ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2025 р. Справа№ 910/14209/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання: Новосельцева О.Р.

представників сторін:

від позивача: Чорний А.О.

від відповідача: Вальчук М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD)

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024

у справі №910/14209/24 (суддя ДЖАРТИ В.В)

за позовом Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD)

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 18.12.2023 року № 2921/7 "Про залишення скарги без розгляду по суті"

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у прийнятті позовної заяви Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 18.12.2023 року № 2921/7 "Про залишення скарги без розгляду по суті" відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд зазначив, що предметом даного спору є визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 18.12.2023 року № 2921/7 "Про залишення скарги без розгляду по суті", тобто оскарження наказу суб`єкта владних повноважень.

Крім того, позивачем у своїй позовній заяві вказано, що на його переконання спірний наказ не відповідає одному із критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень - своєчасність прийняття рішення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, у даному випадку відсутній спір про право щодо речових прав на нерухоме майно, оскільки свої позовні вимоги позивач обґрунтовує саме порушенням Міністерством юстиції України вимог законодавства при розгляді скарги (строку розгляду скарги), тобто процедури її розгляду.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що даний спір є публічно-правовим і за суб`єктним складом сторін, а також предметною ознакою не може розглядатись у порядку господарського судочинства, а підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва відмовив позивачу у відкритті провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 175 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Компанія "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі № 910/14209/24 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що прийняття Міністерством юстиції рішення у формі наказу та порушення Міністерсством порядку розгляду скарги позбавило його можливості у гарантованому Законом порядку відновити свої порушені корпоративні права.

Скаржник вважає, що цей спір не є публічно-правовим, оскільки за обставин, які склалися, звернення позивача до суду з позовною заявою зумовлене необхідністю захисту його корпоративних прав, а не прав у сфері публічно-правовоих відносин, тому спір необхідно вирішувати за правилами господарського судочинства та висновок про наявність підстав для застосування п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України про відмову у відкритті провадження, на думку апелянта, є необгрутованим.

Скаржник зауважує, що суд зобов`язаний розглядати справу в межах заявлених вимог, а відмова у відкритті провадження у справі через необґрунтованість, фактично є відмовою в судовому захисті та порушенням принципу доступу до правосуддя.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги Міністерство юстиції України у своєму відзиві, поданому 23.01.2025 зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення. Тому, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Відповідач зазначає, що дії щодо розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції та прийняття за результатом розгляду таких скарг відповідних актів індивідуальної дії - є публічно-правовими, тому подальше звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказу Міністерства юстиції, прийнятого стосовно розгляду/нерозгляду/залишення без розгляду скарги, зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру й повинно розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Так, звертаючись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України №2921/7 від 18.12.2023, позивач діє з метою захисту своїх порушених прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин, оскільки предметом спору у даній справі є рішення суб`єкта владних повноважень щодо залишення без розгляду скарги позивача по суті.

Також Міністерство юстиції України наголошує, що воно здійснює лише контролюючі функції у сфері державної реєстрації, зокрема, шляхом перевірки відповідності реєстраційних дій чинному законодавству, та не втручалось у вирішення самого спору про право (тобто, не може визнавати чи не визнавати укладені договори або інші правочини, пов`язані зі спірним майном). Таким чином, вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки спір стосується дій суб`єкта владних повноважень, а не господарських правовідносин між сторонами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2024 апеляційну скаргу Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/14209/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14209/24.

19.12.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/14209/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2024 апеляційну скаргу Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/14209/24 залишено без руху.

24.12.2024 від Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано квитанцію №2283-4821-7751-9559 від 23.12.2024 на суму 1 211,20 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/14209/24 та призначено справу до розгляду на 10.02.2025.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 10.02.2025 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, з підстав, викладених у апеляційній скарзі, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції 10.02.2025 заперечував проти апеляційної скарги, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києві від 25.11.2024 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У листопаді 2024 року Компанія "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 18.12.2023 року № 2921/7 "Про залишення скарги без розгляду по суті".

Предметом даного спору є визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 18.12.2023 року № 2921/7 "Про залишення скарги без розгляду по суті", тобто оскарження наказу суб`єкта владних повноважень.

Крім того, позивачем у своїй позовній заяві вказано, що на його переконання спірний наказ не відповідає одному із критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень - своєчасність прийняття рішення. Отже, позивач вважає, що оскільки порушення строків розгляду скарги призвело до прийняття протиправного рішення, це є підставою для скасування наказу.

Також позивач посилався на те, що Міністерство юстиції формально прийняло наказ без розгляду скарги колегіально, як це передбачено Порядком №1128 розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від25.12.2015 №1128.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у прийнятті позовної заяви Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 18.12.2023 № 2921/7 "Про залишення скарги без розгляду по суті" відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутній спір про право щодо речових прав на нерухоме майно, оскільки свої позовні вимоги позивач обґрунтовує саме порушенням Міністерством юстиції України вимог законодавства при розгляді скарги (строку розгляду скарги), тобто процедури її розгляду.

Таким чином, даний спір є публічно-правовим і за суб`єктним складом сторін, а також предметною ознакою не може розглядатись в порядку господарського судочинства, а підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Північний апеляційний господарський суд погоджується з таким висновкому суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Так, предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про відмову у відкриті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 175 ГПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.175 ГПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Як вбачається із позовної заяви, відповідачем у даній справі є Міністерство юстиції України, який є суб`єктом владних повноважень.

При цьому, предметом даного спору є визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 18.12.2023 року № 2921/7 "Про залишення скарги без розгляду по суті", тобто оскарження наказу суб`єкта владних повноважень.

Крім того, позивачем у своїй позовній заяві вказано, що, на його переконання, спірний наказ не відповідає одному із критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень - своєчасність прийняття рішення.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на протиправність оскаржуваного наказу, прийнятого суб`єктом владних повноважень без достатніх на те підстав, та з метою поновлення його порушеного права просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 18.12.2023 № 2921/7 "Про залишення скарги без розгляду по суті".

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічноправових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням таким суб`єктом владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, спір винник між позивачем та Міністерством юстиції України стосовно прийняття останнім Наказу №2921/7 від 18.12.2023 «Про залишення скарг без розгляду по суті», у зв`язку з тим, що Міністерством юстиції України за результатами розгляду скарг з таких самих питань вже приймалися рішення про задоволення скарг.

Наказ Міністерства юстиції України від 18.12.2024 № 2921/7 є адміністративним актом індивідуальної дії, оскільки виданий суб`єктом владних повноважень у межах реалізації публічно-правових повноважень.

Повноваження Міністерства юстиції України у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок №1128).

Згідно з Положенням про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 09.01.2020 року № 71/5, Колегії є постійно діючими консультативно-дорадчими органами при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень, визначених Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, здійснюють колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації

речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

До повноважень комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації належить розгляд скарги по суті, встановлення наявності чи відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Процедура розгляду скарги визначена статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком № 1128.

Так, відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 30 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про, зокрема, задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України.

Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ», «д» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Частиною восьмою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено вичерпний перелік підстав для відмови Міністерством юстиції України та його територіальними органами у задоволенні скарги.

У свою чергу, частина п`ята статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає що її права порушено, у письмовій формі та з визначеним переліком інформації що в ній зазначається.

Відповідно до пункту 9 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі

(зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

З огляду на викладене вбачається, що низкою нормативно-правових актів врегульовано порядок розгляду Міністерством юстиції України скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань дії Міністерства юстиції України, при здійсненні ним розгляду скарг.

Звертаючись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України №2921/7 від 18.12.2023, позивач діє з метою захисту своїх порушених прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин, оскільки предметом спору у даній справі є рішення суб`єкта владних повноважень щодо залишення без розгляду скарги позивача по суті.

Згідно з частиною 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До позовної заяви, поданою за правилами господарського судочинства встановлюються вимоги передбачені Главою 2 Розділу І ГПК України в частині дотримання, зокрема, правил предметної та суб`єктної юрисдикції.

Отже, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 ГПК України.

Відповідно до статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин або спорів між суб`єктами господарювання. Однак у даній справі спір не пов`язаний із господарською діяльністю сторін, а стосується виключно публічно-правових відносин, у межах яких Міністерство юстиції виконувало владні повноваження.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.06.2024 у справі № 420/8202/23 а саме: водночас висновок про публічно-правову природу спору, зроблений у справах, в яких предметом оскарження були виключно накази Мін`юсту за результатом розгляду скарг на рішення (дії або бездіяльність) державного реєстратора (суб`єкта державної реєстрації) з підстав порушення відповідачем встановленої процедури розгляду відповідних скарг або невідповідністю змісту наказу встановленим вимогам законодавства, але без необхідності безпосереднього втручання суду у самі реєстраційні дії та підстави їх вчинення.

Аналогічні висновки також викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №826/9046/16 та від 04.09.2018 у справі №910/8424/17, за якими справи щодо оскарження рішень Міністерства юстиції України, прийнятих за наслідками розгляду скарг на дії державних реєстраторів, підлягають розгляду за правилами саме адміністративного судочинства. Висновки суду також узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.01.2023 у справі №500/6428/21

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Мін`юст здійснює розгляд скарг у сфері державної реєстрації у межах компетенції, визначеної законом, зокрема, на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора. Іншими словами, Міністерство юстиції України під час розгляду скарг перевіряє правильність оскаржуваних реєстраційних дій та не встановлює або спростовує (тобто, не може визнавати чи не визнавати) дійсність правочинів, які стали підставою для набуття чи припинення майнових і корпоративних прав, за винятком, якщо такі правочини є недійсними в силу закону (нікчемними).

Враховуючи обставини, викладені позивачем у позові, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку відсутній спір про право щодо речових прав на нерухоме майно, оскільки свої позовні вимоги позивач обґрунтовує саме порушенням Міністерством юстиції України вимог законодавства при розгляді скарги (строку розгляду скарги), тобто процедури її розгляду.

Таким чином, господарський суд дійшов правильного висновку, що даний спір є публічно-правовим за суб`єктним складом сторін, а також за предметною ознакою не може розглядатись в порядку господарського судочинства, а підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Усі інші доводи скаржника взяті колегією суддів до уваги, однак не є такими, що спростовують висновки суду суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/14209/24 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/14209/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 271, п.6 ч.1 ст.275, 281-283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/14209/24 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024у справі №910/14209/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у справі №910/14209/24 покласти на апелянта.

4. Матеріали оскарження ухвали у справі №910/14209/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повну постанову підписано 17.02.2025.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк