ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" лютого 2025 р. Справа № 911/426/25

Суддя Бацуца В. М. розглянувши заяву та додані до неї матеріали

за заявою Приватного акціонерного товариства „Енергія, (08700, вул. Промислова, 1, м. Обухів, Обухівський район, Київська область)

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 )

про видачу судового наказу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПРАТ „Енергія звернулось в Господарський суд Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою до ФОП ОСОБА_1 про стягнення основної заборгованості у розмірі 45 811, 53 грн, що виникла внаслідок невиконання боржником свого обов`язку щодо сплати у повному обсязі плати за надані послуги з постачання теплової енергії згідно з типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії.

Розглянувши заяву заявника про видачу судового наказу у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що вказана заява є такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

2. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

3. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

4. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 148 цього ж кодексу судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

2. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частиною 3 ст. 150 цього ж кодексу передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, до вказаної заяви в якості доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, заявником додано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021 р., укладений із позивачем у порядку ст. 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на ОСОБА_1 , акти наданих послуг за період з грудня 2021 р. по листопад 2024 р. (підписані тільки заявником), та інші документи.

Як було зазначено вище, вказаний типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021 р. був укладений із боржником 01.11.2021 р. у порядку ст. 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, оскільки останній був власником нерухомого майна нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , щодо якого заявником надавались послуги з теплопостачання, в підтвердження чого заявником додано до заяви свідоцтво серії НОМЕР_1 від 26.10.2011 р. про право власності на нерухоме майно.

При цьому, до вказаної заяви заявником не додано жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належність боржнику вищевказаного нерухомого майна, щодо якого заявником надавались послуги з теплопостачання, станом на дату укладення публічного договору приєднання (типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії) - на 01.11.2021 р.

Як вбачається із матеріалів справи, вищевказані акти наданих послуг за період з грудня 2021 р. по листопад 2024 р. підписані лише заявником і не містять підпису боржника, а отже не є підписаним обома сторонами договору, а тому такі акти не можуть бути достатніми, належними та допустимими доказами надання послуг з теплопостачання у відповідні місяці за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, укладеним між ПРАТ „Енергія та ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, до вказаної заяви заявником не додано у повному обсязі всіх доказів, що б підтверджували обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а саме виставлені рахунки за надані послуги у відповідні місяці, акти зняття показників лічильників, тощо.

Таким чином, як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, до вказаної заяви заявником не додано у повному обсязі усіх достатніх доказів, що б підтверджували обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а саме підписані акти наданих послуг, виставлені рахунки за надані послуги у відповідні місяці, акти зняття показників лічильників, та інші первинні документи за вказаний період надання послуг, тощо, що не відповідає вимогам ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, і відсутність яких не підтверджує наявність і виникнення у заявника вищевказаної грошової вимоги до боржника на заявлену суму.

Статтею 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

21) заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї частини;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

9) виключено.

2. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

3. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

4. Суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

5. Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Відповідно до ст. 153 цього ж кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 21, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

2. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про відмову заявнику у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 147, 148, 152, 153, 233 235, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви № 95 від 28.01.2025 р. (вх. № 189/25 від 31.01.2025 р.) Приватного акціонерного товариства „Енергія про видачу судового наказу за вимогою до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення основної заборгованості у розмірі 45 811, 53 грн за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії

2. Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца