ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"07" лютого 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1652/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Христенко А.О.

при розгляді справи за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ВКО (вул. Дерибасівська буд. 8, м. Одеса, 65026)

про стягнення 1049131,19 грн,

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ВКО (вул. Дерибасівська буд. 8, м. Одеса, 65026)

до відповідача: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039)

про стягнення 4461757,00 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Вакаренко І.В.;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Горобець В.В.

УСТАНОВИВ:

Предметом позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у цій справі є вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю ВКО про стягнення заборгованості з орендної плати з урахуванням індексації у розмірі 985879,55 грн, пені у розмірі 39043,60 грн та 3% річних у розмірі 24208,04 грн. Підставою позову Департамент визначив обставину порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення від 15.05.2019 №281/19 в частині повної та своєчасної оплати орендної плати, що не була стягнута з відповідача в рішенні суду по справі №916/407/21 за період з 01.03.2021 по 08.12.2021 за користування нежитловими приміщеннями першого та другого поверхів, загальною площею 345.6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 8.

В межах даної справи судом також розглядається зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ВКО до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення вартості невід`ємних поліпшень орендованого майна у розмірі 4461757,00 грн. В обґрунтування підстав зустрічного позову ТОВ «ВКО» посилається на те, що під час користування орендованим майном за договором оренди нежитлового приміщення від 15.05.2019 №281/19 товариством за власні кошти були здійснені невід`ємні поліпшення майна, що в подальшому призвели до збільшення його вартості, а тому суму здійснених під час оренди невід`ємних поліпшень позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Під час розгляду справи 27.01.2025 Департаментом було подано суду клопотання, в якому позивач просить суд зупинити провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 916/1653/22. Як зазначає позивач, предметом первісного позову у справі № 916/1653/22 є стягнення з відповідача заборгованості за використання іншої частини приміщень за тією ж адресою, за якою розміщені орендовані відповідачем приміщення за договором оренди, на підставі якого ґрунтуються вимоги Департаменту у цій справі, крім цього, в межах справи № 916/1653/22 розглядається зустрічний позов відповідача, аналогічний тому, що поданий у цій справі. З урахуванням того, що правовідносини двох справах є подібними, з огляду на предмет спору, підстави позовів, фактичні обставині та матеріально-правове регулювання спірних питань, позивач вважає, що висновки судів за результатом вирішення спору у справі № 916/1653/22 будуть мати вирішальне значення для вирішення цієї справи, при цьому, як повідомив позивач, наразі постановою Верховного Суду від 26.11.2024 справу № 916/1653/22 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні 07.02.2025 представник ДКВ подане клопотання підтримав та просив суд його задовольнити. Представник ТОВ «ВКО», у свою чергу, підтримав клопотання ДКВ, зазначивши про доцільність зупинення провадження у справі.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пунктом 4 частини 1 статті 229 ГПК України визначено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Так, метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупиняється.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. При цьому під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, зокрема, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами тощо.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу. Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку (постанова Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 638/18026/19).

Відповідно до ч. 3-5 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, з пояснень сторін судом встановлено, що правовідносини, які є предметом дослідження у справі № 916/1652/22 та у справі № 916/1653/22, виникли між одними і тими ж сторонами з аналогічних підстав та щодо оренди майна, яке знаходиться за однією адресою, а тому справи за своїми відносинами є подібними та пов`язаними. Таким чином, враховуючи одночасність розгляду судами двох аналогічних справ у спірних відносинах, з метою процесуальної економії, а також враховуючи позицію сторін щодо необхідності зупинення провадження у справі № 916/1652/22, суд виснує про доцільність задоволення клопотання позивача та зупинення провадження у справі № 916/1652/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 916/1653/22.

Керуючись п. 5 ч.1 ст. 227, ст .234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 916/1652/22 зупинити до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 916/1653/22.

Повну ухвалу складено 12.02.2025.

Ухвала набрала законної сили 07.02.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля