ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17 лютого 2025 року м.Харків Справа № 913/567/19(913/196/22)

Провадження №13/913/196/22

Господарський суд Луганської області у складі судді Яресько Б.В., розглянувши матеріали заяви про відстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 07.10.2024 р. у справі за позовом

Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання"

про стягнення заборгованості

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання"

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про визнання договору припиненим.

УСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Луганської області перебувала справа № 913/567/19(913/196/22) за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду Луганської області у справі 913/567/19(913/196/22) первісний позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО": заборгованість за фактично надані послуги (основний борг) за період: друга декада березня 2022 по першу декаду травня 2022 включно у розмірі 62 569 850,35 грн., 4 007 078,71 (інфляційне збільшення) грн; 510 684,41 (3% річних) грн.; заборгованість за фактично надані послуги (основний борг) за період врегулювання березень, квітень, червень 2022 (корегування/врегулювання), у сумі 51 114 321,08 грн., 790 328,32 (інфляційне збільшення) грн; 390 468,46 (3% річних) грн.; заборгованість за фактично надані послуги (основний борг) за врегулювання (корегування) за березень 2022 у сумі: 440 989.50 грн, 3 527,92 (інфляційне збільшення) грн; 2 863,41 (3% річних) грн.; судовий збір 939364 грн 22 коп.; залишено без розгляду вимоги щодо стягнення пені в розмірі 4563 грн. 70 коп. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

20.01.2025 р. постановою Східного апеляційного господарського суду рішення господарського суду Луганської області від 04.11.2024 у справі №913/567/19(913/196/22) - залишено без змін.

05.02.2025 р. до Господарського суду Луганської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" про відстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 04.11.2024 р. (Документ сформований в системі «Електронний суд» 04.02.2025), за якою просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Луганської області від 04.11.2024 у справі № 913/567/19(913/196/22) до 04.11.2025 р.

Суд призначив розгляд заяви ТОВ «ЛУГАНСЬКЕ ЕНЕРГЕТИЧНЕ ОБ`ЄДНАННЯ» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 04.11.2024 р. у справі №913/567/19(913/196/22) до судового засідання на 17 лютого 2025 року

14.02.2025 р. від Позивача по справі надійшли заперечення в яких він просить суд відмовити в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду до 04.11.2025.

В судовому засіданні 17.02.2025 р. в режимі відеоконференції прийняв участь представник Відповідача який підтримав подану заяву про відстрочення виконання рішення, та представник Позивача який просив відмовити в задоволенні заяви.

Відповідач в обгрунтування поданої заяви про відстрочення виконання судового рішення посилається, зокрема, на наступне.

Відповідач здійснював діяльність з розподілу електричної енергії згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2018 №1587 на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 05.12.2001 №1187.

Зазначеною постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 05.12.2001 №1187 встановлено, що місцем розташування місцевих (локальних) електричних мереж для здійснення ТОВ «ЛЕО» розподілу електричної енергії є Луганська область.

Отже, основний вид господарської діяльності - розподіл електричної енергії ТОВ «ЛЕО» може здійснювати тільки на території Луганської області, яка з 2014 року знаходилася під контролем влади України.

Втім, загальновідомим і загальновизнаним фактом є початок 24.02.2022 неспровокованої агресії російської федерації проти України.

Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого на даний час не припинено та не скасовано.

Починаючи з 24.02.2022 і на даний час практично вся територія Луганської області є тимчасово окупованою російською федерацією, лише частина територіальних громад Луганської області є територією активних бойових дій, що підтверджується Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 №75 зі змінами і доповненнями.

На даний час збройними формуваннями російської федерації та учасниками контрольованих російською федерацією незаконних збройних формувань захоплено все майно ТОВ «ЛЕО», яке використовувалося для здійснення господарської діяльності: адміністративні будівлі, об`єкти електроенергетики, прилади обліку електричної енергії, потужні трансформатори, виробничі будівлі - складські приміщення, гаражі, автотранспорт, спеціальна виробнича техніка, інвентар та інструменти, прилади, прибори, меблі, комп`ютерна, офісна техніка, виробничі запаси та інші матеріальні цінності, захоплені первинні бухгалтерські документи, документи з кадрової роботи, серверне обладнання з електронними базами даних та інші нематеріальні активи ТОВ «ЛЕО».

Про вчинення злочинів з боку агресора - російської федерації, ТОВ «ЛЕО» була подана відповідна заява від 18.05.2022 №01-24/2/748 про кримінальні правопорушення на адреси Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України та Міністерства внутрішніх справ України.

За вказаною заявою ТОВ «ЛЕО» відкриті наступні кримінальні провадження:

- Службою безпеки України - кримінальне провадження від 17.06.2022 №0000222;

- Національною поліцією України - кримінальне провадження від 15.06.2022 №0000080.

Також ТОВ «ЛЕО» звернулося і до Національної комісії регулювання електроенергетики України із заявою від 04.05.2022 №01-24/2/732 про часткове призупинення дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, виданої відповідно до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 05 грудня 2001 року № 1187.

Крім того, рішенням ГУ ДПС в Вінницькій області від 28.09.2022 №1/02-32-04 підтверджено відсутність у ТОВ «ЛЕО» можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок.

Також, у зв`язку з відсутністю доступу до первинних документів, неможливістю їх вивезення з територій проведення бойових дій та окупації, ТОВ «ЛЕО» було подано до Державної податкової служби України повідомлення про неможливість вивезення первинних документів та загальний перелік первинних документів, які неможливо вивезти у зв`язку з їх знаходженням на територіях проведення воєнних (бойових) дій та які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Сертифікатом Торгово-промислової палати України від 22.02.2024 № 3100-24-0387 підтверджено неможливість ТОВ «ЛЕО» належним чином виконувати обов`язки (зобов`язання), що передбачені пунктом 2.1 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.07.2017 № 981, зокрема, подавати відповідні форми звітності.

У зв`язку із наведеними обставинами частина працівників ТОВ «ЛЕО» залишилися на окупованій території Луганської області, у зв`язку з неможливістю бути евакуйованими через обстріли «зелених коридорів» агресором, частина були евакуйовані з мінімальним комплектом речей до безпечних місць, зокрема, і до країн Європейського Союзу.

Через наведені обставини, ТОВ «ЛЕО» наказом від 25.07.2022 № 160/ОС призупинило дію трудових договорів з працівниками товариства.

Оскільки ТОВ «ЛЕО» на даний час не здійснює свою ліцензовану господарську діяльність і не має можливості виплачувати персоналу заробітну платню, на даний час в ТОВ «ЛЕО» на індивідуальному робочому графіку з тривалістю 15 хвилин на день працюють лише три працівника - тимчасово виконуючий обов`язки Генерального директора ОСОБА_1 , головний бухгалтер Чалий Ю.О. та начальник відділу матеріально-технічного забезпечення Мирошниченко К.С.

Слід також відзначити, що у 2024 році на поточні рахунки ТОВ «ЛЕО» надійшло лише 285 314,38 грн, які в свою чергу є коштами, виключно перерахованими органами Державної виконавчої служби в рамках виконавчих проваджень по стягненню з боржників вартості необлікованої електричної енергії.

Отже, наведене свідчить, що повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну 24.02.2022 є надзвичайною подією яка критично вплинула на господарську діяльність та платоспроможність ТОВ «ЛЕО» оскільки, зокрема, все майно ТОВ «ЛЕО», в тому числі усі засоби провадження господарської діяльності, серед яких місцеві (локальні) електричні мережі для здійснення розподілу електричної енергії, знаходяться на території Луганської області, яка є тимчасово окупованою російською федерацією або є територією активних бойових дій.

Крім того, наведене також свідчить, що невиконання ТОВ «ЛЕО» зобов`язань перед Позивачем зумовлене вказаними вище обставинами, які є об`єктивними та свідчать про відсутність вини ТОВ «ЛЕО» та будь-якого умислу не виконувати взяті на себе зобов`язання.

Отже, відстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області надасть змогу ТОВ «ЛЕО» покращити фінансову ситуацію в майбутньому, отримати дохід, за рахунок якого погасити заборгованість перед Позивачем та як наслідок, буде сприяти захисту інтересів обох сторін і переслідуватиме мету недопущення ще більшого погіршення економічної ситуації ТОВ «ЛЕО».

Відповідач також зазначає, що 09.01.2025 р. Президент України Володимир Зеленський виступаючи на засіданні у форматі «Рамштайн» висловив думку про можливість закінчення війни в 2025 році. (https://www.president.gov.ua/news/koli-obyednuyemosya-ta-diyemo-v-yednosti-nihto-ne-ye-zamalim-95349).

Закінчення війни надасть можливість Відповідачу за рахунок покращення господарської діяльності оплатити заборгованість перед Позивачем.

Позивач проти задоволення зазначеної заяви заперечує, та, зокрема, наводить наступні доводи.

Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочення виконання судового рішення, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Отже Позивач вважає, що наведені заявником обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну господарську діяльність відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається відповідач, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим.

Таким чином посилання Відповідача на те, що фінансовий стан не дозволяє розрахуватись вчасно з Позивачем, це не може бути підставою для надання відстрочки виконання рішення суду, яке набрало законної сили та судом видано судовий наказ на примусове виконання рішення суду від 10.02.2025.

При цьому, фінансове становище відповідача є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки.

Правовідносини, що склались між сторонами підлягають спеціальному нормативно-правовому врегулюванню, зокрема, Законом України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019-VIII), який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

НЕК «Укренерго» немає можливості вчасно виконувати грошові зобов`язання перед іншими контрагентами, що спричиняє нарахування та стягнення штрафних санкцій з НЕК «Укренерго» за іншими договорами на ринку електричної енергії.

Фактично Позивача поставлено в нерівні умови перед законом та вимушено зроблено боржником на ринку електричної енергії, що змушує Позивача наростити збитки та при наявності судового рішення, фактично неможливо його виконання в будь який спосіб протягом календарного року, що призведе до непередбачуваних наслідків для енергетичної галузі в цілому, так як цей споживач вже має розстрочки та фактично не сплачує за спожиті енергоресурси протягом тривалого часу.

Позивач не має права та не надає фінансові послуги на ринку електричної енергії та не повинен кредитувати своїх споживачів, йому це прямо заборонено законом про «Ринок електричної енергії», а саме: Основним видом діяльністю стягувача є 35.12 «Передача електроенергії» (згідно з ліцензією), що підтверджується наявними у справі документами та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За змістом статей 31, 32, 33, 66 Законом України «Про ринок електричної енергії» оператором системи передачі є суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з передачі електричної енергії.

Оператор системи передачі (Скаржник) не має права провадити діяльність з

виробництва, розподілу, постачання електричної енергії та трейдерську діяльність.

Дана правова позиція викладена у Постанові ВС по справі 905/1323/20. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Позивач не є постачальником електричної енергії та не надає такі послуги з постачання електричної енергії, а є Оператор системи передачі - це юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Також зазначаємо суду, що Відповідач фактично є банкрутом та його фінансовий стан покращується лише за рахунок продажу майна банкрута та твердження про те, що він розрахується із Позивачем після надання відстрочки виконання рішення суду фактично не відповідають дійсності так як механізмів та джерел покриття видатків на виконання рішення суду по справі Відповідач до заяви не надає та не наводить приклади своїх тверджень.

Оцінивши наведені Відповідачем обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду та обставини, наведені Позивачем на заперечення заяви, дослідивши докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про задоволення заяви.

Згідно із статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

За змістом частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 13, частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, об`єктивно розглянувши всі обставини в їх сукупності, наведені в обґрунтування заяв, судом враховано специфіку діяльності підприємства боржника. Зокрема, Відповідач здійснює діяльність з розподілення електроенергії. Господарська діяльність відповідача носить безперебійний характер та відіграє критичне значення для забезпечення життєво важливих потреб населення.

Суд зазначає, що відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 920/199/16.

Суд також враховує, що 09.01.2025 р. Президент України Володимир Зеленський виступаючи на засіданні у форматі «Рамштайн» висловив думку про можливість закінчення війни в 2025 році. (https://www.president.gov.ua/news/koli-obyednuyemosya-ta-diyemo-v-yednosti-nihto-ne-ye-zamalim-95349).

Закінчення війни надасть можливість Відповідачу за рахунок покращення господарської діяльності оплатити заборгованість перед Позивачем.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідні доводи заявника можуть бути покладені в основу судового рішення про відстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області.

Ураховуючи встановлені вище обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, з огляду на особливості господарської діяльності Відповідача та з огляду на те, що в даному випадку мають місце обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, але не виключають його виконання в майбутньому, суд вважає, що відстрочення рішення суду не порушить прав стягувача.

Наведені заявником обставини щодо неможливості наразі виконати рішення Господарського суду Луганської області, суд вважає достатніми для відстрочення вказаного рішення.

У відповідності до частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 у справі "Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02).

При вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа Проніна проти України, рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

За наведених обставин, суд задовольняє заяву Відповідача про відстрочення виконання рішення у цій справі.

Керуючись статтями 232-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" про відстрочення виконання рішення задовольнити.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Луганської області від 04.11.2024 у справі №913/567/19(913/196/22) до 04.11.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання повного тексту до Східного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складений 18.02.2025.

Суддя Богдан ЯРЕСЬКО