ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

10 лютого 2025 року м. ХарківСправа № 922/5243/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Колесніченко О.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області, м. Харків
до Харківської міської ради, м. Харків , Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків , Фізичної особи-підприємця Сорокіної (Олефір) Валерії Андріївни, м. Харків , Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків
про скасування рішення, визнання недійсним договору, витребування майна

за участю представників учасників справи:

прокурора - Сергій ШИРІН,

відповідача (ХМР) - Майя ЗАМНІУС,

відповідача (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) - Майя ЗАМНІУС,

відповідача (Сорокіної (Олефір) В. А.) - не з`явився,

відповідача (Нетікової О. В.) - Ярослав БЄЛИХ,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до 1. Харківської міської ради, 2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, 3. Фізичної особи-підприємця Сорокіної (Олефір) Валерії Андріївни, 4. Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків, та з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить суд:

- визнати незаконним та скасувати п. 51 додатку до рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 06.07.2016 № 283/16;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.04.2017 № 5469-В-С, укладений між УКМП ДЕКМ ХМР та ФОП Олефір Валерією Андріївною (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. і зареєстрований в реєстрі за № 665;

- витребувати у ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на користь Харківської міської територіальної громади нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-3, 5 загальною площею 37,5 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, пров. Балакірєва, 3-В, літ. "А-1" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою суду від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

04.02.2025 до суду від представника відповідача ( ОСОБА_1 ) надійшло клопотання про витребування доказів в порядку статті 81 ГПК України (вхідний № 3141), в якому останній просить суд визнати поважними причини пропуску строку на подання відповідного клопотання, поновити відповідний процесуальний строк для витребування доказів. Витребувати у Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова належним чином засвідчені копії таких документів: ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 лютого 2019 року по судовій справі з ЄУН № 639/687/19, номер судового провадження 1-кс/639/438/19, номер кримінального провадження в ЄРДР: 0000002, ідентифікаційний номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: 79650434; та - протоколу тимчасового доступу до речей та документів з описом вилучених речей та документів, які складені за результатами виконання ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 лютого 2019 року по судовій справі з ЄУН № 639/687/19, номер судового провадження 1-кс/639/438/19, номер кримінального провадження в ЄРДР: 0000002, ідентифікаційний номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: 79650434.

Своє клопотання представник відповідача обґрунтовує тим, що в судовому засіданні від 27 січня 2025 року було розпочато розгляд справи по суті, і під час стадії судового розгляду дослідження доказів було з`ясовано, що докази подані позивачем по даній справі, а саме матеріали приватизаційної справи комунального майна на 54 аркушах було отримані позивачем внаслідок виконання процесуальної дії - тимчасового доступу до речей та документів у кримінальному провадження № в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 0000002 від 04 січня 2017 року, який було проведено на підставі ували Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 лютого 2019 року.

Під час дослідження копії ували Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 лютого 2019 року було з`ясовано, що відповідно до вказаної ухвали "дозвіл на проведення тимчасового доступу до речей і документів з можливістю їх вилучення в оригіналах надати прокурорам Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_3, а також слідчим та працівникам оперативних підрозділів за їх дорученням".

На думку представника відповідача, наведене вище унеможливило дослідити зміст вказаної ухвали та з`ясувати законність (допустимість) отриманих внаслідок виконання відповідної ухвали, зокрема матеріалів приватизаційної справи. Зокрема, представник відповідача вказує, що представник відповідача (Ярослав БЄЛИХ) та відповідач ОСОБА_1 не були учасниками проведення відповідного тимчасового доступу до речей та документів у кримінальному провадження № в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 0000002 від 04 січня 2017 року, не мають копії ували Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 лютого 2019 року та протоколу тимчасового доступу до речей та документів, і не можуть повною мірою реалізувати свої права щодо висловлення позиції щодо наданих позивачем доказів, не мали можливості раніше з`ясування походження відповідних доказів.

Також зазначає, що у разі якщо вилучення відповідних документів було здійснено особами, які не були зазначені в ухвалі слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів як такі яким було надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, то такі докази вважаються такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку і визнаються недопустимими. Відповідач ОСОБА_1 немає жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні номер в ЄРДР: 0000002 від 04 січня 2017 року, а тому для неї встановлена законодавча неможливість ознайомлення з матеріалами вказаного кримінального провадження, що свідчить про неможливість самостійного отримання нею копій витребуваних документів.

06.02.2025 від прокурора до суду надійшли заперечення на клопотання представника відповідача про витребування доказів, який просить суд відмовити в його задоволенні, оскільки як представник відповідача, так і сам відповідач ОСОБА_1 не позбавлені були права заявити клопотання в межах підготовчого провадження, так як, інформація щодо тимчасового доступу до приватизаційної справи на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 зазначена у самій позовній заяві прокуратури. Отже, на думку прокурора, строк для подання клопотання про витребування доказів не підлягає поновленню. Будь-яких поважних причин не зазначено.

Також прокурор зазначає, що встановити, чи додержано передбачену Законом процедуру приватизації у кожному конкретному випадку за кожною окремою адресою можливо лише шляхом безпосереднього вивчення матеріалів кожної приватизаційної справи, зокрема, встановленням наявності в останній звернення з метою надання дозволу на поліпшення, наявності або відсутності дозволу на поліпшення, документального підтвердження наявності проведених поліпшень, оцінка майна, відповідні договори. Ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 долучена до позовної заяви у якості доказу, суд та сторони не позбавлені можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.

Також прокурор вказує, що у справі № 922/5243/21 предметом доказування позову прокурора виступають приватизаційні матеріали, які в порядку, встановленому нормами КПК України, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 у справі № 639/687/19, після отримання слідчим у кримінальному провадженні № 80000002 дозволу на тимчасовий доступ до приватизаційних справ, були вилучені в Управлінні комунального майна та приватизації Харківської міської ради. Зазначена ухвала винесена повноважним судом відповідно до вимог КПК України. Встановлення належності та допустимості доказів в рамках кримінального провадження не відноситься до компетенції господарського суду.

10.02.2025 в судовому засіданні представник відповідача (Фізичної особи ОСОБА_1 ) підтримав своє клопотання, та просив суд його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання відповідача (Фізичної особи ОСОБА_1 ) заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача ХМР та УКМП ДКМ ХМР проти задоволення клопотання про витребування доказів не заперечував.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів, заслухавши думку інших учасників справи з цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" по. 4436/07 від 03 липня 2014 року зазначено, що "ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом".

У відповідності до п.6 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану судам рекомендовано виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

З огляду на вище викладене, задля дотримання принципів господарського судочинства, з метою повного та всебічного розгляду даної справи, для надання можливості висловлення своєї позиції всіма учасниками справи, через введення в Україні воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 та ситуацію в Україні, ворожі обстріли, довготривалі повітряні тривоги, на підставі ч. 1 ст. 119 ГПК України, а також зважаючи на те, що клопотання було подано за для вирішення клопотання про визнання доказів недопустимими, яке було подано представником Харківської міської ради (том 3 а.с. № 23-26), суд приходить до висновку про можливість визнання причин пропуску строку поважними на подання клопотання про витребування доказів.

Під час оцінки поважності причин пропуску строку слід звертати увагу не лише на об`єктивні, а й на суб`єктивні чинники, зокрема поведінку особи, що свідчить про її наміри реалізувати процесуальні права.

Норми ГПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Оскільки клопотання про витребування доказів нерозривно пов`язане із клопотанням про визнання доказів недопустимими, яке повинно бути вирішено судом під час розгляду справи по суті, суд вбачає поважність причин пропуску відповідачем строку на подання клопотання про витребування доказів по даній справі представником ОСОБА_1 , відтак, судом встановлено поважність причин пропуску строку на подання клопотання про витребування доказів..

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. (Рішення ЄСПЛ у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008).

Суд звертає увагу на те, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд зазначає, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Надмірний формалізм є порушенням права на справедливий судовий захист.

Європейським судом з прав людини зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Белеш та інші проти Чеської Республіки", "ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ" (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії", заява №48778/99).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Приписами ст. 42 ГПК України встановлено, що учасники справи мають право, зокрема, подавати докази, заяви, клопотання, надавати пояснення суду, свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак, за для дотримання принципів господарського судочинства, з огляду на право учасників справи подавати до суду докази, та те, що строк на подання клопотання про витребування доказів дійсно пропущений позивачем, але судом встановлено поважність причин його пропуску, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на подання клопотання щодо витребування доказів та поновити позивачу строк на звернення до суду із клопотанням про витребування доказів.

Розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, заслухавши думку інших учасників справи з приводу цього клопотання, суд відмовляє в задоволенні клопотання про витребування доказів, як заявленому необґрунтовано. При вирішенні клопотання суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами - є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 ГПК України. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ст. 81 ГПК України).

З аналізу вищенаведених положень можна дійти висновку, що сторона спору може ставити перед судом питання про витребування доказів, які вона сама не може здобути, однак, у такому порядку може бути витребувано не будь який доказ, який за переконанням учасника спору має бути у його розпорядженні та у матеріалах справи, а лише той доказ, який стосується розгляду спору у справі, в межах якої вимагається його витребування.

При цьому, такий доказ має стосуватися обставин, що входять у предмет доказування при розгляді справи, а на особу, яка клопоче про витребування доказу, покладається обов`язок зазначити обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Так, у клопотанні про витребування доказів представник відповідача (ФО ОСОБА_1 ) Бєлих Я.Є. зокрема вказує, що неможливо встановити законність (допустимість) отримання прокурором, що подав позов, документів (матеріалів приватизаційної справи комунального майна на 54 аркушах), які додані до позовної заяви, без вивчення змісту ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 лютого 2019 року, у якій надано дозвіл на проведення тимчасового доступу до речей і документів, оскільки, на думку представника відповідача (ФО ОСОБА_1 ), з наданої до суду вищевказаної ухвали невідомо якій групі прокурорів надано такий доступ, та невідомо чи правомірно прокурором, який подав даний позов до суду, отримано вищевказані матеріали приватизаційної справи комунального майна на 54 аркушах.

Втім, до даного клопотання представник відповідача (ФО ОСОБА_1 ) Бєлих Я.Є. не надав доказів, що ставлять під сумнів законність отримання прокурором матеріалів приватизаційної справи комунального майна на 54 аркушах. Так, тільки припущення відповідача про незаконність отримання таких доказів не можуть бути підставою для визнання доказів такими, що одержані з порушенням закону.

У пункті 4 ч.2 статті 80 ГПК України зазначено, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відтак, заявляючи клопотання про витребування доказів, стороною, якою заявлено таке клопотання має бути обґрунтовано те, що заявленим до витребування доказом може бути підтверджено обставини, що входять до предмету доказування, вжиття заходів щодо їх отримання, причини неможливості самостійного вчинення зазначених дій та обставини неможливості їх подання до суду першої інстанції.

Суд зазначає, що докази, які просить витребувати відповідач (ФО ОСОБА_1 ) витребовувалися у відповідача (ХМР), оскільки він є учасником кримінального провадження 0000002, а відтак, Харківська міська рада є особою, у якої було витребувано відповідні докази (матеріали приватизаційної справи комунального майна на 54 аркушах).

Втім, відповідач (ФО ОСОБА_1 ) всупереч діючого законодавства не звернувся до прокурора або до відповідача (Харківської міської ради) для отримання такого доказу, хоча мав це зробити ще на стадії підготовчого провадження у відповідності до ч. 4. ст. 80 ГПК України, таким чином не надав доказів звернення представника відповідача (ФО ОСОБА_1 ) до відповідних осіб, які мають такі докази, не надав доказів отримання відмови в отриманні такого доказу, тому не надав до суду доказів самостійного вчинення дій щодо отримання такого доказу.

Відтак, відповідач (ФО ОСОБА_1 ) звернувся до суду із клопотанням про витребування доказів без виконання п.4 ст.81 ГПК України, а саме не надав доказів вчинення заходів, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно.

Отже, відповідач не надав суду докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, та не навів достатніх доказів того, що заявленим до витребування доказом може бути підтверджено клопотання про визнання доказів недопустимими.

Суд зазначає, що клопотання відповідача про витребування доказів містить в собі вимогу про витребування доказів з кримінального провадження, а саме відповідач просить суд отримати ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 лютого 2019 року по судовій справі з ЄУН № 639/687/19, номер судового провадження 1-кс/639/438/19, номер кримінального провадження в ЄРДР: 0000002, ідентифікаційний номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: 79650434, та протокол тимчасового доступу до речей та документів з описом вилучених речей та документів, які складені за результатами виконання ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 лютого 2019 року по судовій справі з ЄУН № 639/687/19, номер судового провадження 1-кс/639/438/19, номер кримінального провадження в ЄРДР: 0000002, ідентифікаційний номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: 79650434.

Згідно із частиною 1 статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

При цьому, представником відповідача не наведено жодних правових підстав, які визначені чинним законодавством України та, особливо, чинним КПК України, стосовно можливості витребування від органу досудового розслідування (у даному випадку Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова) матеріалів кримінального провадження, слідство за яким триває.

Слід зазначити, що встановлення належності та допустимості доказів в рамках кримінального провадження не відноситься до компетенції господарського суду.

З огляду на викладене, у Господарського суду Харківської області немає законних підстав для задоволення клопотання про витребування доказів.

Керуючись ст. ст. 80, 81, 119, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку на подання клопотання відповідача (Фізичної особи ОСОБА_1 ) про витребування доказів. Поновити процесуальний строк для подання клопотання про витребування доказів.

В задоволенні клопотання представника відповідача (Фізичної особи ОСОБА_1 ) про витребування доказів, а саме витребування належним чином засвідчених копій документів:

- ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 лютого 2019 року по судовій справі з ЄУН № 639/687/19, номер судового провадження 1-кс/639/438/19, номер кримінального провадження в ЄРДР: 0000002, ідентифікаційний номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: 79650434,

- протоколу тимчасового доступу до речей та документів з описом вилучених речей та документів, які складені за результатами виконання ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від 06 лютого 2019 року по судовій справі з ЄУН № 639/687/19, номер судового провадження 1-кс/639/438/19, номер кримінального провадження в ЄРДР: 0000002, ідентифікаційний номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: 79650434, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повна ухвала підписана "17" лютого 2025 р.

Суддя Л.В. Шарко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.