ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2662/24

Господарський суд Київської області в складі

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Комісарчук Д-М.О.

розглянувши справу № 911/2662/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Експерт, м. Кагарлик Київської області

до Приватного підприємства Виробничо-комерційна організація Еталон,

м. Васильків Київської області

про стягнення 712 801,47 грн

представники учасників справи: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Експерт (далі-позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом (вх. № 1499/24 від 02.10.2024) до Приватного підприємства Виробничо-комерційна організація Еталон (далі-відповідач) про стягнення 712 801,47 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № АЕ-2702-1908/22 від 19.08.2022 щодо своєчасної оплати отриманаго товару, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 347 297,42 грн, з огляду на наявність якої позивачем нараховані 287 118,86 грн пені, 21 767,22 грн 3 % річних та 56 617,97 грн інфляційних нарахувань.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.10.2024 відкрито провадження у справі № 911/2662/24, розгляд справи за привалами загального позовного провадження призначений в підготовчому засіданні на 30.10.2024.

Ухвалою суду від 30.10.2024 підготовче засідання було відкладено на 20.11.2024.

Ухвалою суду від 20.11.2024 закрито підготовче провадження у справі № 911/2662/24 та призначено її до розгляду по суті на 18.12.2024.

Ухвалою суду від 18.12.2024 розгляд справи по суті був відкладений на 10.01.2025.

Представник позивача в судові засідання 30.10.2024, 20.11.2024, 18.12.2024, 10.01.2025 не з`явився, однак через систему Електронний суд від позивача надійшли заяви (вх. № 12095/24 від 29.10.2024, № 12995/24 від 18.11.2024, № 272/25 від 09.01.2025), в яких позивач підтримав позовні вимоги та просив суд здійснювати розгляд справ за відсутності його повноважного представника.

Представник відповідача в судові засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на надання відзиву на позов не скористався.

Згідно з частиною 5 та 7 статті 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Частиною 11 статті 242 ГПК України встановлено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (надалі - ЄСІТС) затверджено рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 37 Положення про ЄСІТС унормовано, що підсистема Електронний суд забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

Ухвали суду від 07.10.2024, 30.10.2024, 20.11.2024, 18.12.2024 були внесені до АСДС та автоматично направлені в електронний кабінет відповідача та доставлені до його електронного кабінету, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі № 459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до Електронного кабінету є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Експерт» (позивач, постачальник) та Приватним підприємством Виробничо-комерційна організація Еталон (відповідач, покупець) укладений Договір поставки № АЕ-2702-1908/22, за умовами п. 1.1 якого постачальник приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність покупця товар (партію товару), а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар в порядку та на умовах, визначених договором та додатків до нього.

Товаром за цим договором є насіння та/або засоби захисту рослин, а також інший асортимент, який буде визначатись в додатках-специфікаціях до цього договору (п. 1.2 договору).

Кількість, одиниці виміру, сортимент, упаковка, ціна, вартість товару (партії товару), що поставлятиметься постачальником в адресу покупця, умови його поставки, прийняття та оплати визначаються у додатках-специфікаціях на кожну партію товару, що є невід`ємними частинами договору (п. 1.3 договору).

Умовами п. 2.1 договору визначено, що ціни товарів визначаються у додатках-специфікаціях. Ціна товару включає вартість тари, пакування й маркування, а також податок на додану вартість.

Умови оплати товару визначаються у додатках-специфікаціях до договору (п. 3.1 договору).

Товар, що постачається постачальником протягом дії цього договору, замовляється та оплачується покупцем, та відвантажується постачальником відповідно до підписаних додатків-специфікацій, або їх частинами (п. 4.1 договору). Приймання товару покупцем за кількістю підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною. Після приймання товару за кількістю, претензії покупця щодо кількості, пакування (крім претензій щодо нестачі товару всередині упаковки або тари) чи зовнішнього вигляду товару не приймаються (п. 5.1 договору).

Відповідно до п.п. 7.2, 7.7 договору при порушенні строків оплати поставленого товару, які визначені додатками-специфікаціями, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на момент прострочки, від вартості неоплаченого товару, за кожен день прострочки платежів. Нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором здійснюється без обмежень строку нарахування та припиняється в день виконання стороною відповідного зобов`язання. Сторони домовились, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором становить 3 роки.

Умовами п. 12.1 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та завірення печатками сторін і діє до 31.12.2022. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від обов`язку погашення своїх грошових зобов`язань та відповідальності за порушення умов цього договору (п. 12.2 договору).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Експерт» та Приватним підприємством Виробничо-комерційна організація Еталон підписаний Додаток-специфікація № 3 від 23.08.2022 до Договору № АЕ-2702-1908/22 від 19.08.2022 за якою між сторонами досягнуто згоди, що постачальник постачає товар - гибрірок, насіння озимого ріпаку, F1, Модесто Плюс 1,5 млн.нас (імп.2020р), у кількості 30 мішків та северіно КВС, насіння озимого ріпаку, F1, Модесто Плюс 1,5 млн.нас, у кількості 36 мішків; загальна вартість товару становить - 354 236,76 грн.

У п. 5 додатку визначено, що оплата товару здійснюється шляхом 100 % його оплати до 26.08.2022.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору ним було поставлено відповідачу товар на суму 354 236,76 грн, про що свідчить наявна в матеріалах справи видаткова накладна № 6841 від 23.08.2022. Накладна підписана в двосторонньому порядку зі сторони позивача та відповідача та скріплена печатками юридичних осіб. Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять.

Одночасно, як вказує позивач, після поставки товару заборгованість відповідача була погашена частково шляхом заліку зустрічних однорідних вимог відповідно до Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог № 3110/22-1 від 31.10.2022.

За твердженням позивача станом на день звернення позивача до суду, відповідачем не виконані свої зобов`язання за договором в частині здійснення повної оплати за отриманий товар, у зв`язку із чим у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 347 297,42 грн, що стало підставою для звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях, письмових пояснень чи доказів оплати отриманого товару не надав, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем грошових зобов`язань за договором з оплати вартості товару, що отриманий від позивача.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар в сумі 347 297,42 грн станом на день прийняття рішення не погашена, а розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, факт поставки позивачем товару відповідачу документально підтверджено, отримання відповідачем товару не спростовано, тому, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 347 297,42 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з цим, звертаючись до суду, позивач також просить суд стягнути з відповідача нараховані неналежним виконанням 287 118,86 грн пені, 21 767,22 грн 3 % річних та 56 617,97 грн інфляційних нарахувань, розраховані за сукупний період заборгованості з 27.08.2022 по 27.09.2024, з урахуванням здійсненого часткового погашення заборгованості.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пунктів 3, 4 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки.

Як було зазначено вище, відповідно до п.п. 7.2, 7.7 договору при порушенні строків оплати поставленого товару, які визначені додатками-специфікаціями, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на момент прострочки, від вартості неоплаченого товару, за кожен день прострочки платежів. Нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором здійснюється без обмежень строку нарахування та припиняється в день виконання стороною відповідного зобов`язання. Сторони домовились, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором становить 3 роки.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, суд на підставі вказаних норм права, перевіривши наданий позивачем розрахунок, встановивши, що він є арифметично не вірним, дійшов висновку про часткове задоволення вимоги щодо пені, що становить 286 976,73 грн за розрахунком суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що норми ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України).

Тому, оскільки застосування індексу інфляції до суми боргу фактично має на меті одержання кредитором того, на що він розраховував одержати у разі належного виконання боржником грошового зобов`язання, то стягнення 3% річних є тою мірою відповідальності, яку боржник зобов`язаний понести за неналежне виконання свого грошового зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 наголошено на тому, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Дослідивши наданий позивачем розрахунки, суд дійшов висновку що розрахунок інфляційних нарахувань здійснено позивачем правильно, а отже така вимога підлягає задоволенню у заявленому розмірі - 56 617,97 грн, в той час як розмір 3 % річних відповідно до розрахунку суду становить - 21 758,69 грн, а отже вимога про стягнення 3 % річних підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню..

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства Виробничо-комерційна організація Еталон (09136, Київська область, Білоцерківський район, с. Скребиші, вул. Набережна, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Експерт (09201, Київська область, Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Каштанова, 54, ) 347 297 (триста сорок сім тисяч двісті дев`яносто сім) грн 42 коп заборгованості, 286 976 (двісті вісімдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят шість) грн 73 коп пені, 21 758 (двадцять одну тисячу сімсот п`ятдесят вісім) грн 69 коп 3 % річних, 56 617 (п`ятдесят шість тисяч шістсот сімнадцять) грн 97 коп інфляційних нарахувань та 10 689 (десять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн 76 коп судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 13.02.2025.

Суддя О.О. Христенко