ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2025 р. Справа№ 910/9818/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дубської Світлани Іванівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2024

у справі № 910/9818/24 (суддя Коткова О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Цопіної Валентини Іванівни

до Фізичної особи-підприємця Дубської Світлани Іванівни

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року Фізична особа-підприємець Цопіна Валентина Іванівна (далі-позивачка) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Дубської Світлани Іванівни (далі-відповідачка) про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 202 130,52 грн. та заборгованості за сплатою комунальних послуг у розмірі 12 596,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка після припинення договору оренди № 474/2022 від 24.06.2022 у визначений договором термін об`єкт оренди не звільнила. Об`єкт оренди був звільнений та переданий відповідачем за актом приймання-передачі № 8 лише 23.04.2024. У зв`язку з чим позивачка просила стягнути з відповідачки неустойку на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України у розмірі 202 130,52 грн, а також заборгованість за сплатою комунальних платежів за період з лютого 2024 року по березень 2024 року у розмірі 12 596,19 грн.

Короткий зміст рішень господарських судів та мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 у справі №910/9818/24 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Дубської Світлани Іванівни на користь Фізичної особи-підприємця Цопіної Валентини Іванівни грошові кошти: неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 202 130,52 грн, заборгованість за сплатою комунальних послуг у розмірі 12 596,19 грн та судовий збір у розмірі 3 220,90 грн.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що, відповідачкою доказів на підтвердження відсутності можливості передати орендоване майно, що було предметом оренди в строк до 29.06.2023 до суду не надано, що є умовою для застосування наслідків, передбачених частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України та стягненню з відповідачки неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю в сумі 202 130,52 грн.

Крім того, суд зазначив, що відповідачкою мають бути відшкодовані спожиті за період з 01.02.2024 по 01.03.2024 комунальні послуги за фактичне користування приміщення у розмірі 12 596,19 грн.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ФОП Дубська С.І. звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того, апелянт посилається на:

- ч. 1 ст. 23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» , якою передбачено, що у разі переходу права власності на об`єкт оренди до нового власника такий договір оренди зберігає чинність для нового власника, якщо інше не передбачено договором оренди;

- ч. 4 ст. 18 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», якою визначено, що договір оренди зберігає чинність для нового власника приватизованого майна;

- зазначає, що аналогічні положення містяться в п. 12.5 договору оренди № 474/2022 від 24.06.2022, відповідно до якого, якщо інше не передбачено цим договором, перехід права власності на орендоване майно третім особам, не є підставою для зміни або припинення чинності цим договором, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступника), за винятком випадку приватизації орендованого майна орендарем.

Також апелянт вказує на те, що п. 12.1 договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва № 474/2022 від 24.06.2022, де сторонами було погоджено, що даний договір укладено на строк, визначений у частині другій пункту 12 умов, але у будь-якому разі не довше, ніж до моменту переходу права власності на майно до переможця аукціону, проведеного відповідно до вимог законодавства про приватизацію, суперечить положенням ч. 4 ст. 18 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», та не може застосовуватись у разі відчуження спірного майна.

Апелянт також зауважує, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що з огляду на положення п. 5.5 договору купівлі - продажу в якому визначено, що об`єкт приватизації відповідно до договору оренди перебуває в орендованому користуванні фізичної особи - підприємця Дубської С.І., а відтак , на її думку, відповідно до вимог ч. 4 ст. 18 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» договір оренди зберігає чинність для нового власника приватизованого майна, тому договір оренди діє і після переходу права власності на спірне майно позивачці.

Скаржниця стверджує, що після винесення Північним апеляційним господарським судом постанови від 20.02.2024 у справі № 910/15285/23 про виселення ФОП Дубінської С.І. зі спірного приміщення, остання домовилась з відповідачкою у телефонній розмові, що залишення об`єкту оренди орендарем має бути здійснено після приїзду представника орендодавця з підготовленим актом. Однак, представник позивачки у будь-який спосіб не підтвердив про свій намір прибути на об`єкт оренди та підписати акт приймання-передачі, тому скаржниця, як добросовісний орендар, продовжувала використовувати об`єкт оренди.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивачка у своєму відзиві, поданому до суду 03.12.2024, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Крім того, позивачка вказує, що строк припинення дії договору оренди №474/2022 від 24.06.2022 встановлений 30.05.2023 та не підлягає доказуванню відповідно ч.4 ст. 75 ГПК України, оскільки датий факт встановлений у постанові Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 у справі№ 910/15285/23, яка набула законної сили.

Також позивачка зауважує, що зміна власника орендованого майна на підставі договору купівлі-продажу не є підставою для припинення дії договору оренди згідно зі ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ, оскільки положення ч. 2 вказаної статті визначають, що договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін, яка не суперечить положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ.

Позивачка вважає, що посилання відповідачки на телефону розмову між нею та ФОП Дубською С.І. безпідставним, оскільки жодним, належним доказом не підтверджено.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9818/24.

21.11.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9818/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Дубської Світлани Іванівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 у справі № 910/9818/24 та призначено до розгляду апеляційну скаргу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується довідками про доставку електронного документу до електронного кабінету сторін та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2024, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №910/9818/24 розглядалась протягом розумного строку.

Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача в межах викладених скаржником доводів та вимог не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

24.06.2022 між Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Дубською Світланою Іванівною (орендар) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району" (балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва № 474/2022 (далі - договір оренди), відповідно до якого орендарю в оренду були передані нежитлові приміщення з № 1 по № 3 (група приміщень № 1), літ. "А" (сміттєзбірник) І-поверх загальною площею 49,3 кв.м, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Вербицького Архітектора, 26-Б.

У п. 12.1. незмінюваних умов договору оренди сторонами погоджено, що цей договір укладено на строк, визначений у ч. 2 п. 12 умов (п`ять років - примітка суду), але у будь-якому разі не довше ніж до моменту переходу права власності на майно до переможця аукціону, проведеного відповідно до вимог законодавства про приватизацію. Орендодавець зобов`язаний надіслати орендарю інформаційне повідомлення (письмово або на його електронну адресу), передбачене ч. 3 ст. 21 Закону про приватизацію, або посилання на таке повідомлення в електронній торговій системі, а також копію договору купівлі-продажу, укладеного в результаті проведення аукціону, або посилання на текст такого договору, оприлюдненого в електронній торговій системі, протягом 3 робочих днів з моменту оприлюднення відповідно інформаційного повідомлення і договору в електронній торговій системі, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на майно.

30.05.2023 відповідно до рішень Київської міської ради від 16.12.2021 № 4036/4077 "Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва та підлягають приватизації", від 20.12.2018 № 545/6596 "Про питання приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва, що належить до об`єктів малої приватизації", наказів Департаменту комунальної власності м. Києва від 04.04.2023 № 5/1-ПР "Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації" та від 08.05.2020 № 12/4-ПР "Про затвердження протоколу про результати електронного аукціону № SPE001-UA-915" між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Фізичною особою-підприємцем Цопіною Валентиною Іванівною (покупець) укладено договір № 8/23 купівлі-продажу нежитлових приміщень (далі - договір купілі-продажу), відповідно до п. 1.1. якого продавець продав, а покупець купив об`єкт малої приватизації - нежитлові приміщення з № 1 по № 3 (група приміщень № 1), літ. "А", І-поверх загальною площею 49,3 кв.м, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Вербицького Архітектора, 26-Б (далі- об`єкт приватизації). Покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації і виконати визначені в цьому договорі зобов`язання.

30.05.2023 за актом № 8 приймання-передачі нежитлових приміщень продавець передав, а покупець прийняв нежитлові приміщення з № 1 по № 3 (група приміщень № 1), літ. "А", І-поверх загальною площею 49,3 кв.м, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Вербицького Архітектора, 26-Б.

У п. 5.5. договору купілі-продажу визначено, що об`єкт приватизації відповідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києві від 24.06.2022 року № 474/2022 перебуває в орендному користуванні Фізичної особи-підприємця Дубської С.І. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" договір оренди зберігає чинність для нового власника приватизованого майна.

З огляду на те, що договір купівлі-продажу укладено 30.05.2023, тому договір оренди припинив свою дію з 30.05.2023.

26.06.2023 позивачка звернулася до відповідачки із заявою № 26-06/2023, в якій повідомила про припинення договору оренди, необхідність звільнення орендованих приміщень до 29.06.2023 та повернення їх за актом приймання-передачі, та сплату в строк до 29.06.2023 орендної плати за фактичне користування приміщенням за період з 31.05.2023 по 29.06.2023.

Відповідно до акту прийому-передачі (повернення) від 23.04.2024 відповідачка передала, а позивачка прийняла з тимчасового користування приміщення з № 1 по № 3 (група приміщень № 1), літ. "А", І-поверх загальною площею 49,3 кв.м, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Вербицького Архітектора, 26-Б, в той час, як договір оренди припинив свою дію з 30.05.2023. У пункті 2 цього акту зафіксовано показання приладів обліку: водопостачання: 00080,390; електропостачання: 107050,88.

Заперечень чи спростувань даних обставин з боку відповідачки матеріали справи не містять.

У листі № 101-1158 від 02.02.2024 Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація повідомила, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», враховуючи вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 року № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», здійснила нарахування орендної плати за травень 2023 року за нежитлове приміщенню згідно з договором № 474/2022 від 24.06.2022 за ФОП Дубською С.І. у розмірі 10 649,68 грн, що є 50% розміру орендної плати, встановленої договором оренди.

Позивачка зазначає, що у зв`язку зі зміною з 30.05.2023 власника спірного приміщення дія Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 року № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» не розповсюджується на правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем, отже розмір орендної плати за договором оренди складає 21 299,36 грн.

За розрахунками позивачки неустойка у розмірі подвійної плати за найм речі за період з 29.06.2023 по 22.04.2024 становить 202 130,52 грн. Крім того, за період з 01.02.2024 по 01.03.2024 відповідачка не відшкодувала позивачці комунальні послуги за фактичне користування приміщенням, внаслідок чого у відповідачки утворилась заборгованість перед позивачкою у розмірі 12 596,19 грн.

Звертаючись із позовною заявою до суду позивачка просила стягнути з відповідачки неустойку на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України у розмірі 202 130,52 грн, а також заборгованість за сплатою комунальних платежів у розмірі 12 596,19 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Невиконання наймачем передбаченого частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка, згідно ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, розглядається як законна неустойка і застосовується незалежно від погодження сторонами цієї форми відповідальності в договорі найму (оренди).

Водночас, неустойка, згідно ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець), у цьому випадку, позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім, як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 759 та ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Невиконання наймачем обов`язку щодо поверненні речі є підставою для виникнення права наймодавця на застосування до наймача особливого виду майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, який полягає у сплаті наймачем, який прострочив виконання обов`язку щодо повернення речі, неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю за час прострочення відповідно до частини другої статті 785 ЦК України.

При здійсненні оцінки правомірності заявлених вимог про стягнення неустойки в порядку ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України обов`язковим для суду є врахування обставин невиконання орендарем зобов`язання щодо неповернення майна в контексті його добросовісної поведінки як контрагента за договором оренди, та її впливу на обставини неповернення майна орендодавцеві зі спливом строку дії орендних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18, у постанові від 13.12.2019 у справі № 910/20370/17, у постанові від 06.02.2020 у справі № 915/1429/19, у постанові від 20.01.2021 у справі № 903/311/20.

Як встановлено судом вище, 30.05.2023 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Фізичною особою-підприємцем Цопіною Валентиною Іванівною (покупець) укладено договір № 8/23 купівлі-продажу нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Вербицького Архітектора, 26-Б. 30.05.2023 за актом № 8 приймання-передачі нежитлових приміщень було передано ФОП Цопіній В.І.

Так, враховуючи 30.05.2023 відбулась зміна власника об`єкту оренди, тому договір оренди припинив свою дію з 30.05.2023.

26.06.2023 позивачка звернулася до відповідачки із заявою № 26-06/2023, в якій повідомила про припинення договору оренди, необхідність звільнення орендованих приміщень до 29.06.2023 та повернення їх за актом приймання-передачі, та сплату в строк до 29.06.2023 орендної плати за фактичне користування приміщенням за період з 31.05.2023 по 29.06.2023.

Відповідно до акту прийому-передачі (повернення) від 23.04.2024 відповідачка передала позивачці спірне майно.

Таким чином, враховуючи фактичну дату повернення відповідачем орендованого приміщення - 23.04.2024, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що вимоги про стягнення неустойки є обґрунтованими.

При вирішенні питання щодо підстав нарахування неустойки за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, Верховний Суд у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/9328/17, від 28.08.2018 у справі № 913/155/17, від 08.12.2022 у справі № 910/16396/21 дійшов висновку про те, що право наймодавця вимагати оплати неустойки відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України та обов`язок наймача сплачувати таку неустойку зберігається до моменту повернення наймачем наймодавцю орендованого майна. Винятком з такого правила можуть бути зокрема підтверджені належними доказами неправомірні дії (бездіяльність) наймодавця, спрямовані на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Доказів на підтвердження відсутності можливості передати орендоване майно, що було предметом оренди в строк до 29.06.2023 відповідачем до суду не представлено.

Таким чином, керуючись ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідачки підлягає стягненню неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю в сумі 202 130,52 грн, у зв`язку з неповерненням останньою об`єкта оренди після припинення договору оренди.

Крім того, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відповідачкою мають бути відшкодовані спожиті за період з 01.02.2024 по 01.03.2024 комунальні послуги за фактичне користування приміщенням у розмірі 12 596,19 грн.

Додатково колегія суддів звертає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачкою не споживалися комунальні послуги за спірний період.

Стосовно посилання відповідачки на положення п. 5.5 договору купівлі-продажу у якому визначено, що об`єкт приватизації відповідно до договору оренди перебуває в орендному користуванні ФОП Дубської С.І., а також вказано, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 18 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» договір оренди зберігає чинність для нового власника приватизованого майна, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки даним посиланням було надано оцінку у Постанові Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 у справі № 910/15285/23 та встановлено, що строк припинення дії спірного договору оренди встановлений 30.05.2023, що не підлягає доказуванню відновідно ч.4 ст. 75 ГПК України.

Колегія суддів також не бере до уваги посилання відповідачки на телефону розмову між нею та ФОП Дубською С.І., оскільки дане твердження не підтверджено належними доказами, заперечується позивачкою, а також не стосуються предмета доказування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Дубської Світлани Іванівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 у справі № 910/9818/24 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Дубської Світлани Іванівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 у справі № 910/9818/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 у справі № 910/9818/24 слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 23.01.2008 №003452 №КВ-1 Дубська Світлана Іванівна є інвалідом II групи, тому звільнена від сплати судового збору.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 129 ГПК України, зокрема, згідно із ч. 2, 3 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору; якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дубської Світлани Іванівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 у справі № 910/9818/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 у справі № 910/9818/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/9818/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк