УХВАЛА

м. Київ

17.02.2025Справа № 910/1717/25

Суддя Н.Плотницька, розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія"

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Примус Україна" 67 725 грн 37 коп. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

13.02.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Примус Україна" 67 725 грн 37 коп. заборгованості за послуги з обслуговування нежитлових приміщень та прибудинкової території за період з травня 2015 року по жовтень 2017 року.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, вимоги частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України щодо додавання до заяви про видачу судового наказу копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, мають імперативний характер.

Як вбачається із матеріалів заяви про видачу судового наказу, заявник звернувся із вимогою про стягнення грошової заборгованості, не надавши суду укладеного між сторонами письмового договору, в тому числі в електронній формі.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що, з урахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, строк позовної давності за зверненням до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Примус Україна" заборгованості за послуги з обслуговування нежитлових приміщень та прибудинкової території за період з травня 2015 року по лютого 2017 року закінчився.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За наведених обставин, суд доходить висновку про відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія" у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "Примус Україна" 67 725 грн 37 коп. заборгованості.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 148, 152, 153, 154, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія" у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "Примус Україна" 67 725 грн 37 коп. заборгованості.

Суддя Н.Плотницька