ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" лютого 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5163/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу №916/5163/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю НК ТЕРМІНАЛ ПЛЮС (65023, Одеська обл., м. Одеса, вул. Коблевська, буд. 32, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТИГОН (73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Пилипа Орлика, буд. 15, офіс 521, )

про стягнення 934489,28 грн., -

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю НК ТЕРМІНАЛ ПЛЮС звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ТИГОН про стягнення 934489,28 грн., з яких: 810530,01 грн. основного боргу, 36733,03 грн. 3% річних та 87226,24 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на обставину порушення відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки №28/06 від 28.06.2023.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/5163/24; визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; роз`яснено сторонам про можливість подання відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи; запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позовну заяву з доказами направлення позивачу - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та заперечення на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 було доставлено відповідачу до його електронного кабінету 03.12.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного документу. Відповідно до п.2 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Відтак, господарський суд констатує, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи господарським судом. За таких обставин судом забезпечено відповідачу можливість на вчинення дій, подання позицій по суті справи під час розгляду справи судом, оскільки судом належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи і в такий спосіб забезпечено відповідачу належні процесуальні гарантії для можливості вчинення відповідачем процесуальних дій. Натомість відповідач такою можливістю не скористався.

27.12.2024 за вх.№46224/24 до суду від позивача надійшли оригінали доданих до позовної заяви документів для огляду, які були оглянуті судом.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 5 лютого 2024 року №49/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 06 травня 2024 року №271/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 23 липня 2024 року №469/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року на 90 діб. Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року №740/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 14 січня 2025 року №26/2025 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Справа №916/5163/24 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

28.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю НК ТЕРМІНАЛ ПЛЮС (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТИГОН (покупець, відповідач) був укладений договір поставки №28/06.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупця нафтопродукти (далі за текстом - товар) партіями, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та своєчасно оплатити цей товар; ціна, асортимент, кількість (об`єм) та порядок поставки кожної партії товару погоджується сторонами та відображається в рахунку-фактурі, видаткових накладних.

Згідно з п.п. 3.1, 3.3, 3.5, 3.8 договору товар поставляється узгодженими партіями; під партією в даному договорі розуміється кількість товару, погоджених сторонами та зазначених у супровідних документах (видаткових накладних, актах прийому-передачі); нафтопродукти вважаються переданими постачальником та прийнятими покупцем за якістю - згідно з технічними умовами та іншим нормативно-технічним актам і за кількістю - згідно товаро-транспортними документами, а також відповідно до обраного варіанта поставки; підтвердженням узгодження умов про постачання партій товару є видаткова накладна та рахунок-фактура; факсові та електронні копії договору та інших супровідних документів мають повну юридичну силу до моменту заміни їх на оригінал з аналогічними даними; перехід права власності підтверджується покупцем шляхом підписання відповідної видаткової накладної або акту прийому-передачі; підписання видаткової накладної або акту прийому-передачі покупцем підтверджує, що покупець приймає дану партію в кількості і за ціною, вказаною у видатковій накладній або акті прийому-передачі.

За п.п. 4.1-4.3 договору покупець здійснює відповідно до умов цього договору передоплату на поточний рахунок постачальника у національній валюті України - гривні; датою здійснення оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника; при передачі нафтопродуктів покупцю без попередньої оплати, оплата здійснюється протягом 5-ти банківських днів, з дня поставки нафтопродуктів; сторони проводять звірку взаєморозрахунків не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним.

У відповідності до п.5.1 договору загальна сума договору складає 1339530,01 грн. (один мільйон триста тридцять дев`ять тисяч п`ятсот тридцять гривень 01 копійка).

Згідно з п.6.2.1 договору покупець зобов`язується своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату за поставлений постачальником товар.

Відповідно до п.8.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2024 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання своїх зобов`язань сторонами договору.

В матеріалах справи наявні підписані обома сторонами видаткові накладні до договору №28/06, а саме: №11 від 30.06.2023 на суму 439530 грн., №12 від 30.06.2023 на суму 900000,01 грн.; всього - 1339530,01 грн.

Також на підтвердження позовних вимог позивачем надані та в матеріалах справи наявні:

- рахунки на сплату: №11 від 30.06.2023 на суму 439530 грн., №12 від 30.06.2023 на суму 900000 грн.;

- товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів від 30.06.2023 №№ 11, 12.

Окрім того, в матеріалах справи наявні платіжні інструкції про сплату відповідачем на користь позивача за договором №28/06 загальної суми 529000 грн.

В матеріалах справи також наявні:

- підписаний з обох сторін акт звірки взаєморозрахунків за договором №28/06, в якому відображено, що станом на 30.09.2024 заборгованість на користь ТОВ НК ТЕРМІНАЛ ПЛЮС становить 810530,01 грн.;

- здійснений позивачем розрахунок 3% річних (за період 07.07.2023 - 22.11.2024) на суму 36733,03 грн. та інфляційних втрат за період (вересень 2023 року - жовтень 2024 року) на суму 87226,24 грн.

Несплата відповідачем решти заборгованості за договором поставки №28/06 стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов?язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов?язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов?язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов?язку не встановлений або визначений моментом пред?явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов?язок у семиденний строк від дня пред?явлення вимоги, якщо обов?язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарським судом враховуються висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах №910/16945/14 та №908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши наявні матеріали справи, умови укладеного між сторонами договору поставки №28/06, господарський суд зазначає, що приймаючи до уваги наявні докази, які підтверджують поставку позивачем відповідачу товару на загальну суму 1339530,01 грн., зокрема, підписані обома сторонами видаткові накладні, враховуючи часткові сплати відповідача за спірним договором на загальну суму 529000 грн., а також наявний в матеріалах справи підписаний акт звірки, в якому також зафіксована заборгованість станом на 30.09.2024 у розмірі 810530,01 грн., господарський суд дійшов висновку, що позивачем доведений факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки в частині повної та своєчасної сплати за отриманий товар та доведена наявність у відповідача заборгованості у розмірі 810530,01 грн., яка підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована, докази сплати заявленої до стягнення суми основного боргу в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про правомірність, доведеність, підставність та необхідність задоволення заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю НК ТЕРМІНАЛ ПЛЮС позовних вимог про стягнення з відповідача 810530,01 грн. основного боргу.

Іншого відповідачем не доведено.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд дійшов висновку, що враховуючи факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем та відсутності доказів сплати вказаної заборгованості, приймаючи до уваги право позивача на нарахування 3% річних та інфляційних втрат у випадку невиконання боржником грошового зобов`язання, перевіривши розрахунки позивача за визначений ним період та встановивши їх обґрунтованість та відповідність вимогам чинного законодавства, а також приймаючи до уваги відсутність контррозрахунків нарахованих сум з боку відповідача, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю НК ТЕРМІНАЛ ПЛЮС про стягнення з відповідача 36733,03 грн. 3% річних та 87226,24 грн. інфляційних втрат.

Іншого відповідачем не доведено.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в електронній формі через систему Електронний суд у розмірі 11213,87 грн. (934489,28*1,5%*08) покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю НК ТЕРМІНАЛ ПЛЮС задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТИГОН (73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Пилипа Орлика, буд. 15, офіс 521, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю НК ТЕРМІНАЛ ПЛЮС (65023, Одеська обл., м. Одеса, вул. Коблевська, буд. 32, ) 810530 /вісімсот десять тисяч п`ятсот тридцять/ грн. 01 коп. основного боргу, 36733 /тридцять шість тисяч сімсот тридцять три/ грн. 03 коп. 3% річних, 87226 /вісімдесят сім тисяч двісті двадцять шість/ грн. 24 коп. інфляційних втрат та 11213 /одинадцять тисяч двісті тринадцять/ грн. 87 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2025 р.

Суддя Ю.С. Бездоля