ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

23 січня 2025 року Справа № 926/2957/24

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Швеця М.В., за участю секретаря судового засідання Циганчук І.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕБО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЛАК"

про стягнення 76452,96 грн

Представники:

від позивача Мозгова О.О. (в режимі відеоконференції)

від відповідача не з`явився

І. Стислий виклад позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕБО" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЛАК" про стягнення заборгованості в сумі 76452,96 грн з яких: 74800 грн основна заборгованість, 1346,40 грн - інфляційні втрати та 306,56 грн 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ним надавались транспортно-експедиційні послуги з транспортування вантажу згідно поданих відповідачем заявок, проте відповідач свого обов`язку щодо сплати отриманих послуг виконав не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 74800 грн, крім того, за неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань позивачем нараховано за період з 26.09.2024 року по 14.11.2024 року 1346,40 грн - інфляційних втрат та 306,56 грн 3% річних.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2024 року позовну заяву вх. № 2957 передано на розгляд судді Швецю М.В.

Ухвалою суду від 21.11.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.12.2024 року о 11:30 год.

29.11.2024 року через систему "Електронний суд" від представника позивача Мозгової О.О. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції № 3110.

Ухвалою суду від 02.12.2024 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕБО" Мозгової О.О. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 3110) задоволено, постановлено проводити судові засідання по справі № 926/2957/24 у режимі відеоконференції з представником позивача Мозговою О.О.

04.12.2024 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява вх. № 3144 про відкладення розгляду справи обґрунтована зайнятістю представника в іншому процесі.

Ухвалою суду від 05.12.2024 року розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 19.12.2024 року о 12:00 год.

Ухвалою суду від 19.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 14.01.2025 року о 11:30 год.

10.01.2025 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява вх. № 66 згідно якої просить відкласти розгляд справи призначений на 14.01.2025 року на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

Ухвалою суду від 14.01.2025 року розгляд справи по суті відкладено на 23.01.2025 року о 12:00 год.

Представниця позивача в судовому засіданні 23.01.2025 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач явку свого уповноваженого представника в судове засідання 23.01.2025 року не забезпечив про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в електронний кабінет.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу та має право вирішити спір за наявними матеріалами.

З метою розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача та за наявними матеріалами.

III. Фактичні обставини справи встановлені судом.

15.04.2024 року шляхом використання тендерного майданчика sovtes.ua, Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІЛАК" було залучено до співпраці щодо надання транспортно-експедиційних послуг за вантажні перевезення в якості контрагента Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕБО". Позивач взяв на себе зобов`язання надати транспортно-експедиційні послуги з транспортування вантажу, а відповідач взяв на себе зобов`язання оплатити надані послуги.

В період з 18.04.2024 року по 01.08.2024 року позивачем було надано відповідачу послуги з транспортування вантажу відповідно до поданих позивачем заявок, що підтверджується наявними в матеріалах справи товаро-транспортними накладними та актами наданих послуг підписаних сторонами на загальну суму 409600 грн, з яких відповідачем були оплачені лише частина в сумі 285800 грн.

З метою досудового врегулювання спору на поштову адресу відповідача позивачем була відправлена претензія за вих. №1 від 17.09.2024 року із вимогою у семиденний строк з дати отримання претензії погасити заборгованість в розмірі 123800 грн, яка отримана відповідачем згідно повідомлення про вручення 02.10.2024 року.

Відповідач частково виконав зобов`язання щодо погашення заборгованості за пред`явленою претензією та сплатив суму заборгованості у розмірі 49000 грн, що підтверджується справи випискою по особовому рахунку ТОВ "СЕБО".

Таким чином, починаючи з 02.10.2024 року у відповідача перед позивачем виник обов`язок погасити заборгованість в сумі 74800 грн.

Несплачені відповідачем та виконані позивачем послуги з транспортування вантажу на день звернення з позовом залишаються:

- частково на суму 10800 грн, заявка на транспортування вантажу № 11864-06-24 від 26.06.2024 року на загальну суму 17800 грн Товаро-транспортна накладна № 294 від 27.06.2024 року, підписаний сторонами Акт надання послуг № 384 від 28.06.2024 року;

- на суму 46000 грн, заявка на транспортування вантажу № 14292-07-24 від 25.07.2024 року на загальну суму 46000 грн - Товаро-транспортна накладна № 330 від 25.07.2024 року, підписаний сторонами Акт надання послуг № 440 від 29.07.2024 року;

- на суму 18000 грн, заявка на транспортування вантажу № 22441-07-24 від 29.07.2024 року на загальну суму 18000 грн Товаро-транспортна накладна № 331/1 від 29.06.2024 року, підписаний Сторонами Акт надання послуг № 445 від 01.08.2024 року.

Позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання по наданню послуг на транспортування вантажу, проте відповідач порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 74800 грн, крім того за неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань позивачем нараховано за період з 26.09.2024 року по 14.11.2024 року 1346,40 грн - інфляційних втрат та 306,56 грн 3% річних.

IV. Норми права та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 316 Господарського кодексу України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Частиною 1 ст. 929 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Частиною 1 ст. 931 Цивільного кодексу України, визначено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Заявка на транспортування вантажу починаючи з 15.04.2024 року від відповідача свідчить про погодження на умови, розмір плати за надані транспортно-експедиційні послуги з транспортування вантажу позивачем.

Таким чином, заявка на транспортування вантажу від відповідача та її виконання позивачем, про що свідчить Акти наданих послуг, підписані сторонами є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Наявні у матеріалах справи докази (заявки на транспортування вантажу) свідчать про те, що сторони не узгодили строк оплати за отримані послуги, а відтак така оплата мала бути здійснена відповідачем після спливу семиденного строку від дня пред`явлення позивачем вимоги про оплату в порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, та те, що на день розгляду спору відповідачем наявна заборгованість не спростована, матеріали справи не містять доказів погашення заборгованості суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 74800 грн є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суд зазначає, що позивачем не вірно визначено початок періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних з 26.09.2024 року, враховуючи те, що відповідачем претензія отримана 02.10.2024 року (+ 7 днів), отже вірно слід нараховувати з 10.10.2024 року. Суд здійснивши власний розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за допомогою системи "ЛІГА" згідно якого з відповідача слід стягнути 1346,40 грн інфляційних втрат та 3% річних в сумі 220,72 грн.

Враховуючи вищевикладене суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 76367,12 грн (з яких 74800 грн - основна заборгованість, 1346,40 грн інфляційні втрати, 220,72 3% річних), у стягненні 85,84 грн 3% річних відмовити у зв`язку із необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч.1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач не подав доказів які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

V. Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями ст. ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЛАК" (58005, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, місто Чернівці, вул. Кушніренка Андрія, буд. 7А; код 40220106) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕБО" (02140, місто Київ, вул. Крушельницької Соломії, буд. 15, кв. 78, код 43837397) заборгованість в сумі 76367,12 грн (з яких: 74800 грн основна заборгованість, 1346,40 грн - інфляційні втрати, 220,72 грн 3% річних) та судовий збір в сумі 3024 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.01.2025 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.В. Швець