ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 рокуСправа № 912/3095/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу № 912/3095/24

за позовом Приватного акціонерного товариства "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра"

про стягнення 161 999,92 грн.

Без виклику сторін.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів", яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" про стягнення 161 999,92 грн штрафу, з покладенням на відповідача судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки від 23.07.2024 № 9907/м в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою від 18.12.2024 суд відкрив провадження у справі № 912/3095/24 за правилами спрощеного позовного провадження; постановив розгляд справи № 912/3095/24 здійснювати без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами та розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

07.01.2025 до господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить: визнати поважною причину пропуску процесуального строку, встановленого законом, для подачі відзиву; поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" пропущений строк, встановлений законом, для подачі відзиву на позов; у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" про стягнення штрафних санкцій відмовити; судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач, зокрема, зазначив, що позивач відмовився від приймання товару, посилаючись на неможливість приймання товару у зв`язку з невідповідністю якості товару. При цьому позивачем не було надано відповідачу жодної обґрунтованої відмови у прийнятті товару, висновки лабораторних досліджень щодо якості товару, поставленого відповідачем на виконання умов Договору поставки від 23.07.2024 № 9907/м.

Крім того, позивач не повідомивши відповідачу дані лабораторних досліджень по якості поставленого товару від 31.08.2024, у той же день повернув товар, чим позбавив відповідача права направити свого уповноваженого представника на місце поставки для спільного відібрання проб згідно п. 1.2.9. Додатку № 3 до договору для подальшої передачі на аналіз в акредитовану лабораторію та складання Акта відбору зразків (проб) та/або Акта про невідповідність товару по якості.

Відповідач вважає, що дії позивача щодо відмови від прийняття товару з підстав невідповідності по якості, без дотримання порядку прийняття товару по якості, є неправомірними і свідчать про прострочення кредитора.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" звертає увагу, що в подальшому та до теперішнього часу відповідач не отримував від позивача повідомлень про зацікавленість у прийнятті товару та про заміну товару іншим.

За відсутності повідомлень/пропозицій щодо подальшої дії Договору поставки від 23.07.2024 № 9907/м та намірів щодо його виконання, позивач направив відповідачу лише претензію від 09.10.2024 № 1 з приводу не виконання умов Договору поставки від 23.07.2024 № 9907/м та сплати штрафу в розмірі 136 355,34 грн, на яку відповідачем було надано відповідь листом від 17.10.2024 № 17/10.

Відповідач також повідомляє, що не отримував претензію позивача від 28.10.2024 № 2, а поштове відправлення № 950 не було вручено Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра", що підтверджується витягом з веб сайту АТ "Укрпошта" щодо перевірки статусу відстеження поштового відправлення № 950. Таким чином, поштове відправлення № 950 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" не доставлено, у зв`язку з чим відповідач не надав відповіді на претензію Приватного акціонерного товариства "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" від 28.10.2024 № 2.

Водночас, до відзиву додано клопотання, в якому відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій на 95 % від арифметично правильної суми штрафу.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач, зокрема, зазначив, що зобов`язання з поставки товару не могло бути виконане внаслідок прострочення саме кредитора - позивача, про такі обставини детально зазначено у відзиві на позовну заяву.

При цьому, відповідач зазначає, що ним вживались всі можливі та залежні від нього дії для належного виконання зобов`язання з поставки товару за Договором поставки № 9907/м від 23.07.2024, а тому просить суд врахувати суд його добросовісні дії та вживання ним усіх заходів щодо своєчасного виконання зобов`язань з поставки товару.

Також звертає увагу на наслідки порушення зобов`язання для позивача. Так, позивач не вказав у позовній заяві та не підтвердив про понесені ним збитки у зв`язку з простроченням поставки товару за Договором поставки від 23.07.2024 № 9907/м та/або завдання збитків іншим учасникам господарських правовідносин.

Крім того, стягнення штрафу може стати непомірним тягарем для відповідача та може поставити під загрозу його діяльність, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" має значні кредитні зобов`язання, на підтвердження чого додано відповідні кредитні договори. Також, майже вся сільськогосподарська техніка підприємства перебуває в лізину ТОВ "Альфа лізинг" на підставі договору від 21.10.2021.

У зв`язку з чим, за твердженням відповідача, наявні підстави вважати, що вказані збитки у позивача відсутні, відтак можна дійти висновку про значне перевищення розміру заявлених позивачем штрафних санкцій перед розміром збитків позивача.

Крім того, відповідач просить врахувати його майновий стан та негативні наслідки стягнення штрафу з відповідача, які можуть настати для нього.

Враховуючи баланс інтересів обох сторін, добросовісну поведінку відповідача при виконанні договору, відсутність матеріальних збитків позивача, та виходячи з загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, відповідач вважає, що у разі якщо при вирішенні даної справи суд не знайде підстав для повної відмови у задоволенні позову, у суду наявні належні підстави для зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення з відповідача штрафних санкцій на 95 %.

07.01.2025 до господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" на претензію позивача від 17.10.2024 № 17/10.

Ухвалою від 09.01.2025 господарський суд клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра", які викладено у п. 1, 2 прохальної частини відзиву на позовну заяву, задовольнив. Визнав поважною причину пропуску процесуального строку, поновив пропущений строк для подачі відзиву на позовну заяву та прийняв такий відзив. Встановив позивачу строк на подання відповіді на відзив - 5 днів з дня отримання даної ухвали. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" про долучення доказів задовольнив та долучив до матеріалів справи відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" на претензію позивача від 17.10.2024 № 17/10.

13.01.2025 до господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач, зокрема, зазначає, що жодних документів які б підтверджували вжиті Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" заходи, що свідчили б про оскарження результатів лабораторних досліджень проведених позивачем не надано. Тому твердження відповідача про позбавлення його права на оскарження є безпідставними.

Щодо відсутності повідомлень про зацікавленість у прийнятті Товару, позивач зазначає, що надсилання таких повідомлень не передбачено умовами погодженого Договору, поставка товару мала бути проведена відповідачем без отримання додаткових повідомлень за місцем поставки, яке було визначено сторонами у Специфікації.

На підтвердження правомірності своїх дій відповідачем додано до відзиву Товарно-транспортні накладні, проте дані документи надані у дуже поганій якості та дослідити їх є неможливим. Водночас відповідно до наявної у позивача інформації від відповідача на місце поставки, яке було узгоджене сторонами у Специфікації інших автомобілів та інших ТТН ТОВ "Катеринопільський елеватор" узгоджено не було. Інших належних та допустимих доказів, які підтверджують факт поставки Товару у кількості визначеній Специфікацією та які підтверджують передання товару тобто факт здійснення господарської операції - поставки товару - відповідач не надає.

Також у відповіді на відзив позивач повністю заперечує проти зменшення розміру штрафних санкцій, зважаючи на наступне: відповідач порушення договірного зобов`язання зі свого боку не визнає повністю; докази вжиття відповідачем всіх заходів щодо виконання договірного зобов`язання перед позивачем не підтверджені належними документами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

23.07.2024 за допомогою цифрових підписів між Приватним акціонерним товариством "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" (далі - Позивач, МХП) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" (далі - Відповідач, Контрагент) було укладено Договір постави № 9907/м (далі - Договір, а.с. 8-38, т. 1), за умовами п. 1.1. якого, на умовах даного Договору, Контрагент зобов`язується у встановлені строки, передати у власність МХП для подальшого використання в господарській діяльності Товар (далі - Товар), зазначений в Додатку № 2 до Договору, а МХП прийняти та сплатити певну грошову суму за Товар.

Відповідно до п. 1.2. Договору невід`ємними частинами Договору, які визначають зобов`язання Сторін та регулюють його окремі положення є:

- Додаток № 1 - "Умови, застосовні до договорів, укладених між МХП та Контрагентами, в яких МХП виступає платником за виконані Контрагентом зобов`язання (далі - "Умови") в редакції від 01.10.2022 року" і які обов`язкові до виконання Сторонами Договору. Дані Умови опубліковані у газеті "Урядовий кур`єр", розміщені на сторінці офіційного сайту МХП https://www.mhp.com.ua/uk/partners/yurydychna-informatsiya та діють у відповідності до вказаних у них Положень;

- Додаток № 2, який (які) визначає (-ють) предмет договору, вимоги до поставки, строки поставки, порядок приймання та оплати, містить інформацію про інші умови Договору та/або посилання на інші Додатки до Договору, що встановлюють та регулюють окремі умови Договору. Сторони можуть укладати нові Додатки № 2 до Договору із датою відмінною від дати Договору, що одночасно припиняють дію існуючих у випадку зміни умов предмету існуючої закупівлі або у випадку їх укладення, що до іншого предмету закупівлі діють одночасно з раніше укладеними Додатками № 2 та регулюють відносини щодо вказаного в них предмету закупівлі;

- Додаток № 3 - "Договірні умови поставки сільськогосподарської продукції та надання послуг Зерновими складами МХП в укладених договорах між МХП та Контрагентами" та "Специфікація по якості та безпечності Товару" (редакція від 27.09.2023 року). Даний додаток опубліковано у газеті "Урядовий кур`єр" та розміщено на сторінці офіційного сайту МХП https://agro.mhp.com.ua/ru/contracts, а його умови обов`язкові до виконання Сторонами Договору.

Пунктом 1 Додатку № 2 до Договору Сторони погодили, що невід`ємними частинами Договору, які визначають зобов`язання Сторін, передбачені у тексті даного Додатку до Договору та регулюють його окремі положення є Додаток № 4 - Специфікація/ Специфікації, що укладенні по формі згідно Додатку № 3 до Договору, із обов`язковим доповненням інформацією щодо року урожаю Товару та місця поставки. Укладаються для кожної сторони договору, що іменується МХП окремо, якщо інше не погоджено сторонами у Специфікації.

Найменування сільськогосподарської культури (Товару): Пшениця власного виробництва (пп. 2.1. Додатку № 2 до Договору).

Умови поставки: "DAP" згідно умов Додатку № 3 до Договору з урахуванням можливих змін умов Додатку № 3 згідно п. 1.2.4. Договору. Право власності на Товар та ризик його випадкового знищення переходить від Контрагента до МХП з дати приймання Товару по кількості та якості у місці поставки. Датою здійснення поставки Товару Контрагентом є дата його прийняття у відповідності до умов Додатку № 3 до Договору (п. 3 Додатку № 2 до Договору).

Базисні показники Товару, за які буде проводитись розрахунок, визначені у Додатку № 3 до Договору (п. 4 Додатку № 2 до Договору).

МХП проводить оплату поставленої партії Товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Контрагента з пріоритетним врахуванням п. 5.2. Додатку № 1 до Договору протягом 5-ти банківських днів після поставки партії Товару та надання Контрагентом всіх оригіналів документів, вказаних у додатку № 3 до Договору (п. 5. Додатку № 2 до Договору).

У п. 5 Додатку № 2 до Договору сторони також погодили відповідальність сторін, а саме: У разі неналежного виконання зобов`язань передбачених Договором, Контрагент за кожне зобов`язання, виконане неналежним чином, зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% (у випадку часткового невиконання зобов`язань) від загальної вартості додатку до договору (специфікації), в якому вказано зобов`язання, що виконане неналежним чином або штрафу у розмірі 20 % (у випадку повного невиконання зобов`язань) від загальної вартості додатку до договору (специфікації), в якому вказано зобов`язання, що виконане неналежним чином.

Специфікацією від 20.08.2024 № 3 до Договору сторонами було погоджено поставку пшениці, 2024 року врожаю в кількості 200 т за ціною 8 100,00 грн з ПДВ на загальну суму 1 619 999,28 грн. Термін поставки товару визначений сторонами: 20.08.2024 року - 31.08.2024 року. Місце поставки: ТОВ "Катеринопільський елеватор", 20505, Черкаська обл., Звенигородський р-н., смт. Єрки, вул. Героїв Майдану, буд. № 47 (а.с. 39, т. 1).

Відповідно до Додатку № 1 Умови, застосовні до договорів, укладених між МХП та Контрагентами, в яких МХП виступає платником за виконані Контрагентом зобов`язання (в редакції від 01.10.2022 року) і які обов`язкові до виконання Сторонами Договору. Дані Умови опубліковані у газеті "Урядовий кур`єр", розміщені на сторінці офіційного сайту МХП - https://www.mhp.com.ua/uk/partners/yurydychna-informatsiya, встановлено:

- договір, додаткова угода починає діяти з моменту (дати) його підписання сторонами або їх представниками, скріплення його печатками (за наявності) і діє до припинення договору за угодою сторін або ініціативою однієї сторони згідно умов Договору та додатків до нього, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань. Сторони на підставі ст. 631 ЦКУ можуть вказати у договорі, що умови такого договору застосовуються до відносин, які виникли з визначеної сторонами дати (п. 10.2.);

- якщо в реквізитах договору вказано різні дати (під підписами Сторін та у колонтитулі договору поруч з номером), то дата набрання чинності договором відповідає більш пізній даті; якщо дата не зазначена поряд з підписами Сторін то - відповідає даті, що вказана в колонтитулі договору поруч з номером. Дата набрання чинності додатком відповідає даті набрання чинності Договором або додатковою угодою, до якої він складений (п. 10.3.);

- сторони домовилися, що будь-який правочин, який буде вчинений (укладений, підписаний) відповідно до умов даної Угоди із застосуванням Сторонами (однією із Сторін) відповідного електронного підпису вважається вчиненим з додержанням письмової форми правочину в розумінні ст. 207 ЦКУ (п. 12.3.).

Відповідно до п. 7.5. Договору Сторони на підставі ч. 3. ст. 207 та ст. 627 Цивільного кодексу України домовилися про вчинення, підписання, укладання первинної бухгалтерської документації, актів звірки заборгованості та інших документів, пов`язаних із виконанням договору (надалі по тексту - "Правочини") виключно в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Підписання та надання МХП вищевказаних документів в паперовому вигляді буде порушенням умов Договору і підставою повернення неналежно оформлених документів стороні, що їх надіслала з вимогою їх подання згідно умов даного Договору. Кожна із сторін підтверджує наявність необхідних інструментів для вчинення, підписання, укладання правочинів в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису за допомогою програмного забезпечення та зобов`язується забезпечити схоронність даних засобів, неможливість несанкціонованого їх використання і використання після втрати повноважень особою прав на представництво. Сторони домовилися, що будь-який правочин, який буде вчинений (укладений, підписаний) відповідно до умов даного Договору із застосуванням Сторонами відповідного електронного підпису вважається вчиненим з додержанням письмової форми правочину в розумінні ст. 207 Цивільного кодексу України.

Отже, з вказаного слідує, що Договір разом із усіма додатками (в тому числі і Специфікація від 20.08.2024 № 3) підписаний сторонами електронним цифровим підписом зі сторони Контрагента 21.08.2024, зі сторони МХП 20.08.2024 - у зв`язку з чим документ вступив дію 21.08.2024.

Відповідно до п. 1.2.1., 1.2.2., 1.2.4, 1.2.5. Додатку 3 до Договору Моментом відвантаження Товару Контрагентом є його отримання МХП відповідно до пп. 1.2.3. даного Додатку до Договору з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліково-видатковій документації (товарно-транспортна накладна).

Товар передається Контрагентом і приймається МХП: по кількості - згідно результату переваження на вагах у місці поставки та відповідно оформленої видаткової накладної згідно умов Договору; по якості - згідно вимог Специфікації по якості та безпечності за даними проведених лабораторних досліджень сертифікованою лабораторією у місці поставки, результати яких відображаються у відповідних ТТН.

Приймання Товару за показниками якості, що встановлені у Специфікації по якості та безпечності, здійснюється на підставі даних лабораторних досліджень, що проводяться лабораторією по місцю поставки. Зараженість шкідниками і карантинними об`єктами не допускається, а якість Товару має відповідати базисним показникам (нормам), вказаним в Договорі та додатках до нього.

У випадку, якщо при прийманні Товару визначиться невідповідність якості Товару, вимогам Специфікації по якості та безпечності, МХП має право відмовитися від прийняття такого Товару шляхом проставляння відповідної відмітки у ТТН (додаткова відмітка по відношенню до відмітки про прийняття по кількості) або ініціювати дисконтування ціни та Товар у відповідності до даного Договору.

Позивач зазначає, що в подальшому на виконання умов Договору відповідач поставив зерно об`ємом 31,66 т, даний факт підтверджується товарно-транспортною накладною (ТТН) від 24.08.2024 № 24/08-2 та видатковою накладною від 24.08.2024 № 69 (а.с. 40-41, т. 1).

31.08.2024 відповідач привіз зерно об`ємом 32,12 т, що підтверджується товарно-транспортною накладною (ТТН) від 31.08.2024 № 31/08, проте за результатами проведених лабораторних досліджень для перевірки якості Товару, лабораторією філії ТОВ "Катеринопільський елеватор" було виявлено зараженість Товару хрущаком, що підтверджується Актом повернення партії зерна (насіння) від 31.08.2024 (а.с. 42-44, т. 1). Даний Товар повернутий Контрагенту у зв`язку з виявленням шкідника у партії Товару, поставленого відповідачем.

Позивач зазначає, що в подальшому іншого Товару визначеного у Специфікації № 3 відповідачем поставлено не було.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із Претензією від 09.10.2024 № 1 із вимогою сплати штрафу за порушення умов укладеного Договору (а.с. 46, т. 1).

Відповідач надав відповідь від 17.10.2024 № 17/10 на претензію від 09.10.2024 № 1, у якій заперечив підстави для сплати штрафу, посилаючись на виконання своїх зобов`язань за договором (а.с. 47, т. 1).

Позивач додатково звернувся до відповідача із претензією від 28.10.2024 № 2, в якій вимагав сплати штрафу в розмірі 161 999,92 грн за порушення строків поставки товару, передбачених специфікацією від 20.08.2024 № 3 до Договору (а.с. 48-51, т. 1), проте відповіді на адресу позивача не надходило.

Позивач зазначає, що відповідач не провів поставку Товару у встановлений сторонами термін в кількості, визначені у специфікації від 20.08.2024 № 3, що підтверджується відсутністю підписаних між сторонами відповідних видаткових накладних на зазначену кількість товару.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір, господарський суд враховує наступне.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. До правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи свідчать, що відповідач свої зобов`язання з поставки позивачу Товару (200 т пшениці 2024 року врожаю) за Специфікацією від 20.08.2024 № 3 фактично повністю не виконав (поставив лише 31,66 т пшениці 2024 року врожаю).

Таким чином, залишок не поставленого Товару становить 168,34 т (200 т - 31,66 т = 168,34 т).

У зв`язку з порушенням відповідачем строку поставки Товару, позивачем нараховано до стягнення 161 999,92 грн штрафу.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 Додатку № 2 до Договору сторони погодили відповідальність сторін, а саме: У разі неналежного виконання зобов`язань передбачених Договором, Контрагент за кожне зобов`язання, виконане неналежним чином, зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% (у випадку часткового невиконання зобов`язань) від загальної вартості додатку до договору (специфікації), в якому вказано зобов`язання, що виконане неналежним чином або штрафу у розмірі 20 % (у випадку повного невиконання зобов`язань) від загальної вартості додатку до договору (специфікації), в якому вказано зобов`язання, що виконане неналежним чином.

Згідно з розрахунком позивача, сума штрафу складає 161 999,92 грн ((1 619 999,28 грн (загальна сума поставки товару згідно Специфікації від 20.08.2024 № 3) * 10% = 161 999,92 грн).

Відповідач щодо здійсненого позивачем розрахунку штрафу не заперечив.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, господарський суд зазначає таке.

Господарський суд не вважає доведеним твердження відповідача щодо організації перевезення залишку Товару позивачу у кількості 158,80 т, оскільки надані відповідачем товарно-транспортні накладні від 31.08.2024 № 31/08-2, № 31/08-3, № 31/08-4, № 31/08-5 та № 31/08-6 не містять відмітки відповідальної особи вантажотримувача/позивача про отримання Товару, або відмітки про відмову вантажоотримувача/позивача від прийняття Товару у зв`язку з його невідповідністю якості згідно вимог Специфікації та безпечності.

Водночас, у Товарі за товарно-транспортною накладною від 31.08.2024 № 31/08 (за результатами проведених лабораторних досліджень, проведеного відповідно до умов п. 1.2.4., 1.2.5. Додатку 3 до Договору) було виявлено зараженість шкідником (хрущак), у зв`язку з чим його за Актом повернення партії зерна (насіння) від 31.08.2024 було повернуто відповідачу. Відповідна відмітка міститься на товарно-транспортній накладній.

Також господарський суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення відповідачем дій (зокрема, з 31.08.2024) по оскарженню результатів лабораторних досліджень, проведених лабораторією по місцю поставки Товару (ТОВ "Катеринопільський елеватор", 20505, Черкаська область, Звенигородський район, смт Єрки, вул. Героїв Майдану, буд. 47), які мали наслідком складення Акта повернення партії зерна (насіння) за товарно-транспортною накладною від 31.08.2024 № 31/08.

Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення відповідачем на адресу позивача у відповідності до умов п. 1.2.9. Додатку 3 до Договору повідомлення про непогодження з даними лабораторних досліджень МХП по якості товару.

Слід також звернути увагу, що умовами укладеного Договору сторонами не передбачено надсилання повідомлень про зацікавленість позивача у прийняті товару, оскільки поставка мала бути проведена відповідачем без отримання додаткових повідомлень за місцем поставки, яке визначено сторонами у Специфікації.

Дослідивши доводи відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 95% від арифметичної суми штрафу, господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 у справі № 910/10675/21.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 915/2095/19, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1199/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 21.09.2021 у справі № 910/10618/20.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21 міститься висновок, що, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Наведені відповідачем доводи про відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок прострочення поставки Товару не свідчать про винятковість обставин, які б давали підстави для зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу, що вбачається також з врахуванням приписів ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України, згідно з якою право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Крім того, суд зазначає, що хоча обставини щодо військової агресії чи аномальної посухи, на які посилається відповідач, є загальновідомими, це не звільняє зазначену особу від обов`язку доводити безпосередній вплив таких обставин на можливість виконання нею своїх зобов`язань чи її матеріальне становище. Укладення кредитних договорів та договорів лізингу саме по собі не свідчить про перебування відповідача у скрутному фінансовому становищі.

При цьому, суд враховує, що позивач і відповідач у спірних правовідносинах беруть участь як господарюючі суб`єкти та несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. У зв`язку з цим, суд зазначає, що відповідач як сторона договору добровільно його уклав та визначив штрафні санкції та їх розмір у виді штрафу, а тому за відсутності виключних випадків - у суду відсутні підстави зменшувати його розмір.

Водночас, відповідачем не наведено поважних причин несвоєчасного виконання зобов`язання з поставки Товару, а його поведінка не свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання договірного зобов`язання.

Підсумовуючи наведене, враховуючи, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості випадку, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафних санкцій на 95% від арифметично правильної суми штрафу, а тому посилання відповідача на ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України суд відхиляє.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановивши усі обставини справи, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" штрафу у розмірі 161 999,92 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Подаючи позовну заяву Приватне акціонерне товариство "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" сплатило 3 028,00 грн судового збору. Позовна заява у даній справі була подана через підсистему "Електронний суд".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22, особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір".

Отже, з урахуванням зазначених положень та висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22, а також з огляду на обставини подання Приватним акціонерного товариства "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" позовної заяви через підсистему "Електронний суд", розмір судового збору, який підлягав сплаті за звернення до суду першої інстанції становить 2 422,40 грн.

При цьому, суд звертає увагу Позивача на те, що він має право звернутися до суду з клопотанням про повернення надлишково сплаченого судового збору в порядку, передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" (26100, Кіровоградська область, Новоархангельський район, смт Новоархангельськ, вул. Слави, буд. 37; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" (08800, Київська область, м. Миронівка, вул. Елеваторна, 1; код ЄДРОПУ: 00951770) штраф у розмірі 161 999,92 грн, а також 2 422,40 грн сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Приватному акціонерному товариству "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів", його уповноваженому представнику, адвокату Сєрковій С.Г., та Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Деметра" до електронних кабінетів у системі "Електронний суд".

Повне рішення складено 13.02.2025.

Суддя О.Л. Бестаченко