Справа № 918/822/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Білоуса В. В., Огородніка К. М.,
за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,
представник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія" - Берковський Є. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія" (вх. № 543/2025) та ОСОБА_1 (вх. № 544/2025)
про відшкодування судових витрат
у справі № 918/822/23
за заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс"
05.09.2023 Господарський суд Рівненської області відкрив провадження у справі за заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія" (далі - СТОВ "ДАК") про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (далі - ТОВ "Традєкс").
До Господарського суду Рівненської області надійшли заяви з грошовими вимогами до боржника, зокрема, таких кредиторів: ініціюючого кредитора СТОВ "ДАК" з додатковими грошовими вимогами до боржника; Товариства з обмеженою відповідальністю "ВДМ-Груп" (далі - ТОВ "ВДМ-Груп"), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 .
23.04.2024 ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі № 918/822/23: визнано додаткові грошові вимоги СТОВ "ДАК" в сумі 2 171 939,22 грн та 5 368,00 грн судового збору (пункт 1); визнано грошові вимоги ОСОБА_1 у сумі 41 646 639,94 грн та 5 368,00 грн судового збору (пункт 2); відхилено грошові вимоги ОСОБА_1 у сумі 20 164 168,65 грн (пункт 3); визнано грошові вимоги ТОВ "ВДМ-Груп" у сумі 7 029 859,07 грн та 5 368,00 грн судового збору (пункт 4); відхилено грошові вимоги ТОВ "Вдм-Груп" у сумі 22 935,67 грн (пункт 5).
23.04.2024 ухвалою Господарського суду Рівненської області (за результатами розгляду справи у попередньому засіданні) визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 113 205 843,74 грн, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Традєкс".
19.08.2024 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі № 918/822/23 в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до ТОВ "Традєкс" у сумі 20 164 168,65 грн скасовано; викладено пункт 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі № 918/822/23 в наступній редакції: "2. Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" у загальній сумі 61 810 808,59 грн та понесені витрати у справі в сумі 5 368,00 грн судового збору.". Пункти 3, 4, 5 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі № 918/822/23 вважати відповідно пунктами 3, 4 цієї ухвали. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі №918/822/23, постановлену за результатами попереднього засідання, в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" у сумі 20 164 168,65 грн - скасовано. Абзац 3 пункту 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі № 918/822/23, постановленої за результатами попереднього засідання, викладено в наступній редакції: "- ОСОБА_1 у загальній сумі 61 816 176,59 грн, з яких: 61 810 808,59 грн основного боргу, 5 368,00 грн судового збору;" Пункт 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі № 918/822/23, постановленої за результатами попереднього засідання, викладено в наступній редакції: "2. Визначити розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" на загальну суму 22 935,67 грн, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вдм-Груп" 22 935,67 грн основного боргу." Розпоряднику майна включити вимоги ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів враховуючи зміни внесені даною постановою.
15.05.2024 ухвалою Господарського суду Рівненської області визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до боржника у розмірі 7 800 916,40 грн.
Не погодившись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій щодо грошових вимог СТОВ "ДАК", ТОВ "ВДМ-Груп" та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 оскаржив їх до Верховного Суду.
У відзивах СТОВ "ДАК" та ОСОБА_1 просили залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Окрім того, СТОВ "ДАК" та ОСОБА_1 у відзивах також вказували, що очікують понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірах по 100 000,00 грн кожен; зазначили, що відповідні докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у цій справі.
23.01.2025 Верховний Суд прийняв постанову про залишення касаційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, а постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2024 та ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 у справі № 918/822/23 - без змін.
28.01.2025 до Верховного Суду надійшла заява СТОВ "ДАК" про відшкодування судових витрат, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь свою 100 104,99 грн судових та видати відповідний наказ.
Цього ж дня до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь свою 100 049,99 грн судових витрат та видати відповідний наказ.
03.02.2025 Верховний Суд постановив ухвалу про прийняття до розгляду цих заяв у судовому засіданні на 13.02.2025.
10.02.2025 до Верховного Суду надійшли заперечення ОСОБА_2 на заяви СТОВ "ДАК" і ОСОБА_1 , в яких заявлено про необхідність максимального зменшення розміру заявлених СТОВ "ДАК" і ОСОБА_1 судових витрат та вимогу відмовити у задоволенні відповідних заяв.
ОСОБА_2 вважає, що розміри заявлених витрат є завищеними, необґрунтованими та такими, що не відповідають критерію реальності.
За змістом статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Приписами частини другої статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 126 цього ж Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Зокрема, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/164/21 (провадження № 12-14гс22)).
Щодо заяви СТОВ "ДАК"
Згідно з поданим СТОВ "ДАК" попереднім орієнтовним розрахунком розмір судових витрат, які це товариство очікувало понести у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, становить 100 000 грн.
28.01.2025 СТОВ "ДАК" надіслало до Верховного Суду про відшкодування судових витрат на загальну суму 100 104,99 грн, до якої додані копії договору про надання правничої допомоги від 08.08.2023, додаткових угод від 08.08.2023, 05.08.2024 і 17.10.2024 до цього договору, акту приймання-передачі від 24.01.2025 з додатком (детальний опис наданих послуг), описів вкладень у цінні листи про направлення учасникам справи копій відзиву на касаційну скаргу, накладних та фіскальних чеків про надання поштових послуг.
Так, 08.08.2023 СТОВ "ДАК" (клієнт) та Адвокатське об`єднання "Інсолв" уклали договір про надання правничої допомоги, згідно з пунктом 1.1 якого адвокатське об`єднання зобов`язалося здійснити захист та/або представництво та/або надавати інші види правничої допомоги клієнту, а клієнт зобов`язався виплатити адвокатському об`єднанню винагороду.
Сторони погодили, що розмір оплати за правничу допомогу визначається окремо у додатковій угоді (пункт 4.1.1 договору).
У пункті 1 додаткової угоди від 17.10.2024 сторони погодили, що оплата за правничу допомогу в рамках справи під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2024 у справі у Верховному Суді становить 100 000 грн.
Отже, у договорі про надання правничої допомоги сторони визначили фіксований розмір гонорару.
24.01.2025 сторони підписали акт приймання-передачі наданої правничої допомоги до договору від 08.08.2023, в якому підтвердили надання адвокатським об`єднанням правничої допомоги клієнту у суді касаційної інстанції, яка полягала в аналізі справи № 918/822/23 та релевантної практики застосування, консультації клієнта щодо стратегії захисту, підготовка та забезпечення направлення відзиву на касаційну скаргу, заяв про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, підготовка адвоката до судових засідань з врахуванням часу очікування судового засідання, підготовка та направлення додаткових пояснень у справі. У додатку до цього акту наведений детальний опис наданих послуг.
Відповідно до протоколів судових засідань у Верховному Суду у цій справі брав участь представник СТОВ "ДАК" - адвокат Денис Дробот.
Дослідивши заяву СТОВ "ДАК" про стягнення судових витрат у частині витрат на професійну правничу допомогу та додані до заяви документи, враховуючи заперечення ОСОБА_2 на цю заяву, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що розмір заявлених витрат на правничу (правову) допомогу у сумі 100 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні зі складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, отже, їх розмір є необґрунтованим.
Разом з тим, надаючи правову оцінку співмірності суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, проаналізувавши обсяг наданих Адвокатським об`єднанням "Інсолв" послуг, виходячи з вищенаведених критеріїв їх оцінки та керуючись статтями 126, 129 ГПК України, колегія суддів вважає, що витрати СТОВ "ДАК" на професійну правничу допомогу, пов`язані з касаційним переглядом цієї справи, підлягають розподілу у сумі 25 000,00 грн.
Що стосується витрат СТОВ "ДАК", пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, а саме таких як витрати, понесені у зв`язку із відправкою поштової кореспонденції у цій справі, то вони є документально підтверджені, а заява СТОВ "ДАК" у частині їх стягнення з скаржника підлягає задоволенню.
Щодо заяви ОСОБА_1 .
Згідно з поданим ОСОБА_1 попереднім орієнтовним розрахунком розмір судових витрат, які він очікував понести у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, становить 100 000 грн.
28.01.2025 ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду про відшкодування судових витрат на загальну суму 100 049,99 грн, до якої додані копії договору про надання правничої допомоги від 23.05.2022, додаткових угод від 05.09.2023, 17.05.2024 і 17.10.2024 до цього договору, акту приймання-передачі від 24.01.2025 з додатком (детальний опис наданих послуг), опису вкладення у цінні листи про направлення ТОВ "Вдм-Груп" копії відзиву на касаційну скаргу, накладних та фіскальних чеків про надання поштових послуг.
Так, 23.05.2022 ОСОБА_1 (клієнт) та Адвокатське об`єднання "Інсолв" уклали договір про надання правничої допомоги, згідно з пунктом 1.1 якого адвокатське об`єднання зобов`язалося здійснити захист та/або представництво та/або надавати інші види правничої допомоги клієнту, а клієнт зобов`язався виплатити адвокатському об`єднанню винагороду.
Сторони погодили, що розмір оплати за правничу допомогу визначається окремо у додатковій угоді (пункт 4.1.1 договору).
У пункті 1 додаткової угоди від 17.10.2024 сторони погодили, що оплата за правничу допомогу в рамках справи під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2024 у справі у Верховному Суді становить 100 000 грн.
Отже, у договорі про надання правничої допомоги сторони визначили фіксований розмір гонорару.
24.01.2025 сторони підписали акт приймання-передачі наданої правничої допомоги до договору від 23.05.2022, в якому підтвердили надання адвокатським об`єднанням правничої допомоги клієнту у суді касаційної інстанції, яка полягала в аналізі справи № 918/822/23 та релевантної практики застосування, консультації клієнта, підготовка та подання відзиву на касаційну скаргу. У додатку до цього акту наведений детальний опис наданих послуг.
Відповідно до протоколів судових засідань у Верховному Суду у цій справі брав участь представник ОСОБА_1 - адвокат Денис Дробот.
Дослідивши заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у частині витрат на професійну правничу допомогу та додані до заяви документи, враховуючи заперечення ОСОБА_2 на цю заяву, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що розмір заявлених витрат на правничу (правову) допомогу у сумі 100 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні зі складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, отже, їх розмір є необґрунтованим.
Разом з тим, надаючи правову оцінку співмірності суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, проаналізувавши обсяг наданих Адвокатським об`єднанням "Інсолв" послуг, виходячи з вищенаведених критеріїв їх оцінки та керуючись статтями 126, 129 ГПК України, колегія суддів вважає, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, пов`язані з касаційним переглядом цієї справи, підлягають розподілу у сумі 25 000,00 грн.
Що стосується витрат ОСОБА_1 , пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, а саме таких як витрати, понесені у зв`язку із відправкою поштової кореспонденції у цій справі, то вони є документально підтверджені, а заява ОСОБА_1 у частині їх стягнення з скаржника підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
П О С Т А Н О В И В:
1. Заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія" про відшкодування судових витрат задовольнити частково.
3. Заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат задовольнити частково.
4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції та 49 (сорок дев`ять) гривень 99 коп. поштових витрат, пов`язаних із розглядом касаційної скарги.
5. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Рівненської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий В. Пєсков
Судді В. Білоус