ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Справа № 902/1342/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Гудак А.В. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - Чугаєнко К.Є. (в режимі відеоконфернції);

відповідача - Шкрабалюк Ю.В. (в режимі відеоконфернції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Івай Девелопмент Груп" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23 грудня 2024 року у справі №902/1342/24 (суддя Нешик О.С.)

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Івай Девелопмент Груп"

про визнання договору оренди продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 23 грудня 2024 року заяву Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №9-2-0.6-10801/2-24 від 20.12.2024 про забезпечення позову у справі №902/1342/24 задоволено.

Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Івай девелопмент груп" (пров. Лі Павла, буд.2-Б, нежитлове приміщення 57, м. Київ, 03195; ідентифікаційний код: 44908183) вчиняти дії, пов`язані із припиненням забезпечення комунальними послугами (теплопостачання, електропостачання, водопостачання, водовідведення) нежитлових вбудованих приміщень загальною площею 824,7 кв.м, та частини майданчику на даху площею 4,0 кв.м, що розташовані за адресою: вул.Келецька, буд.63, м.Вінниця, Вінницька обл., 21027, які використовуються Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області (вул.Келецька, буд.63, м.Вінниця, Вінницька обл., 21027; ідентифікаційний код: 39767547) відповідно до договору оренди "нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" і є державною власністю" №624-НМ від 27.12.2007 та вчиняти дії, які перешкоджають використанню таких приміщень відповідно до мети договору оренди №624-НМ від 27.12.2007.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Івай Девелопмент Груп" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Вінницької області норм процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Івай Девелопмент Груп" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23 грудня 2024 року у справі №902/1342/24 залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом надання суду доказів доплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

16 січня 2025 року через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Івай Девелопмент Груп" про усунення недоліків, до якої долучає платіжну інструкцію № 374 від 16 січня 2025 року про сплату судового збору в розмірі 151,40 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Івай Девелопмент Груп" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23 грудня 2024 року у справі №902/1342/24. Призначено справу №902/1342/24 до розгляду на 17 лютого 2025 року об 11:00 год.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні представники сторін повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Івай девелопмент груп" про визнання продовженим договір оренди №624-НМ нерухомого майна від 27.12.2007 (зі змінами згідно додаткового договору №1 від 03.10.2008 року, додаткового договору №2 від 31.12.2010 року, додаткового договору №3 від 28.11.2012 року, додаткового договору №4 від 21.05.2013 року, додаткового договору №5/145 від 20.12.2013 року, додаткового договору №6 від 24.05.2016 року, додаткового договору №7 від 02.02.2017 року, додаткового договору №8 від 08.04.2019 року, додаткового договору №9/481 від 19.12.2019 року та додаткового договору №10 від 13.09.2021 року) на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

Одночасно з позовною заявою Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області подано заяву №9-2-0.6-10801/2-24 від 20.12.2024 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Івай девелопмент груп" вчиняти дії, пов`язані із припиненням забезпечення комунальними послугами (теплопостачання, електропостачання, водопостачання) нежитлових вбудованих приміщень загальною площею 824,7 кв.м, та частини майданчику на даху площею 4,0 кв.м, що розташовані за адресою: вул.Келецька, 63, м.Вінниця, 21027, які використовуються Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області відповідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" і є державною власністю №624-НМ від 27.12.2007 та вчиняти дії, які перешкоджають використанню таких приміщень відповідно до мети договору оренди №624-НМ від 27.12.2007.

Вказана заява обгрунтована тим, що 27.12.2007 між Регіональним відділенням ФДМ України та Головним управлінням земельних ресурсів у Вінницькій області укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" і є державною власністю №624-НМ, відповідно до якого позивач використовує на праві оренди нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 824,7 кв.м, та частину майданчику на даху площею 4,0 кв.м, що розташовані за адресою: вул.Келецька, 63, м.Вінниця, 21027.

Водночас, 10.09.2024 на адресу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшов лист №10/09 від 10.09.2024, в якому відповідачем зазначено, що 29.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Івай девелопмент груп" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях було укладено договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", а також підписано акт приймання-передачі об`єкта малої приватизації. В згаданому листі №10/09 від 10.09.2024 відповідачем вказано про нікчемність договору оренди №624-НМ від 27.12.2007, а також заявлено вимогу про повернення приміщень, що перебувають у користуванні Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в термін до 31.09.2024.

18.12.2024 відповідачем на адресу Головного управління скеровано лист №18/12, в якому зазначено, що зі зміною власника майна та переходом нерухомості з державної у приватну власність було припинено повноваження Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", як балансоутримувача приміщення по вул.Келецькій, 63 у м.Вінниця, а також здійснюються заходи щодо переоформлення на відповідача договірних відносин з обслуговуючими організаціями, які забезпечують надання послуг водопостачання та водовідведення, теплопостачання та електропостачання.На переконання відповідача, за відсутності належним чином укладеного договору оренди приміщення між власником приміщення та Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, відсутні правові підстави для продовження забезпечення комунальними послугами орендованих Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області приміщень згідно договору оренди №624-НМ від 27.12.2007. Листом №18/12 від 18.12.2024 відповідач також повідомив про припинення з 23.12.2024 забезпечення зайнятих Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області приміщень комунальними послугами (теплопостачання, електропостачання, водопостачання).

Місцевий господарський суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст.137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 11 статті 137 ГПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №915/167/20).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Так, Головне управління Держгеокадастру звернулось до суду із вимогою немайнового характеру - про визнання договору оренди №624-НМ від 27.12.2007 продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2024 у справі №910/4715/24, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 "...характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами."

З матеріалів справи слідує, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області використовує нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 824,7 кв.м, та частину майданчику на даху площею 4,0 кв.м, що розташовані за адресою: вул.Келецька, 63, м.Вінниця, 21027, щодо яких між сторонами в цій справі наявний спір про право оренди.

Натомість листом №18/12 від 18.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Івай девелопмент груп" повідомило про припинення з 23.12.2024 забезпечення приміщень, які зайняті Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, комунальними послугами (теплопостачання, електропостачання, водопостачання).

Беручи до уваги долучені до заяви №9-2-0.6-10801/2-24 від 20.12.2024 докази (лист відповідача №18/12 від 18.12.2024), колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову існує ризик незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки надання житлово-комунальних послуг пов`язано із можливістю належно використовувати нежитлові приміщення, які є предметом спору у даній справі.

Суд також зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області відповідно до приписів Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015, реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою; надає адміністративні послуги згідно із законом у відповідній сфері, а тому припинення надання житлово-комунальних послуг в орендованому приміщенні може унеможливити належне виконання позивачем своїх повноважень.

Водночас, обраний позивачем вид забезпечення позову (заборона вчиняти дії, спрямовані на перешкоджання належному використанню приміщень на підставі договору оренди №624-НМ від 27.12.2007) співмірний з пред`явленими позовними вимогами (визнання договору оренди №624-НМ від 27.12.2007 продовженим).

Оскільки судом на даному етапі не розглядається спір по суті, а метою забезпечення позову є уникнення можливого ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, виходячи з фактичних обставин справи, враховуючи розумність та адекватність заходів до забезпечення позову заявленим позовним вимогам, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у справі №902/1342/24.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Разом з цим, суд звертає увагу, що за наявності доказів, які б спростовували доводи позивача щодо необхідності забезпечення позову, ТОВ "Івай девелопмент груп" не позбавлений права звернутися до Господарського суду Вінницької області із заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 145 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Івай Девелопмент Груп" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23 грудня 2024 року у справі №902/1342/24 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "18" лютого 2025 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Тимошенко О.М.