СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Харків Справа №922/3303/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

позивача (в режимі відеоконференції) Волкогон Є.О., довіреність №1-4144 від 12.12.2024 року; Кравченко С.В., довіреність №1-4037 від 26.08.2024 року;

відповідача Батракова О.Ю., довіреність №Др-1-0125 від 01.01.2025 року;

приватний виконавець (в режимі відеоконференції) Корольов М.А., посвідчення №0174 від 13.03.2018 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (вх.№20Х/1) та апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича (вх.№36Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21,

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»,

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз»,

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року (повний текст складено 25.12.2024 року, суддя Добреля Н.С.) скаргу АТ «Харківгаз» на дії приватного виконавця задоволено.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.О. щодо відкриття виконавчого провадження №76691392.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.О. про відкриття виконавчого провадження №76691392 від 02.12.2024 року.

Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- поновити АТ «Укртрансгаз» строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21;

- відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Укртрансгаз» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21;

- до винесення рішення за даною апеляційної скаргою судом апеляційної інстанції зупинити дію оскаржуваного рішення, ухвали Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21;

- скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21 повністю;

- прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені скарги АТ «Харківгаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №76691392 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про помилковість ототожнення судом першої інстанції понять передання в управління корпоративних прав акціонерів АТ «Харківгаз» та переходу в державне володіння права власності на такі права.

Скаржник вказує, що висновок Верховного Суду викладений у постанові від 19.12.2024 року у справі № 903/62/23, що був застосований судом першої інстанції при спірних правовідносин є не релевантним оскільки не враховує приписи ст. 1032 Цивільного кодексу України, щодо правового статусу АРМА у цивільних правовідносинах та не враховує, що управителем не проведено реєстрацію до належності державі корпоративних прав боржника у відповідності до обов`язку визначеного положеннями Закону України «Про управління об`єктами державної власності».

Апелянт звертає увагу, що акції у статутному капіталі АТ «Харківгаз» не перейшли у власність АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» і держава не володіє акціями у статутному капіталі боржника. При цьому, АТ «Харківгаз» відсутнє у списку підприємств, корпоративні права якого належать державі, як і відсутні відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про наявність частки держави у статутному капіталі АТ «Харківгаз».

Скаржник наполягає на невідповідності оскаржуваної ухвали вимогам визначеним ст. 343 ГПК України до судового рішення за результатами розгляду скарги. Так, норми процесуального права не передбачають повноважень суду на скасування рішень органів державної виконавчої служби/приватних виконавців. Однак суд першої інстанції не врахував відповідних висновків викладених у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати касаційного господарського суду від 21.05.2021 року у справі №905/64/15.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21. Встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку через підсистему електронний суд. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи (матеріали оскарження) №922/3303/21.

Вказана ухвала суду була направлена зареєстрованим учасникам справи до електронного кабінету користувача у підсистемі електронний суд і доставлені їм 07.01.2025 року.

Приватний виконавець Корольов М.А. також з ухвалою суду першої інстанції від 23.12.2024 року не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21;

- відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця Корольова М.А. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21;

- до винесення рішення за даною апеляційної скаргою судом апеляційної інстанції зупинити дію оскаржуваного рішення, ухвали Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21;

- скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21 повністю;

- прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені скарги АТ «Харківгаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №76691392 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що:

- відомостей про реєстрацію державного управління корпоративним правами АТ «Харківгаз» відповідний Реєстр не містить, що виключає можливість застосувати п.2 ч.2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»;

- помилковість ототожнення понять передання в управління корпоративних прав акціонерів АТ «Харківгаз» та переходу в державне володіння права власності на такі права;

- відсутність відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про наявність частки держави у статутному капіталі АТ «Харківгаз»;

- невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам визначеним ст. 343 ГПК України до судового рішення за результатами розгляду скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2025 року відкрито апеляційне провадження за скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21. Встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку через підсистему електронний суд.

Вказана ухвала суду була направлена зареєстрованим учасникам справи до електронного кабінету користувача у підсистемі електронний суд і доставлені їм 09.01.2025 року.

14.01.2025 року матеріали справи №922/3303/21 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Враховуючи, що апеляційна скарга Акціонерним товариством «Укртрансгаз» та апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича подані на одну і ту ж ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21, колегія суддів дійшла висновку про об`єднання їх в одне апеляційне провадження.

Відповідач надав відзив на апеляційні скарги (вх.№1112 від 23.01.2025 року), в якому зазначає, що вважає ухвалу господарського суду першої інстанції обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач вказує, що АТ «Харківгаз» є юридичною особою, частка держави у статутному капіталі якого перевищує 25 відсотків, (керуючий рахунками в цінних паперах АРМА, управитель від АРМА АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз»). Таким чином, з урахуванням норм ч.2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець Корольов М.А. не має права здійснювати примусове виконання судового рішення про стягнення з АТ «Харківгаз» на користь АТ «Укртрансгаз» 8288785,91 грн, а дії приватного виконавця щодо прийняття до виконання заяви стягувача та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №76691392 від 02.12.2024 є противоправними та незаконними і підлягають скасуванню.

У судовому засіданні 27.01.2025 року після заслуховування позицій учасників справи, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду скарг, протокольно оголошено перерву до 06.02.2025 року.

У судовому засіданні 06.02.2025 року представник позивача та приватний виконавець підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг і наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача проти позиції апелянтів заперечував з підстав викладених у відзиві.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційних скаргах та відзиві на них доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.01.2023 року у справі №922/3303/21, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2023 року, стягнуто з АТ «Харківгаз» на користь АТ «Укртрансгаз» 6363955,31 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої потужності, 724133,67 грн пені, 330448,27 грн 3% річних, 747754,29 грн інфляційних втрат та 122494,37 грн судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 24.01.2023 року у справі №922/3303/21 стягнуто з АТ «Харківгаз» на користь АТ «Укртрансгаз» 183741,55 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 244988,75 грн судового збору за подання касаційної скарги.

19.05.2023 на примусове виконання вказаного рішення та додаткового рішення у справі №922/3303/21 Господарським судом Харківської області видано відповідні накази, які були надіслані на адресу стягувача.

02.12.2024 року стягувач АТ «Укртрансгаз» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження від 28.11.2024 року №1001ВИХ-24-7233, в якій просив відкрити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 19.05.2023 року у справі №922/3303/21 про стягнення з АТ «Харківгаз» на користь АТ «Укртрансгаз» 6363955,31 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої потужності, 724133,67 грн пені, 330448,27 грн 3% річних, 747754,29 грн інфляційних втрат та 122494,37 грн. судового збору.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. від 02.12.2024 відкрито виконавче провадження №76691392 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 19.05.2023 року у справі №922/3303/21.

Вказана постанова надіслана засобами поштового зв`язку на адреси стягувача, а також боржника та отримана останнім 05.12.2024 року.

Стаття 129-1 Конституції України гарантує обов`язковість виконання судового рішення.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 2 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Пунктом 2 частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

В такий спосіб законом прямо передбачено обмеження у здійсненні приватним виконавцем примусового виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, зокрема, обмеження стосується боржників - юридичних осіб, у статутному капіталі яких частка більше 25 відсотків належить державі.

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Пункт 6 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункт 4 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону).

Тобто, вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями, проте з урахуванням передбачених законом обмежень.

Частина перша статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» і частина друга статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначених Законом України «Про виконавче провадження». Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» права й обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як свідчить інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.06.2024 року у справі №757/29029/24-к (кримінальне провадження №0000160 від 22.02.2021 року) накладено арешт на цінні папери та корпоративні права, що випливають із прав власності на такі цінні папери, зокрема:

- цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), емітовані Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (ідентифікаційний код 03359500) у кількості 1057990 штук номінальною вартістю 0,5 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Кліринговий Дім», ідентифікаційний код 21665382), що належать Компанії Ерісвелл Трейдінг Лімітед (Eriswell Trading Limited, місцезнаходження: Eleftheriou Venizelou, 35 Cyprus, Nicosia, 1107 КІПР) та становлять 14,531% від загальної кількості; заборонивши здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій та розпоряджатися ними, заборонивши Компанії Ерісвелл Трейдінг Лімітед (Eriswell Trading Limited, місцезнаходження: Eleftheriou Venizelou, 35 Cyprus, Nicosia, 1107 Кіпр) здійснювати відчуження зазначеного майна та розпорядження ним, заборонивши уповноваженим органам державної влади, нотаріусам, державним реєстраторам, акредитованим суб`єктам, депозитарним установам здійснення будь-яких дій щодо реєстрації відчуження та/або розпорядження зазначеним рухомим майном;

- цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), емітовані Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (ідентифікаційний код 03359500) у кількості 1251703 штук номінальною вартістю 0,5 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Кліринговий Дім», ідентифікаційний код 21665382), що належать Компанії Содеман Лімітед (Sodeman Limited, місцезнаходження: Irakleous, 9А, Pallouriotissa Nicosia 1046 Кіпр) та становлять 17,1915% від загальної кількості; заборонивши здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій та розпоряджатися ними, заборонивши Компанії Содеман Лімітед (Sodeman Limited, місцезнаходження: Irakleous, 9А, Pallouriotissa Nicosia 1046 Кіпр) здійснювати відчуження зазначеного майна та розпорядження ним, заборонивши уповноваженим органам державної влади, нотаріусам, державним реєстраторам, акредитованим суб`єктам, депозитарним установам здійснення будь-яких дій щодо реєстрації відчуження та/або розпорядження зазначеним рухомим майном;

- цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), емітовані Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (ідентифікаційний код 03359500) у кількості 958925 штук номінальною вартістю 0,5 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Кліринговий Дім», ідентифікаційний код 21665382), що належать Компанії Сагасіті Лімітед (Sagacity Limited, місцезнаходження: Nicosia Karpenisiou, 11, of.301 Nicosia 1077 Кіпр) та становлять 13,1704% від загальної кількості; заборонивши здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій та розпоряджатися ними, заборонивши Компанії Сагасіті Лімітед (Sagacity Limited, місцезнаходження: Nicosia Karpenisiou, 11, of.301 Nicosia 1077 Кіпр) здійснювати відчуження зазначеного майна та розпорядження ним, заборонивши уповноваженим органам державної влади, нотаріусам, державним реєстраторам, акредитованим суб`єктам, депозитарним установам здійснення будь-яких дій щодо реєстрації відчуження та/або розпорядження зазначеним рухомим майном;

- цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), емітовані Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (ідентифікаційний код 03359500) у кількості 1437017 штук номінальною вартістю 0,5 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Кліринговий Дім», ідентифікаційний код 21665382), що належать Компанії Хамгейт Холдінгс Лімітед (Humgate Holdings Limited, місцезнаходження: Karpenisiou, 11, flat/office 301 Nicosia 1077 Кіпр) та становлять 19,7367% від загальної кількості; заборонивши здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій та розпоряджатися ними, заборонивши Компанії Хамгейт Холдінгс Лімітед (Humgate Holdings Limited, місцезнаходження: Karpenisiou, 11, flat/office 301 Nicosia 1077 Кіпр) здійснювати відчуження зазначеного майна та розпорядження ним, заборонивши уповноваженим органам державної влади, нотаріусам, державним реєстраторам, акредитованим суб`єктам, депозитарним установам здійснення будь-яких дій щодо реєстрації відчуження та/або розпорядження зазначеним рухомим майном;

- цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), емітовані Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (ідентифікаційний код 03359500) у кількості 991 142 штук номінальною вартістю 0,5 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Кліринговий Дім», ідентифікаційний код 21665382), що належать Компанії Тантер Холдінгс Лімітед (Tanter Holdings Limited, місцезнаходження: Laskareos, 21, Strovolos Nicosia 2028 Кіпр) та становлять 13,6129% від загальної кількості; заборонивши здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій та розпоряджатися ними, заборонивши Компанії Тантер Холдінгс Лімітед (Tanter Holdings Limited, місцезнаходження: Laskareos, 21, Strovolos Nicosia 2028 Кіпр) здійснювати відчуження зазначеного майна та розпорядження ним, заборонивши уповноваженим органам державної влади, нотаріусам, державним реєстраторам, акредитованим суб`єктам, депозитарним установам здійснення будь-яких дій щодо реєстрації відчуження та/або розпорядження зазначеним рухомим майном;

- цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), емітовані Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (ідентифікаційний код 03359500) у кількості 1288724 штук номінальною вартістю 0,5 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Кліринговий Дім», ідентифікаційний код 21665382), що належать ТОВ «Ласфано Україна» (ідентифікаційний код 35850662) та становлять 17,7% від загальної кількості; заборонивши здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій та розпоряджатися ними, заборонивши ТОВ «Ласфано Україна» (ідентифікаційний код 35850662) здійснювати відчуження зазначеного майна та розпорядження ним, заборонивши уповноваженим органам державної влади, нотаріусам, державним реєстраторам, акредитованим суб`єктам, депозитарним установам здійснення будь-яких дій щодо реєстрації відчуження та/або розпорядження зазначеним рухомим майном.

Зазначені цінні папери та корпоративні права, що випливають із прав власності на ці цінні папери, передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління вказаними цінними паперами та корпоративними правами.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках» від 20.08.2024 року №777-р вирішено з метою запобігання ризику виникнення надзвичайних ситуацій в енергетичній сфері, відповідно до статті 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» погодитися з пропозицією Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, та Міністерства енергетики щодо передачі в управління Акціонерному товариству «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, згідно з переліком, що додається до оригіналу.

У подальшому на виконання вимог Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.08.2024 року №777-р між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) та ДАТ «Чорноморнафтогаз» був укладений додатковий договір від 12.11.2024 року №2 до договору управління активами (майном) від 05.07.2022 року №11/2022 та підписаний акт приймання-передачі.

Шляхом укладення додаткового договору №2 та підписанням акту приймання-передачі АРМА повторно передано в управління ДАТ «Чорноморнафтогаз» активи, зокрема:

- корпоративні права, що належать на праві власності Компанії Ерісвелл Трейдінг Лімітед (Eriswell Trading Limited, місцезнаходження: Eleftheriou Venizelou, 35 Cyprus, Nicosia, 1107 Кіпр), а саме: цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), міжнародний ідентифікаційний номер UA, емітовані Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (ідентифікаційний код 03359500) у кількості 1057990 штук номінальною вартістю 0,5 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Кліринговий Дім», ідентифікаційний код 21665382), що належать Компанії Ерісвелл Трейдінг Лімітед (Eriswell Trading Limited, місцезнаходження: Eleftheriou Venizelou, 35 Cyprus, Nicosia, 1107 Кіпр) та становлять 14,531% від загальної кількості;

- корпоративні права, що належать на праві власності ТОВ «Ласфано Україна» (ідентифікаційний код 35850662), а саме: цінні папери - акції, вид цінного паперу 01110100 (акція проста бездокументарна іменна), міжнародний ідентифікаційний номер UA, емітовані Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (ідентифікаційний код 03359500) у кількості 1288724 штук номінальною вартістю 0,5 грн кожна (депозитарна установа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Кліринговий Дім», ідентифікаційний код 21665382), що належать ТОВ «Ласфано Україна» (ідентифікаційний код 35850662) та становлять 17,7% від загальної кількості.

Наведене свідчить, що корпоративні права АТ «Харківгаз» передані в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у розмірі, що перевищує 25% статутного капіталу.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Статті 9, 19 цього ж закону серед функцій Національного агентства визначають управління арештованими в кримінальному провадженні активами, формування та реалізацію державної політики у сфері управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

Стаття 1 вказаного Закону визначає управління активами як діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Суд звертає увагу, що визначений вказаною нормою закону зміст управління активами є тотожним змісту права власності, наведеному у статті 317 Цивільного кодексу України (власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном).

З аналізу статті 100 Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що в управління чи для реалізації Національному агентству передаються активи за сукупності умов: такі активи визнані речовими доказами в кримінальному провадженні; вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; можуть бути передані Національному агентству за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням суду.

Строк управління активами, що передані Національному агентству, залежить від строку дії арешту в кримінальному провадженні. З припиненням арешту або закриттям кримінального провадження припиняється і дія управління арештованим майном.

Основною метою накладення арешту на майно в кримінальному провадженні є забезпечення невідворотності настання негативних наслідків для особи за вчинення кримінальних правопорушень, насамперед корупційних. Це здійснюється через позбавлення особи економічних переваг, одержаних внаслідок її протиправної поведінки, а також унеможливлення одержання такою особою будь-яких переваг унаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В такий спосіб незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству майна та невжиття заходів щодо збереження арештованого майна утруднить або унеможливить (втрата, погіршення фізичного стану майна, зменшення його економічної вартості) виконання вироку.

У свою чергу арешт корпоративних прав із встановленням заборони на розпорядження акціями у кримінального провадженні згідно з частиною першою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України веде до тимчасового позбавлення власника акцій можливості розпоряджатися ними. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Статті 21, 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» визначають, що управління активами здійснюється на умовах ефективності, а також збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості. Управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління. Управління активами припиняється в раз скасування арешту прийнятих в управління активів, їх конфіскації (у т.ч. спеціальної конфіскації), іншого судового рішення про їх стягнення в дохід держави. У разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора або судового рішення, що набрало законної сили, якими скасовано арешт прийнятих в управління активів та/або скасовано передачу активів в управління Національному агентству, за умови наявності судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, Національне агентство протягом десяти робочих днів повертає їх законному власнику.

З урахуванням викладеного та зважаючи на вимоги статті 1 вищевказаного Закону (управління активами, що здійснюється Національним агентством, включає діяльність із володіння, користування та розпорядження ними) суд першої інстанції правомірно ухвалив про наявність підстав для ототожнення таких правовідносин зі змістом права власності.

Відповідно до статті 96-1 Цивільного кодексу України права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства. Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.

За приписами статті 20 Закону України «Про акціонерні товариства» акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо відповідного акціонерного товариства. Згідно з частиною першою статті 25 цього Закону кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на участь в управлінні товариством, отримання дивідендів, отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства, отримання інформації про господарську діяльність товариства.

У постанові Верховного Суду від 16.04.2024 року у справі № 922/331/23 суд дійшов таких висновків:

1) арешт корпоративних прав із встановленням заборони на розпорядження акціями у кримінального провадженні веде до тимчасового позбавлення власника акцій можливості розпоряджатися цими акціями, згідно з частиною першою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України. Цей арешт може також обмежувати право користування акціями, зокрема права на участь у управлінні компанією та інші корпоративні права, якщо такі обмеження чітко зазначені в ухвалі суду;

2) господарський суд не має повноважень змінювати чи роз`яснювати ухвали слідчого судді, що постановлені у кримінальному провадженні. Господарський суд може лише дослідити зміст ухвали про арешт та її вплив на спірні правовідносини, тому керуючись принципом правової визначеності, зобов`язаний керуватися буквальним формулюванням резолютивної частини ухвали про арешт щодо встановлених заборон та обмежень;

3) за загальним правилом, якщо акції передані в управління на підставі ухвали слідчого судді, управитель під час здійснення повноважень власника таких активів у вищих органах управління юридичної особи зобов`язаний погоджувати свої дії з власником акцій. Такий обов`язок відсутній, якщо акції передані в управління підприємству за рішенням Кабінету Міністрів України у порядку особливої процедури;

4) у спірних правовідносинах правовою підставою обмеження прав акціонера є не лише ухвали слідчого судді про арешт корпоративних прав у спосіб встановлення заборони на реалізацію акцій (на чому помилково наполягає скаржник), а й рішення Кабінету Міністрів України, що дозволяє Управителю діяти у вищих органах управління юридичної особи на власний розсуд без погодження з власником акцій, на які накладено арешт.

З матеріалів даної справи та обставин, встановлених судами, вбачається, що Кабінет Міністрів України передав активи Компанії в управління державному підприємству у зв`язку з винятковим випадком у порядку, встановленому статтею 21-1 Закону України від 10.11.2015 № 772-VIII, що породжує відповідні правові наслідки.

Наведене свідчить, що у спірних правовідносинах Управитель під час здійснення повноважень власника таких активів (акцій) не зобов`язаний погоджувати свої дії у вищих органах управління відповідної юридичної особи з власником таких активів (акціонером).

Питання про їх передачу в управління Національному агентству було вирішено наступною ухвалою слідчого судді від 24.05.2022. Питання існування та оцінки випадку як виняткового для застосування статті 211 вказаного Закону України вирішував Кабінет Міністрів України у розпорядженні від 28.05.2022 № 429-р за поданням Національного агентства, що впливає на особливості управління акціями та права акціонера.

Відповідно до пункт 4 частини першої статті 1 Закону України № 772-VIII управління активами - діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Аргументи скаржника про те, що Управитель не набув прав за цінними паперами та взагалі не мав вчиняти жодних дій як Управитель, доки не внесено змін до системи депозитарного обліку, Суд відхиляє, оскільки суд апеляційної інстанції надав оцінку таким доводам і обґрунтовано виходив з того, що чинним законодавством визначено особливості набуття управителем статусу керуючого рахунком у цінних паперах.

Зокрема, згідно з частинами десятою та одинадцятою глави 1 розділу 5 Положення про проведення депозитарної діяльності, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 № 735, у разі передачі цінних паперів депонента, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, на підставі відповідної ухвали слідчого судді, суду або згоди власника цінних паперів на їх передачу в управління Національного агентства статусу керуючого рахунком щодо рахунку в цінних паперах такого депонента в депозитарній установі набуває Національне агентство або юридична особа, якій Національним агентством за результатами конкурсу в порядку, встановленому законом, такі цінні папери передані в управління. У разі передачі цінних паперів в управління Національному агентству реалізація прав на такі цінні папери здійснюється останнім. У разі передачі цінних паперів Національним агентством в управління Управителю Управитель здійснює повноваження власника таких цінних паперів на підставі договору про управління між Національним агентством та Управителем з урахуванням вимог та обмежень, встановлених законодавством. Набуття Національним агентством/Управителем статусу керуючого рахунком у цінних паперах не потребує відповідного розпорядження депонента та обов`язкового переоформлення анкети рахунку в цінних паперах депонента.

Вищевикладене дає підстави для висновку, що при виконанні судових рішень щодо стягнення коштів за рахунок активів боржника, які у передбаченому законом порядку передані в управління Національного агентства як центрального органу державної виконавчої влади, підлягає застосуванню пункт 2 частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказана норма не має будь-яких застережень відносно того, що частка держави в розмірі більш ніж 25% статутного капіталу має належати їй лише на праві власності та/або з зазначенням про це у відповідних державних реєстрах.

Щодо можливості приватного виконавця здійснювати виконання рішень щодо боржника, корпоративні права якого перебувають в управлінні Національного агентства, то суд виходить із системного тлумачення статей 124, 129-1 Конституції України, статей 317, 318 Цивільного кодексу України, статті 1 Закону України №772-VIII, пункту 2 частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, можна дійти висновку, що, після запровадження управління майном, держава в особі Національного агентства набула тимчасово права власника щодо таких корпоративних прав з метою забезпечення збереження активів та збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості.

Такий висновок щодо транспозиції права власності відповідає, зокрема, пункту 8 статті 21 Закону України №772-VIII, за вимогами якого у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора або судового рішення, що набрало законної сили, якими скасовано арешт прийнятих в управління активів та/або скасовано передачу активів в управління Національному агентству, останнє протягом десяти робочих днів повертає їх законному власнику.

Тобто застосована законодавцем юридична конструкція свідчить про те, що під час здійснення процедури управління активами повноваження власника реалізуються саме Національним агентством, а майно і корпоративні права фактично перебувають у його власності та повертаються власнику лише після відповідного рішення прокурора чи суду.

В такий спосіб, з урахуванням вимог пункту 2 частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження та здійснювати виконавчі дії щодо майна боржника, оскільки частка держави у статутному капіталі, з урахуванням її перебування в управління Національного агентства, складає більше 25%.

При цьому суд звертає увагу, що зазначене не є перешкодою для примусового виконання судового рішення Державною виконавчою службою, не обмежує стягувача у здійсненні відповідних дій у порядку, встановленому законом.

Заперечення стягувача та приватного виконавця про відсутність порушення в частині відкриття виконавчого провадження саме приватним виконавцем зводяться до довільного тлумачення положень законодавства, спростовуються матеріалами справи та висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 19.12.2024 року по справі №903/62/23.

Щодо посилань апелянтів на невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам визначеним ст. 343 ГПК України до судового рішення за результатами розгляду скарги, оскільки норми процесуального права не передбачають повноважень суду на скасування рішень органів державної виконавчої служби/приватних виконавців. Тобто на не врахуванні відповідних висновків викладених у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати касаційного господарського суду від 21.05.2021 року у справі №905/64/15, слід вказати наступне.

Велика Палата Верховного Суду прийняла 16.11.2022 року постанову по справі №910/7310/20, в якій відступила від висновків викладених, зокрема у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 року по справі №905/64/15.

Велика Палата виснувала, що передбачений ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 339 ГПК України судовий захист прав та законних інтересів, порушених рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, має бути ефективним, зокрема доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що застосування судом визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця не може відповідати зазначеним критеріям, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження, яка перешкоджає стороні виконавчого провадження реалізувати свої права на виконання остаточного судового рішення, після розгляду судом скарги залишається чинною.

Тобто, Велика Палата Верховного Суду надала висновок щодо можливості суду не тільки визнавати неправомірними дії чи бездіяльність виконавця а й скасовувати постанови виконавця, адже такий захист права спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення.

Наразі в межах даної справи скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження №76691392 від 02.12.2024 року запобігає продовженню ствердженого порушення.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом по даній справі всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження своєї позиції по справі.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках що зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг у зв`язку з їх необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційних скарг не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича не підлягають задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21 має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 року у справі №922/3303/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачені ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.02.2025 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук