РІШЕННЯ

20 лютого 2025 року м. Чернігівсправа № 927/1159/24
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Ніжинської міської ради Чернігівської області,

, площа імені Івана Франка, буд. 1, м. Ніжин, 16600,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА",

, вул. Двінська, буд. 1-А, м. Київ, 02090,

про стягнення 112 626,87 грн

без повідомлення (виклику) сторін

Обставини справи:

19.12.24, до Господарського суду Чернігівської області від Ніжинської міської ради Чернігівської області надійшла позовна заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" 112 626,87 грн заборгованості з орендної плати за період з 01.01.22 по 30.11.24.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору оренди землі від 28.04.2015 року в частині сплати орендної плати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.24 справу №927/1159/24 передано на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.12.24 постановлено:

прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання).

зобов`язати відповідача невідкладно зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, надавши суду докази такої реєстрації;

запропонувати відповідачу відповідно до ст.165 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі: надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; одночасно надіслати позивачу: копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

подати до суду протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (якщо така буде подана) заперечення на відповідь на відзив (ст.167, 251 ГПК України).

запропонувати позивачу відповідно до ст.166 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву: надіслати (надати) до суду відповідь на відзив, надіславши одночасно копію даної відповіді на відзив відповідачу, а докази надсилання надати суду.

запропонувати відповідачу відповідно до ст. 167, 251 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив надати заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування, аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

звернути увагу учасників справи на те, що:

- за приписами п.8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї; копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

- згідно з ч.2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, заяви та клопотання, які без поважних причин не будуть подані в строк, визначений судом, суд залишає без розгляду.

роз`яснити учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 24.12.24 направлена позивачу до електронного кабінета в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" та згідно з довідкою про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", доставлена до електронного кабінета позивача 25.12.24 11:12.

Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов не наданий, ухвала суду від 24.12.24, направлена відповідачу за адресою, зазначеною у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася неврученою із позначкою пошти адресат відсутній за вказаною адресою та рукописною допискою Розбомблено.

Судом сформовано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно із яким місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" (): вул. Двінська, буд. 1-А, м. Київ, 02090.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, а також близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі №755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку відсутній за вказаною адресою вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відповідач у справі не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене вище та факт надсилання судом ухвали на офіційну адресу відповідача у справі, враховуючи повернення вказаної ухвали із відміткою поштового відділення: адресат відсутній за вказаною адресою, суд доходить висновку про належне повідомлення учасника судового процесу про наявне позовне провадження у справі №927/1159/24.

25.12.24 від позивача до суду надійшло через систему «Електронний суд» клопотання про долучення доказів, яке судом разом з додатком залучено до матеріалів справи та прийнято до рогляду.

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно із ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

28.04.2015, між Ніжинською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробниче швейно-взуттєве об`єднання ДІСІ-НІЖИНКА, , (орендар) укладений Договір оренди землі (далі Договір).

Відповідно до п. 1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних, і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (розміщеннянежитлової будівлі промислового значення) на підставі рішення № 5-66/2015 шістдесят шостої сесії шостого скликання Ніжинської міської ради від 23.04.2015 у м. Ніжині, вул. Гребінки, 24.

В оренду передається земельна ділянка за кадастровим номером :04:001:0140, площею 0,4926 га. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі (пункти 2, 3 Договору).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки розташованої в оціночному районі становить 2034487,26 грн (п. 5. Договору).

Договір укладений терміном до 30.10.2062 року (п. 8. Договору).

Сторони в пунктах 9. 11. Договору погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рівні 3% від нормативної грошової оцінкиземельної ділянки за один календарний місяць.

Обчислення розміру орендної плати за землю комунальної власності здійснюється з урахуванням її цільового призначення та визначених законодавством коефіцієнтів, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Орендна плата вноситься в терміни визначені Податковим кодексом України, а саме статтею 288.7 на відповідний розрахунковий рахунок.

Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджене документами; в інших випадках, передбачених законом (п. 13. Договору).

Земельна ділянка передається в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (розміщення нежитлової будівлі промислового значення). Цільове призначення земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (п. 15., п. 16. Договору).

Цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 43. Договору). Договір зареєстрований в реєстраційній службі Ніжинського міськрайонного управління юстиції.

28.01.2016, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстроване речове право оренди за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробниче швейно-взуттєве об`єднання ДІСІ-НІЖИНКА (запис № 13110511) щодо користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:001:0140. Строк дії речового права до 30.10.2062; підстава договір оренди землі від 28.04.15 б/н.

08.06.2016 на підставі розподільчого акту (балансу), виданого 10.09.2015 та акту, виданого 14.10.2015, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. було зареєстровано на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю Швейно-взуттєва фабрика ВЕСНЯНКА () 11/20 часток нерухомого майна площею 1 096,0 кв.м. за адресою: м.Ніжин, вул. Гребінки, 24 (номер відомостей про речове право 14921542).

22.06.2016 на підставі розподільчого акту (балансу), виданого 10.09.2015 та акту, виданого 14.10.2015, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. було зареєстровано на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю Швейно-взуттєва фабрика ВЕСНЯНКА () 9/20 часток нерухомого майна площею 851,90 кв.м. за адресою: м.Ніжин, вул. Гребінки, 24 (номер відомостей про речове право 15127586).

Таким чином, починаючи з 08.06.16 та 22.06.16, до Товариства з обмеженою відповідальністю Швейно-взуттєва фабрика ВЕСНЯНКА, як нового власника нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці площею 0,4926 га за кадастровим номером :04:001:0140, перейшов правовий статус орендаря за договором оренди землі від 28.04.2015 б/н, а тому останній зобов`язаний був сплачувати орендну плату за користування цією земельною ділянкою.

У межах даного спору позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованість з орендної плати за договором оренди землі від 28.04.15 б/н, за період з 01.01.2022 по 30.11.2024.

Згідно з витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером :04:001:0140, нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2024 році становила: 3497 331,81 грн.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за кадастровим номером :04:001:0140, станом на 22.08.2024 цільове призначення 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

За доводами позивача, враховуючи умови пунктів 9. 11. Договору, відповідач, у період з 01.01.22 по 30.11.24 зобов`язаний був сплатити орендну плату до бюджету громади за користування земельною ділянкою в розмірі 112 626,87 грн, а саме: з 01.01.22 по 28.02.22 10 172,44 грн (2034 487,26 грн*3%/12 місяців*2 місяці), з 01.01.2023 по 31.12.23 61 034,62 грн (2034 487,26 грн*3%/12 місяців), з 01.01.24 по 30.11.24 41 419,81 грн (3497331,81 грн*3%/12 місяців*11 місяці).

Згідно з листом Фінансового управління Ніжинської міської ради (№383 від 11.12.24) Товариство з обмеженою відповідальністю Швейно-взуттєва фабрика ВЕСНЯНКА у періоди з 01.01.2022 рік по 10.12.2024 рік плату за землю (земельний податок/орендну плату) до бюджету Ніжинської міської територіальної громади не сплачувало.

За інформацією Фінансового управління Ніжинської міської ради (лист від 10.12.24 № 378) ТОВ Виробниче швейно-взуттєве об`єднання ДІСІ-НІЖИНКА (попередній власник нерухомого майна комплексу нежитлових будівель розміщених на земельній ділянці за кадастровим номером :04:001:0140) за період за 2022 рік та 2023 рік не сплачувало до бюджету громади орендну плату за договором оренди землі від 28.04.2015.

13.11.2024, Ніжинська міська рада направила на юридичну адресу Товариству з обмеженою відповідальністю Швейно-взуттєва фабрика ВЕСНЯНКА рекомендованою кореспонденцією з описом вкладення претензію № 01.1-24/1782 від 13.11.2024 з вимогою погасити наявний борг за договором оренди землі від 28.04.2015 б/н за період з 01.01.22 до 31.10.2024. До претензії додані копії витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 11.11.24 №НВ-024, договору оренди землі від 28.04.15.

За трекінгом Укрпошти станом на 10.12.2024 поштове відправлення за №414 перебуває у статусі «прибуло до відділення».

Заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою за кадастровим номером :04:001:0140 за період з 01.01.2022 по 30.11.2024 у розмірі 112 626,87 грн, відповідачем до бюджету громади не сплачена.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Суд установив, що між Ніжинською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробниче швейно-взуттєве об`єднання ДІСІ-НІЖИНКА (попереднім власником нерухомого майна, розміщеним на спірній земельній ділянці), укладений договір оренди землі від 28.04.2015 б/н.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України Про оренду землі відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами статті 1 Закону України Про оренду землі оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку в володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За статтею 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За статтею 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачене договором оренди.

Відповідно до п. 288.1. статті 288 Податкового кодексу України (далі ПК України) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу (п. 288.7. статті 288 ПК України).

Згідно з п. 287.1. статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

За п. 287.6. цієї статті при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене в податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3. статті 287 ПК України).

Відповідно до положень частин 3, 4 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає в набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За частиною 1 статті 377 ЦК України (в редакції чинній станом на 17.08.11, на момент придбання відповідачем нерухомого майна, розміщеного на спірній земельній ділянці) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, установлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частинами 1, 2, 6 статті 120 ЗК України (в редакції чинній станом на 17.08.11) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває в власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були в попереднього землекористувача.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

За змістом частини 3 статті 7 Закону України Про оренду землі (в редакції чинній станом на 17.08.11) до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

В подальшому Законами № 1174-ІХ від 02.02.2021 та № 1720-ІХ від 08.09.2021 до перелічених статей ЦК України, ЗК України та Закону України Про оренду землі внесені зміни, якими доповнений зміст указаних норм.

У розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення в цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не в порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони в зобов`язанні, і що після відчуження об`єктів нерухомості продавці нерухомості не повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості. Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду: від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17, від 05.09.2018 у справі № 904/9027/17, від 07.11.2018 у справі № 910/20774/17, від 29.11.2018 у справі № 915/1416/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15, від 27.02.2019 у справі № 913/661/17, від 06.03.2019 у справі № 914/2687/17, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19.

Тобто особа, яка набула право власності на це нерухоме майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, в тому ж обсязі та на умовах, як і в попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуте право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно. Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду: від 10.04.2018 у справі № 915/672/17, від 17.04.2018 у справі № 922/2883/17, від 30.05.2018 у справі № 908/1990/17, від 05.06.2018 у справі № 920/717/17, від 20.06.2018 у справі № 913/661/17, від 27.06.2018 у справі № 921/613/17-г/17, від 05.09.2018 у справі № 904/9027/17, від 04.10.2018 у справі № 904/326/18, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 у справі №917/92/19.

Таким чином, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі в відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що починаючи з 08.06.16 та 22.06.16 (з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці) у Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" автоматично виникло право користування (оренди) земельною ділянкою площею 0,4926 га за кадастровим номером :04:001:0140. Договір оренди землі, укладений 28.04.15 між Ніжинською міською радою та ТОВ Виробниче швейно-взуттєве об`єднання ДІСІ-НІЖИНКА, не припинив дію в цілому, натомість, 08.06.16 та 22.06.16, відбулася заміна сторони в зобов`язанні, а саме орендаря, з ТОВ Виробниче швейно-взуттєве об`єднання ДІСІ-НІЖИНКА на Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" (відповідача в даній справі).

За частинами 1, 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Суд установив, що відповідач у період з 01.01.22 по 30.11.24 не виконав належним чином умови договору оренди землі від 28.04.15 в частині сплати 112 626,87 грн орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,4926 га за кадастровим номером :04:001:0140, на якій розміщене належне йому нерухоме майно комплекс нежитлових будівель загальною площею 1947,9 кв. м за адресою: м. Ніжин, вул. Гребінки, 24.

Перевіривши наведений у позові розрахунок (а.с.10), суд дійшов висновку про правомірність нарахування та стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою комунальної форми власності за договором оренди землі від 28.04.2015 б/н, за період з 01.01.2022 по 30.11.2024 у сумі 112 626,87 грн.

Відповідач проти задоволення позову не заперечив; доказів внесення орендної плати за користування спірною земельною ділянкою в указаному періоді до суду, як і контррозрахунку, не надав.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

За приписами частин 2, 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлений статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Враховуючи, що відповідач, у порушення вимог статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України, грошові зобов`язання належно не виконав, орендну плату за користування земельною ділянкою комунальної форми власності площею 0,4926 га за кадастровим номером :04:001:0140 на якій розміщене належне йому на праві власності нерухоме майно, за адресою: м. Ніжин, вул. Гребінки, 24, не сплатив у спірному періоді, суд вирішив позов задовольнити повністю.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 2422,40 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76 - 79, 91, 123, 129, частиною 2 статті 178, статтями 233, 236, 238, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" (, вул. Двінська, буд. 1-А, м. Київ, 02090) на користь Ніжинської міської ради (площа імені Івана Франка, 1 м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, код 34644701) на рахунок: ГУК у Чернігівській обл./тг м. Ніжин (18010900), код 37972475, р/р UА0025707, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) заборгованість з орендної плати у розмірі 112 626,87 грн.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" (, вул. Двінська, буд. 1-А, м. Київ, 02090) на користь Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області (, площа імені Івана Франка, буд. 1, м. Ніжин, 16600) судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Фесюра

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/

Документи по справі можуть бути направлені на адресу суду: пр-т Миру, 20, м. Чернігів, 14000, та на електронну адресу Господарського суду Чернігівської області - e-mail: ; засоби зв`язку - тел..