ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" лютого 2025 р. м. Рівне Справа №918/1061/24(450/2328/24)

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши у матеріалах справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про визнання удаваним попереднього договору, визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав на квартиру

та за зустрічним позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_2 , ОСОБА_1

про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу квартири

Заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2024 року відкрито провадження у справі №450/2328/24 (провадження № 2/450/1464/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання удаваним попереднього договору, визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав на квартиру.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2024 року постановлено передати цивільну справу №450/2328/24 (провадження № 2/450/1464/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання удаваним попереднього договору, визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав на квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу квартири до Господарського суду Рівненської області на розгляд у межах справи №918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_3 .

Ухвалами Господарського суду Рівненської області від 07.02.2025 справу №450/2328/24 прийнято до свого провадження суддею Марач В.В. та ухвалено здійснювати її розгляд у межах справи №918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_3 .

У підготовчому засіданні 19 лютого 2025 р. представником ОСОБА_1 - адвокатом Сідловською Іриною Юріївною заявлено усний відвід судді Марач В.В. від розгляду даної справи та заявлено клопотання про оголошення перерви для можливості подання обгрунтованого відводу.

З огляду на зазначене, у підготовчому засіданні 19 лютого 2025 р. оголошено перерву на 21.02.2024 о 14:30 год..

21 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_1 через систему Електронний суд подала Заяву про відвід в якій, зокрема, просить відвести суддю Господарського суду Рівненської області Марач В.В. від розгляду справи №918/1061/24(450/2328/24).

За приписами статті 39 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту ГПК України) питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на вищезазначене та те, що заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як на підставу для відводу судді представник позивача посилається на наступне.

Ухвалою від 07.02.2025 Господарського суду Рівненської області в складі судді Марач В.В. справу №450/2328/24 прийнято до провадження Господарського суду Рівненської області та вирішено здійснювати її розгляд у межах справи № 918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_3 ..

Ухвалою від 07.02.2025 Господарського суду Рівненської області в складі судді Марач В.В. справу №918/1061/24 (450/2328/24) призначено розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 19 лютого 2025 на 14:30 год.

В першому підготовчому судовому засіданні, що відбулося 19.02.2025, представником в інтересах позивачки за первинним позовом (надалі - позивачка) було подано заяву про зміну предмету позову у зв`язку з зміною фактичних обставин справи, що настали після подання позовної заяви. Така заява була прийнята судом до розгляду. У зв`язку з цим, на підставі п. 7 ст. 80 ГПК України, представником безпосередньо в судовому засіданні, а також в заяві від 18.02.2025 про зміну предмету позову, в клопотанні від 17.02.2025 про приєднання доказів до матеріалів справи було повідомлено суд про те, що позивачка звернулася в експертну установу задля проведення будівельно-технічної експертизи з метою отримання доказу по справі на підтвердження тих обставин на які вона покликається в заяві про зміну предмету позову, які виникли після подання позовної заяви. Окрім того, в матеріалах справи наявні докази щодо такого звернення та здійснення оплати за проведення експертизи. Зокрема, позивачка вважає, що саме висновком судового експерта вона належним чином зможе підтвердити порядковий номер та площу квартири після внесених ЗМІН в проектну документацію, майнові права на яку нею придбано.

Заявниця зазначає, що п. 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати докази. Власне таким правом, згідно глави 3 ГПК України, може скористатися виключно на стадії підготовчого провадження, а суд, керуючись ч. 5 ст. 13 ГПК України, зобов`язаний сприятиучасникам судового процесув реалізації ними прав, передбачених ним Кодексом.

Заявниця також вказує, що на противагу всьому вищевикладеному дії судді Марач В.В. свідчать про те, що він хоче позбавити сторону позивача можливості отримати та подати до суду належний та вагомий доказ у справі з метою підтвердження обставин, що входять у предмет доказування в цій справі. Суддя Марач В.В. вважає, що такими діями позивачка має намір затягнути судовий розгляд справи, який вже є й так тривалим та вважає, що ті обставини які позивачка хоче підтвердити висновком експерта можуть бути підтверджені іншими доказами, які вже є в матеріалах справи та вважає, що в представниці позивачки, яка має вищу освіту в галузі правознавства, мають бути достатні кваліфіковані знання в галузі будівництва та архітектури, щоб надати належну оцінку проектній документації об`єкту будівництва в якому знаходиться квартира, майнові права на яку придбано позивачкою. У зв`язку з чим, суддя мав намір 19.02.2025 закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. При цьому суддя Марач В.В. не врахував, що це перше підготовче засідання в складі цього суду, що строк підготовчого судового засідання не закінчився, що сторона позивача вчиняє дії з метою збору додаткових доказів, що власне дії одного з відповідачів спровокували таку необхідність в отриманні додаткових доказів, зміні предмету позову вже після подання позовної заяви, при тому, що відповідачу ОСОБА_3 було добре відомо про вжиті заходи забезпечення позову в цій справі та він умисно змінив нумерацію квартир, щоб створити перешкоди позивачці в захисті її порушеного права, а також, щоб ухилитися від виконання ухвал суду про забезпечення позову. Суддя Марач В.В. не звернув увагу на матеріали справи, які підтверджують добросовісність сторони позивача, що судові засідання відбувалися, не відкладалися з вини позивачки, що позивачка вчиняла дії з метою збору доказів, в т.ч., шляхом їх витребування, та подання їх до суду. Суддя Марач В.В. не те, що не сприяє стороні позивача в реалізації її права на подання доказів, що є прямим обов`язком суду, а напрочуд перешкоджає цьому праву, маючи на меті в першому підготовчому судовому засіданні в новому складі суду закрити підготовче провадження не надавши стороні позивача надати до суду, вагомі на її думку, докази. При цьому, суд надає в підготовчому засіданні оцінку таким доказам, зазначаючи, що обставини справи можуть підтверджуватися тими доказами, що вже є в справі. Окрім того, представницею позивачки було заявлено про те, що вона має намір подати до суду заяви свідків, що змінився процесуальний закон з ЦПК на ГПК у яких передбачено різні порядки подання показань та що у зв`язку з цим стороні позивача потрібно більше часу на отримання таких доказів та подання їх до суду, це при тому, що заяву про виклик свідків Пустомитівським районним судом Львівської області було задоволено. І даний аргумент не був для судді Марач В.В. переконливим для оголошення перерви та надання стороні можливості скористатися правами, що гарантовані для неї ГПК України. Перерва була оголошена виключно з підстави заявленого усного відводу судді Марач В.В.

Окрім того, додатково зазначає, що в підготовчому судовому засіданні представником ОСОБА_3 було подано до суду клопотання про приєднання доказів, що було судом задоволено. При цьому, мною було заявлено, що доказів я не отримувала, з ними не ознайомилася, в матеріалах справи в підсистемі Електронний суд такі докази також були відсутні на час проведення підготовчого засідання та попросила суд це клопотання не вирішувати та надати мені можливість скористатися правами, передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 42 ГГІК України. Такі мої прохання були суддею Марач В.В. проігноровані, клопотання вирішено не запитуючи думку інших учасників справи. При цьому при вирішенні 19.02.2025 клопотання позивачки про долучення доказів, які не існували на час подання позову, які були отриманні задовго після відкриття провадження в цій справі в судді виникало багато запитань: чому ці докази лише зараз приєднуються, чому цього раніше не було зроблено, коли отримано ці докази, які обставини ці докази підтверджують. На що було надано обгрунтовані відповіді як усно, так і письмово в процесуальних заявах та клопотаннях. Однак, коли вирішувалося питання щодо приєднання доказів сторони відповідача судом не було з`ясовано з метою підтвердження яких обставин подаються докази, чому ці докази подаються саме зараз, коли сторона відповідача звернулися з метою отримання цих доказів. Незважаючи на це та те, що представник відповідача не просив поновити пропущений процесуальний строк на подання доказів суддею Марач В.В. без будь- яких застережень, без перевірки дотримання процесуальних вимог щодо строків та порядку подання доказів, клопотання задоволено, докази приєднані до матеріалів справи, чим виявив свою прихильність до сторони відповідача ОСОБА_3 .

З огляду на наведене, заявниця вважає, що очевидною є упередженість та необ`єктивність суддіМарач В.В. під час розгляду справи, що суддею допущено порушення принципів господарського судочинства, передбачених ст. ст. 6, 10, 11. 12, 13 ГПК України у зв`язку з чим сторона позивача за первісним позовом не довіряє Господарському судуРівненської області в складі суддіМарач В.В..

Також заявниця зазначає, що самостійною підставою недовіри судді Марач В.В. є обставини відкриття провадження в справі №918/1061/24 пронеплатоспроможність ОСОБА_3 Господарським судом Рівненської області в складі судді Марач В.В. По- перше, провадження в пій справі відкрито після подання позовів від фізичних осіб, серед яких є позивачка, в Пустомитівський районний суд Львівської області. По-друге, на даний час така справа ще не закрита це при тому, що боржник ОСОБА_3 має достатню кількість майна та вимог майнового характеру щоб погасити наявну перед кредиторами заборгованість. По-третє, і боржника ОСОБА_3 , і кредитора ОСОБА_5 представляє особа, яка в цій справі представляє ОСОБА_3. По-четверте, ОСОБА_3 маючи право грошовоївимоги до ОСОБА_2 , строк виконання якої настав, досі не звернувся з позовом про стягнення грошовихкоштів у сумі2 500 000, 00 доларів США.

З огляду на вищезазначене, заявниця вважає, що викладені нею факти переконливо свідчать про те, що головуючий суддяМарач В.В., відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України, не може брати участь у даному господарському провадженні, так як він не викликає довіри, а в представниці позивачки існують сумніви в неупередженості та об`єктивності суддіМарач В.В. під час розгляду цієїсправи.

Розглянувши Заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Марач В.В. від розгляду справи №918/1061/24(450/2328/24) суд зазначає наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК України.

У силу положень частин другої та третьої статті 38 ГПК України, зокрема, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до частини першої статті 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Наведеними нормами передбачено обов`язкові підстави для відводу (самовідводу) судді. Втім посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, колегії суддів.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:

- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду; позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій, поведінки судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність;

- особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

У Коментарі до Бангалорських принципів поведінки суддів, зокрема, зазначено:

- справа може викликати суперечливі настрої в суспільстві та привернути надмірну увагу ЗМІ, і суддя може опинитися в ситуації, яку можна описати як "центр урагану". Іноді вага суспільної думки може схилятися в сторону конкретного бажаного результату. Однак, виконуючи суддівську функцію, суддя повинен бути стійким до впливу такого суспільного резонансу. Суддя не повинен брати до уваги те, наскільки застосовні закони чи сторони судового розгляду популярні чи непопулярні в суспільстві, серед ЗМІ, посадових осіб чи власної сім`ї або друзів судді. Суддя не може коливатися під впливом партійних інтересів, суспільного тиску чи страху критики. Незалежність суддів передбачає незалежність від усіх форм зовнішнього впливу (пункт 28);

- будь-які спроби впливу на суд мають відбуватися привселюдно у залі судового засідання, виключно сторонами чи їхніми адвокатами. У певних випадках сторонні особи можуть спробувати вплинути на рішення судді в питаннях, які розглядає суд. Такі спроби слід однозначно відхиляти, від кого б вони не надходили - міністрів, політиків, державних службовців, журналістів, сім`ї чи з інших джерел. Загроза незалежності суддів може іноді набирати форму непомітної спроби впливу на ставлення судді до певної справи або ж спроб якимось чином отримати прихильність судді. Слід однозначно відхиляти будь-які спроби такого стороннього впливу на суддю, прямого чи непрямого. У деяких випадках, особливо якщо після відмови здійснено повторні спроби, судді слід повідомити про такі спроби відповідні органи. Суддя не може дозволити будь-яким родинним, суспільним чи політичним зв`язкам впливати на будь-яке судове рішення (пункт 29);

- іноді може бути складно визначити, що саме становить неналежний вплив. Підтримуючи належну рівновагу між, наприклад, необхідністю захистити судовий процес від спотворення і тиску - політичного, медійного чи з інших джерел - та інтересами публічного обговорення питань, що становлять суспільний інтерес у публічному житті та у вільних ЗМІ, суддя повинен прийняти той факт, що він чи вона є публічною особою, і, відповідно, не може бути надто вразливим чи чутливим. Демократії притаманна критика осіб, які займають державні посади. Отож, у визначених законодавством межах, судді не можуть розраховувати на відсутність критики їхніх рішень, обґрунтування та мотивування та способу ведення справи (пункт 30);

- якщо суддю сприймають як упередженого, громадську довіру до судової влади буде підірвано. Відтак, суддя повинен утримуватися від будь-яких дій, які дають підстави вважати, що на його рішення можуть впливати зовнішні чинники на кшталт особистих відносин з тією чи іншою стороною чи зацікавленості у результатах розгляду справи (пункт 55);

- неупередженість пов`язана не лише з фактичною відсутністю ознак упередженості та наявності упереджених міркувань, але і з враженням відсутності таких ознак. Такий двоїстий аспект можна виразити за допомогою часто повторюваного вислову, що правосуддя має бути не лише здійсненим, але й однозначно сприйматися як здійснене. Критерій, який зазвичай застосовується, полягає в тому, чи виникли б у розумного спостерігача, який реалістично і практично дивиться на справу, побоювання щодо браку об`єктивності з боку судді. Питання в тому, чи існують побоювання щодо упередженості, має вирішуватися з точки зору розумного спостерігача (пункт 56);

- суддя має вести справу впорядковано та ефективно, не зловживаючи процесуальними правилами. Для цього потрібна певна твердість. Суддя, що має ефективно вести процес і водночас запобігати створенню у розумної, справедливої та поінформованої особи будь-якого враження про брак неупередженості, має зберігати чітку рівновагу. Слід уникати будь-яких дій, які, на думку розумного спостерігача, викликали б (або могли викликати) обґрунтовану підозру про те, що під час виконання своїх суддівських обов`язків суддя не виявляє належної об`єктивності. Якщо виникають такі враження, вони відбиваються не лише на сторонах судового провадження, але й на довірі громадськості до судової системи в цілому (пункт 61);

- суддя має бути готовим приймати рішення у справах, які предстають перед судом. Однак бувають ситуації, коли з метою захисту прав сторін і збереження громадської упевненості в чесності судової влади виникає необхідність відсторонення судді від участі у розгляді певної справи та винесення рішення в ній. З іншого боку, часті відводи суддів можуть викликати осуд суду та особисто судді з боку громадськості та призвести до необґрунтованого завантаження колег таких суддів. У сторін судового провадження може виникнути враження, що вони можуть знайти та обрати суддю для розгляду їхньої справи, а це небажано. Відтак, суддя повинен так облаштувати свої особисті й ділові справи, щоб звести до мінімуму можливість їх несумісності з суддівськими обов`язками (пункт 66);

- для судді не менш важливо забезпечити, щоб правосуддя сприймалося як здійснене, адже це є одним із головних принципів права й публічного порядку. Відтак, суддя повинен вести судовий розгляд таким чином, щоб відсутність упередженості, об`єктивність і справедливість були очевидними для всіх, кого цікавить процес і його результат, аж надто для особи, яка подала клопотання. Відповідно, суддя, щодо якого подали клопотання про відвід, має пам`ятати, що від нього вимагають очевидної об`єктивності, особливо під час розгляду клопотання про відвід (пункт 87).

Стаття 15 Кодексу суддівської етики передбачає, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Водночас, у цій нормі вказано, що суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У пункті 66 Коментаря до Бангалорських принципів поведінки суддів вказано, що суддя має уникати занадто частих відводів. Суддя має бути готовим займатися питаннями, які підлягають розгляду у суді. Бувають ситуації, коли з метою захисту прав сторін і збереження суспільної довіри до чесності та непідкупності судових органів необхідно позбавити суддю права розглядати якусь справу та ухвалювати по ній рішення. З іншого боку, численні відводи суддів можуть викликати недовіру суспільства до складу суду та цього судді, а також привести до невиправданої завантаженості його колег. У сторін судового процесу може скластися враження, що вони можуть знайти та обрати суддю для розгляду їх справи, що небажано.

Отже суддя, вирішуючи питання про відвід не може керуватися виключно бажаннями сторони змінити склад суду та заявами сторони про недовіру. Відповідно до положень статті 35, частини третьої статті 38, частини другої статті 39 ГПК України як відвід, так і самовідвід мають бути обґрунтованими, мати вагомі підстави. Така вимога спрямована на запобігання як прагненню сторони обрати сприятливий, бажаний для себе склад суду, так і безпідставному ухиленню судді від розгляду певних справ. З мотивів, на підставі яких заявниця заявляє відвід судді, вбачається, що дії останньої направлені тальки на те, щоб схилити суддю до прийняття рішень, які вигідні саме довірительці заявниці, до задоволення заяв та клопотань останньої, зокрема про відкладення розгляду справи. При цьому слід відмітити що, для обгрунтування відкладення розгляду справи наводить підстави, за наявності яких нормами ГПК України не передбачено відкладення розгляду справи.

Зокрема, не обгрунтованим є посилання заявниці на те, що розгляд справи у підготовчому засіданні не може бути вирішено першому такому засіданні.

Частиною 3 статті 177 ГПК України передбачено, що підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду. При цьому слід відмітити, що у вказаній нормі не зазначено про те, що у цей строк має бути проведено судом одне, два чи три судових засідань.

При цьому нормами статті 182 ГПК України чітко визначено питання, які суд вирішує у підготовчому засіданні, а статтею 183 встановлено порядок проведення підготовчого засідання, зокрема і підстави для відкладення чи оголошення перерви у підготовчому засіданні.

Окремо слід відмітити, що статтею 183 ГПК України не передбачено такої підстави для відкладення підготовчого засідання, як можливість надання учаснику справи замовити експертизу чи надання часу для виготовлення висновку експерта у разі замовлення такої експертизи.

Що стосується заяв заявниці про відкладення підготовчого засідання для можливості надання заяв свідків, то суд зазначає, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області ще 13 грудня 2024 року було постановлено передати цивільну справу №450/2328/24 (провадження № 2/450/1464/24) до Господарського суду Рівненської області на розгляд у межах справи №918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_3 . Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.02.2025 справу №450/2328/24 прийнято до свого провадження суддею Марач В.В. та ухвалено здійснювати її розгляд у межах справи №918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_3 а підготовче засідання призначено на 19.02.2025 року. Тобто заявниця мала достатньо часу на подання доказів у справі в тому числі і заяв свідка.

Що стосується подання доказів у справу заявницею, то з вказаних вбачається, що останні отримані нею у жовтні місяці 2024 року, а подані до господарського суду аж 17.02. 2025. Відтак суд намагався з`ясувати у заявниці причини таких строків, і лише коли заявниця заявила клопотання про визнання поважними причин пропуску строків, суд прийняв докази до справи.

Що стосується подання доказів представником відповідача, а саме висновку експерта у галузі права, то судом встановлено, що останні здобуті 12.02.2025, а подані до суду 17.02.2025. При цьому слід зазначити, що питання прийняття доказів у справу вирішується судом, а не учасником справи. При незгоді з такими доказами, у разі покладення їх в основу рішення суду, учасник справи вправі в апеляційній чи касаційній скарзі обгрунтовувати свою незгоду з прийняттям таких доказів судом.

Як на підставу для відводу заявник посилається на те, що суддя відмовив у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи для можливості самостійного замовлення експертизи та її проведення експертизи.

Тобто з даного слідує, що заявник фактично незгідний з рішенням суду, яким останні відмовив заявнику у задоволенні клопотання.

В той же час суд зазначає, що за приписами ч.4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Крім того слід відмітити, що відповідно до статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відтак розгляд вимог, заперечень, аргументів, пояснень, міркувань учасників справи щодо процесуальних питань відноситься до дискреційних повноважень суду, який розглядає справу і саме вказаний суд приймає відповідне рішення за результатами такого розгляду.

Також суд зазначає, що хоча нормами Господарського процесуального кодексу України передбачене право учасника справи самостійно замовляти експертизу, однак нормами вказаного Кодексу не передбачено обов`язку суду відкладати розгляд справи для можливості проведення такої експертизи та отримання висновку експерта у разі замовлення експертизи самостійно учасником справи.

В той же час суд зазначає, що після відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду у підготовчому засіданні, питання призначення експертизи у справі має вирішуватися виключно судом та за сукупності умов, передбачених статтею 99 ГПК України. Зокрема, такі повноваження суду встановлені п.8 ч.2 ст.182 ГПК України. І саме від прийнятого судом рішення залежить можливість відкладення чи зупинення розгляду справи.

Суд також зазначає, що відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.102 ГПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням.

Тобто для проведення експертизи на замовлення учасника справи, останній все ж таки зобов`язаний надати експерту матеріали, необхідні для проведення експертизи. Однак, в той же час учасник справи зобов`язаний, на підставі ст. 74 ГПК України, подати такі докази і суду, який розглядає справу, і знову ж таки слід відмітити, що саме вказаний суд має встановити чи потребує дослідження обставин, які підтверджуються вказаними доказами, спеціальних знань і в разі позитивного висновку призначити у справі експертизу.

Однак не дивлячись на всі вищевказані норми позивач, чи представник позивача, самостійно визначили, що дослідження якихось обставин потребує спеціальних знань.

В той же час суд зазначає, що відповідно до статті 2 ГПК України одним із завдань господарського судочинства є своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Провадження у даній справі відкрито Пустомитівським районним судом Львівської області ще 27 травня 2024 року. Однак станом на 21.02.2025 року не завершено підготовче провадження, яке, як передбачено статтею 177 ГПК України, мало би бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також безпідставним є посилання заявниці на рішення суду, ухвалені суддею Марач В.В. у справі № 918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_3 , так як, про що уже зазначалося вище, відповідно до ч.4 статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як уже зазначалося вище суддя, вирішуючи питання про відвід не може керуватися виключно бажаннями сторони змінити склад суду та заявами сторони про недовіру. Відповідно до положень статті 35, частини третьої статті 38, частини другої статті 39 ГПК України як відвід, так і самовідвід мають бути обґрунтованими, мати вагомі підстави. Така вимога спрямована на запобігання як прагненню сторони обрати сприятливий, бажаний для себе склад суду, так і безпідставному ухиленню судді від розгляду певних справ.

З огляду на вищезазначене, на переконання суду, наведені заявником у заяві про відвід судді Марача В.В. доводи, не є об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді, безпосередньо та однозначно не вказують на його особисту небезсторонність чи упереджене ставлення до заявника або особисту прихильність до інших учасників справи.

Крім того слід відмітити, що статтею 43 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За приписами статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Суд зазначає, що учасниками справи, крім позивача, є ще й відповідачі, і, відповідно, позивач та його представник при здійсненні своїх прав зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших учасників справи.

За таких обставин заява представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді не містить обґрунтованого посилання на обставини, які в розумінні статті 35 ГПК України є підставою для відводу.

У зв`язку з вищенаведеним, у задоволенні заяви про відвід судді Марач В.В. від розгляду справи, суд відмовляє.

На підставі наведеного, керуючись статтями 35, 39, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви про відвід судді Марача В.В. від розгляду справи відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.