РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2025 року м. Чернігів справа № 927/1190/24

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами позовну заяву

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (код 43173325) 03039, м. Київ, проспект Голосіївський, 50 14002, м. Чернігів, проспект Миру, 43 (адреса для листування) Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту (код 02548860) 14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 56;
до Підприємства Довіра-В Чернігівського міського громадського об`єднання Фонд інвалідів та пенсіонерів (код 30041989) 14002, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 4-а
про стягнення 42 594 грн 02 коп.

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2024 року через систему Електронний суд до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях до Підприємства Довіра-В Чернігівського міського громадського об`єднання Фонд інвалідів та пенсіонерів про стягнення 1 417,89 грн заборгованості по орендній платі згідно Договору оренди № 39-13 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, укладеного 20.03.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області та відповідачем, 323,55 грн пені, нарахованої за неналежне виконання підприємством взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати орендних платежів, а також нарахованої в порядку ст. 785 Цивільного кодексу України неустойки в розмірі 40 852,56 грн за несвоєчасне виконання зобов`язання по поверненню орендованого майна.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по внесенню орендної плати та поверненню орендованого майна.

Звертаючись з даним позовом, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, серед іншого, просить залучити Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

В обґрунтування даного клопотання позивач посилається на те, що майно, яке було предметом вищезгаданого Договору оренди № 39-13 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 20.03.2013 і яке перебувало у користуванні відповідача, перебуває на балансі Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту, а тому, на думку позивача, судове рішення, прийняте за результатами вирішення даного позову, може вплинути на права та обов`язки ліцею як балансоутримувача нерухомого майна.

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, розглянувши дане клопотання, суд дійшов висновку про достатність його обґрунтування та можливість задоволення.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.01.2025, зокрема:

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;

постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами;

залучено Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 56; код 02548860) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача;

встановлений процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

встановлено процесуальні строки: для подання позивачем відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; для подання відповідачем заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив;

встановлено процесуальний строк для подання третьою особою письмових пояснень щодо позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

роз`яснено сторонам, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Ухвала суду від 06.01.2025 направлена позивачу та третій особі до їх електронних кабінетів в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Електронний суд та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду, доставлена до електронного кабінету 07.01.2025 12:46.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 06.01.2025 є такою, що отримана адресатами 07.01.2025.

Вказана вище ухвала суду від 06.01.2025, що направлялась відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві і яка відповідає адресі, наявній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, була повернута до суду з відміткою відділу поштового зв`язку за відсутністю адресата за вказаною адресою.

За змістом п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, вказана вище ухвала суду від 06.01.2025, є такою, що отримана відповідачем 12.01.2025 (дата відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження), а тому останній є таким, що належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі.

Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 6 Закону України Про Фонд державного майна України Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності.

Фонд державного майна України, регіональні відділення та представництва становлять єдину систему державних органів приватизації.

Регіональні відділення та представництва діють на підставі положень, що затверджуються Головою Фонду державного майна України.

Відповідно до Наказу Фонду державного майна України № 786 від 05.08.2019 Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Київ, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області.

Установлено, що: Регіональне відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області;

Регіональні відділення Фонду державного майна України, які реорганізовуються шляхом злиття згідно з пунктом 1 цього наказу, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до видання наказу Фонду державного майна України про можливість забезпечення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях здійснення повноважень та виконання функцій (пункт 2 Наказу).

Відповідно до Наказу Фонду державного майна України № 935 від 16.09.2019 Про визначення дня початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях визначено днем початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях 17 вересня 2019 року.

Таким чином, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях є повним правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні обставини - це обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: ці обставини оцінені судом саме як обставина (юридичний факт) преюдиційного характеру та не є правовою оцінкою, наданою судом певній обставині (юридичному факту); судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини (наприклад, особа може посилатися на преюдиційні факти, що містяться в судовому рішенні.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.11.2021 у справі № 927/1029/21 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях до Підприємства Довіра-В Чернігівського міського громадського об`єднання Фонд інвалідів та пенсіонерів про розірвання договору, стягнення 5 860 грн 15 коп. та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Розірвано договір оренди № 39-13 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, укладений 20.03.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області та Підприємством Довіра-В Чернігівського міського громадського об`єднання Фонд інвалідів та пенсіонерів. Стягнуто з Підприємства Довіра-В Чернігівського міського громадського об`єднання Фонд інвалідів та пенсіонерів на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях 5444,10 грн заборгованості по орендній платі, 416,05 грн пені та 6810,00 грн судового збору.

Господарським судом Чернігівської області під час розгляду справи № 927/1029/21 встановлено наступне.

20 березня 2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області (Орендодавцем) та Підприємством Довіра-В Чернігівського міського громадського об`єднання Фонд інвалідів та пенсіонерів (Орендарем) був укладений Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 39-13 (надалі Договір).

За умовами Договору (п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.2.), Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування, без права приватизації та передачі в суборенду, державне окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно нежитлові приміщення 1-го поверху триповерхової будівлі (реєстровий номер 02548860.1.ЮУЧПКХ318) площею 46,24 кв.м, розміщене за адресою: м. Чернігів, вул.Щорса,4-а, що перебуває на балансі Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту () (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 31.12.2012 і становить за незалежною оцінкою 144025,12 грн.

Майно передається в оренду з метою:

- 41,24 кв.м надання побутових послуг населенню, в т.ч: 26,24 кв.м гурткове навчання палітурній справі, 15,00 кв.м надання послуг за індивідуальним замовленням (здійснення палітурних, брошурувальних робіт);

- 5,00 кв.м надання послуг за замовленням юридичних осіб (здійснення палітурних, брошурувальних робіт)

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше лати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

20.03.2013 сторони підписали Акт приймання-передачі державного окремо індивідуально визначеного (нерухомого) майна - нежитлові приміщення 1-го поверху триповерхової будівлі (реєстровий номер 02548860.1.ЮУЧПКХ318) площею 46,24 кв.м, розміщене за адресою: м. Чернігів, вул.Щорса,4-а, що перебуває на балансі Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту () (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 31.12.2012 і становить за незалежною оцінкою 144025,12 грн.

Відповідно до п. 10.1 Договору № 39-13, договір укладено на 1 рік , строк дії договору спливає 19 березня 2014 року.

Угодою від 20.03.2014 року до договору оренди № 39-13 термін договору оренди було продовжено на 1 рік до 19.03.2015 року включно.

Угодою від 25.03.2015 року до договору оренди № 39-13 термін договору оренди було продовжено на 1 рік до 19.03.2016 року включно.

20 квітня 2016 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору оренди № 39-13.

Пунктом 1 Договору про внесення змін продовжено термін договору оренди №39-13 на 2 роки 364 дні до 18.03.2019 року включно.

Пунктом 2.1 Договору про внесення змін виключено зі складу об`єкта оренди нежитлові приміщення площею 18,5 кв.м, у зв`язку з чим пункт 1.1 Договору було викладено в наступній редакції: Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування без права передачі у суборенду та приватизації державне нерухоме майно - нежитлове приміщення, площею 27,74 кв.м. першого поверху триповерхової будівлі (реєстровий номер 025488860.1.ЮУЧПКХЗ18), що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. І. Мазепи, 4-а, та перебуває на балансі Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 29.02.2016 і становить за незалежною оцінкою 97506,11 грн.

Пункт 1.2 Договору №39-13 було викладено в наступній редакції: Майно передається в оренду з метою: 22,74 кв.м. - надання побутових послуг населенню; 5,0 кв.м. надання послуг за замовленням юридичних осіб.

20.04.2016 Підприємство Довіра-В та Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту підписали Акт приймання-передачі з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, яке розташоване за адресою м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 4-а, на підставі якого нежитлові приміщення 1-го поверху триповерхової будівлі площею 18,5 кв.м, розміщене за адресою: м. Чернігів, вул.Щорса,4-а, передано Балансоутримувачу.

29.05.2019 року сторонами договору було укладено договір про внесення змін до договору оренди № 39-13.

Договором про внесення змін від 29.05.2019 року (п.1) продовжено термін дії договору оренди № 39-13 на 2 роки 364 дні до 17.03.2022 р. включно.

Крім того, вказаним договором про внесення змін було викладено п. 1.1 Договору оренди №39-13 в наступній редакції: Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування без права приватизації та передачі в суборенду державне нерухоме майно - нежитлове приміщення, площею 27,74 кв.м. першого поверху триповерхової будівлі, розташованої, за адресою: м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 4-а, що обліковується на балансі Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту (надалі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 28.02.2019 р. і становить за незалежною оцінкою 125525,94 грн. (без ПДВ).

Відповідно до пункту 5.3 Договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному, обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Відповідно до п.3.1 договору (в редакції Договору про внесення змін від 29.05.2019) орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку березень 2019 року 721,53 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики (п.3.3 договору в редакції Договору про внесення змін від 29.05.2019).

Пунктом 3.6 Договору (в редакції Договору про внесення змін від 29.05.2019) встановлено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50 % та 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно розрахунку орендної плати за базовий місяць оренди нерухомого майна, що перебуває на балансі Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту базовий розмір орендної плати за місяць розрахунку березень 2019 становить 721,53 грн. без ПДВ. (50 % - 360,77 грн.)

Майно було передано в оренду відповідачеві 20.03.2013 року, що підтверджується актом приймання-передачі майна, підписаного представниками сторін.

Отже, відповідно до умов договору, починаючи з 20.03.2013 року у відповідача виник обов`язок сплачувати до державного бюджету орендну плату в розмірі 50% від суми орендної плати в місяць.

Згідно п. 3.7 договору (в редакції Договору про внесення змін від 29.05.2019), орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п.3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування від суми заборгованості за кожний день прострочення, перерахування орендної плати.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (ст. 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

В силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджений факт укладення сторонами у справі договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №39-13 від 20.03.2013. Факт користування орендованим майном відповідачем не спростовано.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.11.2021 у справі № 927/1029/21 розірвано договір оренди № 39-13 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, укладений 20.03.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області та Підприємством Довіра-В Чернігівського міського громадського об`єднання Фонд інвалідів та пенсіонерів. Вказане рішення набрало законної сили 09.12.2021.

Таким чином, договір оренди № 39-13 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності розірвано 09.12.2021.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна та п. 5.3 договору оренди, орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно розрахунку, складеного позивачем, відповідачем за період з 01.08.2021 по 09.12.2021 не сплачено орендну плату в сумі 1417,91 грн.

Розмір заборгованості відповідача з орендної плати за договором 1417,91 грн. підтверджений матеріалами справи та відповідачем у справі не спростований.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 1417,91 грн. заборгованості з орендної плати за період з 01.08.2021 по 09.12.2021 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі умов Договору (п. 3.7), позивач, за неналежне виконання відповідачем зобов`язання по сплаті орендної плати, нарахував пеню в сумі 323,55 грн.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок пені, враховуючи, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.11.2021 у справі № 927/1029/21 задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 21.08.2020 по 25.08.2021, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в даній справи в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 297,99 грн за період з 26.08.2021 по 09.12.2021.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Позивачем заявлено до стягнення 40 804,46 грн неустойки за період з 10.12.2021 року до 18.04.2024.

З огляду на зміст статті 317 ЦК України саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від інших осіб.

Зі змісту ст. 785 ЦК України вбачається, що право на неустойку у розмірі подвійної орендної плати виникає виключно у орендодавця (наймодавця), яким, за умовами Договору є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України, статей 283, 284, 286 ГК України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за Договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов Договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Після спливу строку дії Договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Тобто, із закінченням строку договору найму (оренди), на який його було укладено та за наявності заперечень наймодавця щодо подальшого користування наймачем майном, договір є припиненим, що, у свою чергу, означає припинення дії (чинності) для сторін всіх його умов, а їх невиконання (невиконання окремих його умов) протягом дії договору є невиконанням зобов`язання за цим договором, що має відповідні наслідки (настання відповідальності за невиконання чи неналежне виконання обов`язків під час дії договору тощо), однак не зумовлює продовження дії (чинність) договору в цілому або тих його умов, що не були виконані (неналежно виконані) стороною (сторонами).

Положеннями частини другої статті 785 ЦК України визначено, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Таким чином, після спливу строку дії договору оренди невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірність користування майном, яке було передане в найм (оренду), а тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних (договірних) правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 та постановах Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 910/11692/20, від 11.07.2023 у справі № 916/1307/22, від 31.08.2021 у справі № 914/1050/20, від 27.08.2024 у справі № 924/177/24.

Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в Договорі) у разі припинення Договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності, як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.07.2023 у справі № 924/746/22, від 19.10.2021 у справі № 922/4268/20.

Згідно п.10.9 Договору у разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем Балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акта приймання-передачі (п.10.10 Договору).

Відповідно до п.10.11 Договору якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за весь час прострочення.

Судом встановлено, що Договір оренди № 39-13 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 20.03.2013 розірвано 09.12.2021, а отже відповідач повинен був повернути приміщення до 14.12.2021 включно.

Як свідчать матеріали справи, повернення з оренди нерухомого майна, переданого за вказаним договором, відбулося 18.04.2024 згідно Акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач безпідставно користувався майном в період з 15.12.2021 по 17.04.2024, а отже здійснивши відповідний розрахунок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки підлягають частковому задоволенню в сумі 40 571,72 грн.

За приписами частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлено статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 3 006,22 грн.

Керуючись ст. 129, 165, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях до Підприємства Довіра-В Чернігівського міського громадського об`єднання Фонд інвалідів та пенсіонерів про стягнення 42 594,02 грн задовольнити частково.

Стягнути з Підприємства Довіра-В Чернігівського міського громадського об`єднання Фонд інвалідів та пенсіонерів (код 30041989, 14002, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 4-а) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (м. Київ, проспект Голосіївський, 50; р/р UA0025739, ГУК у Черніг.обл/мЧернігів/22080200, код отримувача 37972475, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 22080200) 1 417,91 грн заборгованості, 297,99 грн пені та 40 571,72 грн неустойки.

Стягнути з Підприємства Довіра-В Чернігівського міського громадського об`єднання Фонд інвалідів та пенсіонерів (код 30041989, 14002, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 4-а) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (м. Київ, проспект Голосіївський, 50; р/р UA0140075, ДКСУ у м. Києві, , МФО 820172) 3 006,22 грн судового збору.

В решті позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 13.02.2025.

Суддя А.С.Сидоренко