УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

21.02.2025справа №910/1886/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Квайссер Фарма Україна» (вул. Дніпровська набережна, буд. 26-ж, оф. 49, м. Київ, 02132; ідентифікаційний код 38805743; далі - Товариство) про забезпечення позову

у справі № 910/1886/25

за позовом Товариства

до Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 00032767)

про визнання недійсним і скасування рішення від 17.12.2024 №506-р,

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК) про визнання недійсним і скасування рішення АМК від 17.12.2024 №506-р «Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу» у справі №127-26.4/171-24 (далі - рішення №506-р).

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення №506-р є неправомірним, оскільки приймаючи вказане рішення АМК: неправильно застосував норми матеріального права; не довів обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; порушив норми процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення; висновки АМК у рішенні №506-р не відповідають обставинам справи №127-26.4/171-24; крім того, АМК вийшов за рамки власних повноважень, надавши необґрунтовану оцінку доказам, аналіз яких потребує знань у галузі охорони здоров`я.

Разом з позовною заявою Товариством подано суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просять забезпечити позов шляхом:

- зупинення нарахування пені від суми штрафу, передбаченого у пункті 2 резолютивної частини рішення №506-р на періоди: (1) з дня подання до суду позовної заяви до дня набрання рішенням суду у справі про визнання недійсним та скасування рішення №506-р законної сили; (2) з дня ухвалення апеляційним господарським судом постанови у справі про визнання недійсним та скасування рішення №506-р, прийнятої за результатом перегляду рішення суду першої інстанції та до дня подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції; (3) з дня ухвалення касаційним судом постанови про передачу справи про визнання недійсним та скасування рішення №506-р на новий розгляд та до дня прийняття судом першої, або апеляційної інстанції справи до свого провадження;

- заборони АМК нараховувати пеню за кожен день прострочення сплати штрафу, передбаченого пунктом 2 резолютивної частини рішення №506-р за періоди: (1) з дня подання до суду позовної заяви до дня набрання рішенням суду у справі про визнання недійсним та скасування рішення №506-р законної сили; (2) з дня ухвалення апеляційним господарським судом постанови у справі про визнання недійсним та скасування рішення №506-р, прийнятої за результатом перегляду рішення суду першої інстанції та до дня подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції; (3) з дня ухвалення касаційним судом постанови про передачу справи про визнання недійсним та скасування рішення №506-р на новий розгляд та до дня прийняття судом першої, або апеляційної інстанції справи до свого провадження.

Заяву мотивовано тим, що: невжиття судом заходів забезпечення позову призведе до ускладнення для Товариства здійснення ефективного захисту його порушених прав; предметом позову у даній справі є визнання недійсним та скасування рішення №506-р, яким на позивача накладено штраф у сумі 6 076 903 грн; водночас АМК здійснить нарахування пені за проміжні періоди (всі або частину) та ініціює подання до суду окремого позову про стягнення нарахованої суми з Товариства, розмір якої буде близьким, або еквівалентним сумі штрафу; в результаті позивач буде змушений здійснити захист власних прав у іншому судовому процесі, предметом якого буде спір щодо нарахування АМК суми пені за так зване прострочення сплати штрафу, законність нарахування якого оскаржується в судовому порядку; враховуючи відсутність законодавчих обмежень щодо послідовності та/або часу, протягом якого АМК може звернутись до суду з позовом про стягнення пені, нарахованої за проміжний період, існує ризик, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить поновлення порушених прав Товариства в цілому; АМК може ініціювати позов про стягнення пені, отримати рішення про його задоволення, що набере законної сили, та пред`явити до примусового виконання до завершення касаційного перегляду справи, предметом якої є законність рішення №506-р; у цьому випадку, заявнику, у разі визнання недійсним та скасування рішення №506-р, доведеться оскаржувати можливе рішення суду про стягнення пені за проміжний період; в свою чергу, у разі скасування рішення суду про стягнення пені також ініціювати питання про поворот виконання судового рішення, шляхом повернення з державного бюджету стягнутих АМК сум пені, що об`єктивно може тривати невизначений час.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною першою статті 137 ГПК України позов забезпечується :

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною четвертою статті 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини першої статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною четвертою статті 60 Закону передбачено, що порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Виходячи з вказаного припису Закону дія рішення №506-р зупиняється автоматично у разі порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним такого рішення.

З огляду на викладене заява Товариства про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини шостої статті 160 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 138, 139, 140, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Квайссер Фарма Україна» (вул. Дніпровська набережна, буд. 26-ж, оф. 49, м. Київ, 02132; ідентифікаційний код 38805743) про забезпечення позову у справі №910/1886/25 відмовити.

Ухвала набрала законної сили 21.02.2025 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Оксана Марченко