рішення суду в цій справі №902/163/25.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову б/н від 12.02.2025, суд виходить з наступного.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.5, 6 ст.140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №915/167/20).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі №910/1040/18, у постанові Верховного Суду від 13.05.2019 року у справі №911/1551/18.

З огляду на висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №754/5683/22: "... характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами."

В заяві про забезпечення позову б/н від 12.02.2025 фізична особа ОСОБА_1 стверджує, що має право на частку в статутному капіталі Фермерського господарства "Благодатна ферма", проте розмір такої частки заявник не визначив.

Водночас, позивач стверджує, що членами Фермерського господарства "Благодатна ферма", окрім нього, є також інші фізичні особи, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

З огляду на висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Касаційного господарського суду від 07.10.2021 у справі № 922/3059/16: "Наявність статутного (складеного) капіталу фермерського господарства дає певний обсяг корпоративних прав особі, частка якої визначається у статутному фонді ... у членів фермерського господарства, які передали до статутного (складеного) капіталу майно, виникають корпоративні права, пов`язані з наявністю їх частки у статутному (складеному) капіталі господарства."

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2023 у справі №918/124/23: "...метою заходу забезпечення позову є підтримання "status quo", поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" (заява №32715/06). У зв`язку з цим вжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком збереження існуючого станом на момент подання заяви стану - збереження спірної частки у статутному капіталі у власності відповідача."

Натомість в заяві б/н від 12.02.2025 заявник просить "Зупинити продаж частки учасника господарства в розмірі 100% у статутному капіталі Фермерського господарства "Благодатна ферма".

Ухвалюючи дане рішення суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, за якими: "...накладення арешту як на кошти, так і на майно Відповідача, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору (по 23238041,19 грн.), матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що також суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

За умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать Відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 23 238 041,19 грн. доцільно було накласти арешт на майно Відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти та майно Відповідача, однак, не врахувавши вимог щодо співмірності таких заходів (або неналежно конкретизувавши вжиті заходи забезпечення позову), дійшов помилкового висновку про накладення арешту і на грошові кошти в межах загальної ціни позову (23238041,19 грн), і на майно відповідача у такому ж обсязі (23238041,19 грн.), фактично арештував грошові кошти і майно на загальну суму, що удвічі перевищує ціну позову."

Отже здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що вимоги фізичної особи ОСОБА_1 зупинити продаж частки учасника в розмірі 100% у статутному капіталі Фермерського господарства "Благодатна ферма" є неспівмірними правам заявника, за захистом яких згаданий звернувся до суду (правам на частку в Фермерському господарстві "Благодатна ферма", які, за твердженням заявника, йому належать), у зв`язку із чим заява б/н від 12.02.2025 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.136, 137, 140, 234, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволені заяви фізичної особи ОСОБА_1 про забезпечення позову б/н від 12.02.2025 в справі №902/163/25 відмовити.

2. Ухвала суду від 14.02.2025 у справі №902/163/25 підписана суддею та набрала законної сили 14.02.2025 і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256 ГПК України.

3. Примірники ухвали суду від 14.02.2025 у справі №902/163/25 надіслати згідно з переліком.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. ухвали:

1 - до справи;

2, 3 - представнику фізичної особи ОСОБА_1 адвокату Авраменку О.В. - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

4 - фізичній особі ОСОБА_2 - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС;

6, 7 - ТОВ "Кредит капітал" - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ()