ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.02.2025 Справа № 914/354/25

За заявою:Приватного агропромислового підприємства «Воля-2000», Тернопільська обл., с. Перемилів
до боржника:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів
про:видачу судового наказу
Суддя Крупник Р.В.

ВСТАНОВИВ:

12.02.2025 до Господарського суду Львівської області від Приватного агропромислового підприємства «Воля-2000» (надалі Заявник, ПАП «Воля-2000») надійшла заява про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі Боржник) 25`700,00 грн. заборгованості.

Подана заява обґрунтована тим, що 24.01.2022 між заявником (покупець) та боржником (продавець) укладено у спрощений спосіб Договір купівлі-продажу товарів на підставі рахунку фактури №3. Заявник вказує, що перерахував боржникові вартість товару у розмірі 35`700,00 грн., а 08.12.2022 останній здійснив часткове повернення коштів у сумі 10`000,00 грн. Станом на 20.01.2025 товар не передано, а кошти за його оплату не повернуті у повному обсязі. Відтак, у боржника наявний борг у розмірі 25`700,00 грн.

Ознайомившись зі змістом заяви та долучених до неї матеріалів, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно частиною 1 статті 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зазначає, що заявником не надано доказів того, що між ним та боржником існують договірні відносини.

Так, дійсно, до заяви долучено виставлений боржником рахунок фактуру №3 від 24.01.2022 на оплату системи охорони «Benish GPS Force» на автомобіль BMW Х7 вартістю 35`700,00 грн., який був оплачений заявником згідно із платіжною інструкцією №13 від 24.01.2022.

Разом з цим, відповідні обставини не свідчать про виникнення між сторонами договірних відносин, позаяк боржник, повертаючи частину із перерахованих заявником грошових коштів, у призначенні платежу вказав, що здійснює часткове повернення коштів за помилково оплачений рахунок №3 від 24.01.2022. Вказане простежується зі змісту інформаційного повідомлення про зарахування коштів №234 від 08.12.2022.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що виставляючи рахунок-фактуру, боржник пропонував заявникові укласти договір на відповідних умовах, а при здійсненні оплати такого рахунку заявник прийняв пропозицію боржника.

Варто також зазначити, що у постанові від 12.07.2023 у справі №904/393/22 Верховний Суд теж притримується позиції про помилковість ототожнення факту виставлення рахунку на оплату із досягненням сторонами домовленостей щодо істотних умов договору (вчинення правочину), навіть за умови здійснення оплати вказаного рахунку.

Заявником не подано до суду доказів погодження між сторонами істотних умов договору, здійснення боржником поставки товару чи повернення останнім сплачених коштів на вимогу заявника (у цій справі, часткове повернення грошових коштів здійснене боржником добровільно, у зв`язку із помилковою оплатою рахунку, а не у зв`язку та після пред`явлення відповідної вимоги заявником). Відтак, ним не доведено факту укладення договору між сторонами.

Будь-яких інших доказів, які б переконливо свідчили про виникнення між сторонами договірних відносин заявником до суду подано не було.

Як передбачено пунктом 3 частини 1 статті 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (частина 2 статті 153 ГПК України).

Таким чином, суд відмовляє ПАП «Воля-2000» у задоволенні заяви про видачу судового наказу на підставі пункту 3 частини 1 статті 152 ГПК України.

За змістом частини 2 статті 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Приписами частини 2 статті 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись статтями 147, 148, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного агропромислового підприємства «Воля-2000» про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 25`700,00 грн. заборгованості відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 254-257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі.

Суддя Крупник Р.В.