ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"19" лютого 2025 р. м. Одеса Справа № 916/3444/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.
при секретарі судового засідання Меленчук Т.М.
розглянувши справу №916/3444/24
Про стягнення 888804,97 грн.
Від позивача: Степаненко О.О., ордер
Від відповідача: Неборецька А.В., довіреність
Від Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі: Албул В.С., довіреність
Від Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго: Засядьвовк А.І., довіреність
Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф про стягнення заборгованості по активній електроенергії у розмірі 888804,97 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2024р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3444/24. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "09" вересня 2024 р. о 11:20. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачу відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 09.09.2024р. о 11:20.
26.08.2024р. до суду відповідачем надано відзив.
02.09.2024р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія надано клопотання, відповідно до якого позивач просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережі, а також залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго.
03.09.2024р. до суду позивачем надано відповідь на відзив.
23.09.2024р. до суду від Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі надійшло клопотання про продовження строку для подання пояснень щодо позову до 30.09.2024р. включно.
03.10.2024р. до суду від Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі надійшли письмові пояснення.
07.10.2024р. судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 30.10.2024р. о 12:20.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.10.2024р. повідомлено відповідача: Комунальне некомерційне підприємство Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф та третю особу: Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережі по справі №916/3444/24 про підготовче засідання, яке відбудеться "30" жовтня 2024 р. о 12:20.
08.10.2024р. до суду Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго надано письмові пояснення.
24.10.2024р. до суду позивачем надано додаткові пояснення.
30.10.2024р. відповідачем надано клопотання про призначення експертизи, яке протокольною ухвалою суду було залишено без задоволення.
30.10.2024р. відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив.
30.10.2024р. судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 18.11.2024р. об 11:00.
08.11.2024р. до суду Акціонерним товариством ДТЕК Одеські електромережі надано додаткові пояснення.
12.11.2024р. до суду позивачем надано додаткові пояснення.
18.11.2024 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з проведенням працівниками правоохоронних органів оперативно-розшукових заходів з приводу анонімного повідомлення про закладення вибухового пристрою в адміністративній будівлі суду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2024р. підготовче засідання у справі №916/3444/24 призначено на "25" листопада 2024 р. о 13:30. Викликано представників учасників справи у засідання, призначене на 25.11.2024р. о 13:30.
25.11.2024 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.11.2024р. підготовче засідання у справі №916/3444/24 призначено на "02" грудня 2024 р. о 09:20. Викликано представників учасників справи у засідання, призначене на 02.12.2024р. о 09:20.
26.11.2024р. до суду надано пояснення з боку відповідача.
02.12.2024р. закрито підготовче провадження по справі №916/3444/24. Призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "18" грудня 2024 р. о 13:45. Резервна дата 20.01.2025р. о 12:40. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 18.12.2024р. о 13:45.
20.01.2025р. судове засідання не відбулося, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2025р. судове засідання у справі №916/3444/24 призначено на "10" лютого 2025 р. о 09:30. Резервна дата 17.02.2025р. о 12:00. Викликано представників учасників справи у засідання, призначене на 10.02.2025р. о 09:30.
В судовому засіданні 10.02.2025р., після судових дебатів судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відкладення ухвалення та проголошення судового рішення, яке відбудеться 19.02.2025р. о 15:00.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.02.2025р. повідомлено учасників справи №916/3444/24 про дату та час проголошення судового рішення у справі №916/3444/24 - "19" лютого 2025 р. о 15:00.
Позивач підтримує заявлені позовні вимоги.
Відповідач заперечує проти позову.
Третіми особами надані письмові пояснення.
У судовому засіданні 19.02.2025 року судом було оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення та повідомлено, що повне рішення, складене 19.02.2025 року, підлягає врученню учасникам справи шляхом направлення тексту судового рішення до зареєстрованих ними електронних кабінетів.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд встановив.
В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, що 09.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» та Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №100/311/3.
Згідно п. 2.1 Договору, Постачальник продає електричну енергію (далі Товар) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (поставленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Згідно п. 5.8 Договору, по закінченні розрахункового періоду Постачальник зобов`язаний надати для підписання Споживачу Акт приймання-передачі електричної енергії. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати Акт у строк, що не перевищує 10 (десять) робочих днів або надати вмотивовану відмову від підписання Акту, у цей же строк.
Відповідно до п. 5.9 Договору, Споживач зобов`язаний сплатити вартість поставленої (спожитої) електричної енергії, на підставі Акту та виставленого Постачальником рахунку на оплату, у строк, що не перевищує десяти днів з моменту підписання Акту приймання-передачі електричної енергії, але в будь-якому випадку не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів після закінчення розрахункового періоду. Згідно пункту 7.2.1 Договору Постачальник зобов`язався забезпечувати належну якість надання послуг з постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та Договору. Згідно п. 6.2.1 Договору Споживач зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору. Пунктом 15.1 Договору сторони погодили, що Договір набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2023, а в частині розрахунків до повного виконання Сторонами своїх обов`язків за цим Договором.
Позивачем було зазначено суду, що у грудні 2023 Сторони уклали додаткову угоду №11, якою продовжили строк дії договору до 29.02.2024р.
Згідно з п. 5.6 Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Пунктом 5.8 Договору Сторони погодили, що по закінченню розрахункового періоду Постачальник зобов`язаний надати на підписання Споживачу Акт приймання-передачі електричної енергії (далі Акт). Споживач зобов`язаний розглянути та підписати Акт у строк, що не перевищує 10 робочих днів або надати вмотивовану відмову від підписання Акту, у цей же строк
Згідно п. 5.9 Договору, Споживач зобов`язаний сплатити вартість поставленої (спожитої) електричної енергії, на підставі Акту та виставленого Постачальником рахунку на оплату у строк, що не перевищує десяти днів з моменту підписання Акту приймання-передачі електричної енергії, але в будь-якому випадку не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів після закінчення розрахункового періоду.
Відповідно до пункту 4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
Пунктами 4.12., 4.13 Правил також передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.
Як було зазначено позивачем, в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, у відповідача утворилась заборгованість за активну електроенергію, спожиту у грудні 2023 лютому 2024 в загальній сумі 888804,97 грн.
За посиланням позивача, ним було зроблено запит до оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Одеські електромережі» щодо підтвердження обсягів споживання електричної енергії КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради за період з грудня 2023 по лютий 2024.
22.04.2024р. Позивачем отримано інформацію з обсягами споживання електричної енергії відповідачем, відповідно до якої кількість спожитої електричної енергії за січень лютий 2024 було збільшено.
Додатково оператор системи розподілу направив Постачальнику Акти підтвердження обсягів розподілу електричної енергії за січень та лютий 2024, з підтвердженням збільшення обсягів споживання електричної енергії відповідачем.
Рахунки з актами прийняття-передавання товарної продукції були направлені Споживачу електронною поштою та поштовою кореспонденцією.
Таким чином, як вказує позивач, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію згідно несплачених рахунків становить всього 888804,97 грн. На сьогоднішній день заборгованість за спожиту електричну енергію Відповідачем не оплачена.
Відповідач не визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по активній електроенергії за січень 2024 року на суму 263524,69 грн. та лютий 2024 року на суму 213972,61 грн.
Відповідачем було зазначено суду, що позивач стверджує, що у грудні 2023 року між сторонами була укладена Додаткова угода №11, якою продовжено строк дії договору до 29.02.2024 року, а відповідач зазначає суду, що дана обставина не відповідає дійсності, оскільки відповідач не отримував оригінал Додаткової угоди №11 від позивача та не підписував її, таким чином, договірні відносини між нами не виникли.
За поясненнями відповідача, 31 грудня 2023 року закінчився строк дії Договору про постачання електричної енергії відповідачу №100/311/3 від 09.01.2023р. та надалі відповідач як споживач електроенергії не обрав нового електропостачальника та не продовжив договір з попереднім, таким чином, в силу Закону України «Про ринок електричної енергії», відповідач перейшов на постачання електроенергії постачальником «останньої надії».
21 березня 2024 року між відповідачем та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» було укладено договір №21/01 про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
Відповідач вважає, що договірні відносини щодо постачання електричної енергії на січень-лютий 2024 року у нього виникли тільки з Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» на підставі укладено договору №21/01 про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
Надаючи відповідь на відзив, позивачем було зазначено суду, що додатком №3 до Договору, укладеного між позивачем та відповідачем, сторони погодили об`єкти споживача, за якими здійснюється постачання електричної енергії.
Також Додатком № 1 до Договору «Заява-приєднання» визначені персоніфіковані дані Споживача, а саме перелічені ЕІС-коди точок обліку, клас напруги, їх адреси та заявлені обсяги споживання електричної енергії.
За поясненнями позивача, згідно наданого відповідачем Договору №21/01 вбачається, що договір укладений лише 21.03.2024р. та в договорі відсутній перелік точок обліку, по яким здійснюється поставка електричної енергії.
Отже, Позивач наполягає, що постачальником для тих точок обліку, інформація по яких додана до позовної заяви, та по яким, відповідно, утворилася заборгованість, було саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія».
Надаючи пояснення, Акціонерним товариством ДТЕК Одеські електромережі було зазначено суду, що 29.12.2023 р. позивачем було скасовано заявку в ПП "Датахаб" щодо переводу даного Споживача на постачальника "останньої надії".
Зазначене підтверджується скріншотом з ПП "Датахаб". Отже, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» у період січень-лютий 2024 значиться 14 ТКО (перелік яких міститься в додатковій угоді №9 до договору №100/311/3 від 09.01.2023 р., який було приєднано позивачем до позовної заяви).
Згодом, після виявлення та виправлення даної помилки, Акціонерним товариством ДТЕК Одеські електромережі було проведено коригування обсягів. По факту проведення коригування за Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» було отримано кориговані реєстри за січень та лютий, а ДПЗД Укрінтеренерго кориговані Звіти.
За поясненнями третьої особи, по обсягам: За січень 2024 р. знято з ДПЗД Укрінтеренерго - 11 719 квт*год, та покладено на ТОВ "МЕК"; за лютий 2024 р. знято з ДПЗД Укрінтеренерго 12 461 квт*год, та покладено на ТОВ "МЕК".
Надаючи пояснення, Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго зазначено, що між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», яке виконує функції постачальника «останньої надії», та Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний центр екстреної медицини і медицини катастроф» Одеської обласної ради укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» листом від 08.12.2023 №01-15/4151/01-19/23 та процесом закінчення постачання №258323, в інформаційно-телекомунікаційній платформі ДАТАХАБ, повідомило ДПЗД «Укрінтеренерго» щодо розірвання договірних відносин з Відповідачем з 01.01.2024р.
АТ «ДТЕК Одеські електромережі», згідно Постанови №2118 НКРЕКП, надало ДПЗД «Укрінтеренерго» Звіти щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» за січень - лютий 2024 року.
В Звітах були скореговані обсяги в сторону зменшення: за січень 2024р. на 11 719 кВт*год., за лютий 2024 р. на 12 461 кВт*год.
Таким чином, третьою особою було зазначено суду, що заборгованість відповідача перед постачальником «останньої надії» за спожиту електричну енергію в січні-лютому 2024р. відсутня.
Позивач зазначає, що зазначена точка обліку в договорі з ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» не значиться.
За посиланням позивача, формування рахунків на сплату електричної енергії відповідачу відбувалось на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії, отриманих від адміністратора комерційного обліку, та саме на підставі цих даних складались акти приймання-передавання послуг.
Оператор системи розподілу АТ «ДТЕК Одеські електромережі» надавав відомості щодо споживання електричної енергії Споживачем КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради, у зв`язку з чим позивач виставляв відповідачу рахунки за спожиту електричну енергію.
Надаючи заперечення на відповідь на відзив, відповідачем було зазначено суду, що відповідач не отримував оригінал Додаткової угоди №11 від позивача та не підписував її, таким чином договірні відносини між нами не виникли.
Пункт 2 даної Додаткової угоди передбачає, що Договір набирає чинності з дати підписання та діє до 29.02.2024 р., а в частині розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх обов`язків за цим Договором.
За посиланням відповідача, позивач не мав законного права 29.12.2023р. скасовувати заявку в ПП "Датахаб" щодо переводу відповідача на постачальника «останньої надії», оскільки договірні відносини між нами продовжені не були.
Надаючи додаткові пояснення, позивачем було зазначено суду, що в матеріалах справи є звіти щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку та довідка щодо обсягів спожитої електричної енергії за період з грудня 2023 по лютий 2024 року на загальну кількість 157 754 кВт*год.
На підставі отриманих за результатами перевірки даних комерційного обліку, електропостачальник, оператор системи та постачальник послуг комерційного обліку за необхідності проводять відповідні коригування.
За таких обставин, позивач вважає, що Споживач був обізнаний щодо обсягів споживання електричної енергії за вказаний період, оскільки ОСР АТ «ДТЕК Одеські електромережі» виставляв відповідачу рахунки за обсяги розподіленої електричної енергії.
Відповідно до додаткових письмових пояснень, відповідачем було зазначено суду, що Акти прийому-передачі відповідач не підписував, а тому не підтвердив прийняття виконання Позивачем його дії щодо постачання електроенергії.
Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Таким чином, особа, яка вказана як сторона договору, його не підписувала, то її волевиявлення на укладення договору відсутнє і він є неукладеним. Відповідно такий договір не може кваліфікуватися як недійсний (нікчемний чи оспорюваний).
Отже, Відповідач не визнає заборгованість перед позивачем по активній електроенергії за січень 2024 року на суму 263524,69 грн. та лютий 2024 року на суму 213972,61 грн., оскільки договірні відносини між нами не виникли.
Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов наступних висновків.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як з`ясовано судом, 09.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», як постачальником, та Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради, як споживачем, було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №100/311/3.
Матеріали справи містять зокрема, Додаткову угоду №11, відповідно змісту якої продовжено строк дії Договору до 29.02.2024р.
Надалі, позивачем від оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Одеські електромережі» було отримано підтвердження обсягів споживання електричної енергії відповідачем та здійснено йому донарахування за електричну енергію.
Отже, на підставі вище зазначених судом доказів з`ясовано, що відповідачем було спожито активну електричну енергію у загальному розмірі 888804,97 грн.
При цьому, враховуючи доводи відповідача щодо не визнання позовних вимог в частині стягнення заборгованості по активній електроенергії за січень 2024 року на суму 263524,69 грн. та лютий 2024 року на суму 213972,61 грн., а також доводів стосовно не укладання з його боку Додаткової угоди №11, та споживання електроенергії за вказаний період на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України, договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.1. ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п. 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312, визначено, зокрема, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.
Отже, фіксацію (зняття) показників електролічильників здійснює АТ „ДТЕК Одеські електромережі (оператор системи розподілу та Адміністратор комерційного обліку) у відповідності до п. 4.3. ПРРЕЕ, оператором системи розподілу було надано позивачу, шляхом електронного обміну даними, інформацію про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем протягом розрахункових місяців, на підставі чого позивачем і було розраховано суму плати за електричну енергію.
Згідно до абз.2 п. 5 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р., з дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, ОСР (ОСП) надає послуги комерційного обліку споживачам, точки комерційного обліку яких улаштовані на території його ліцензованої діяльності, відповідно до Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311.
Відповідно до п. 4.12. ПРРЕЕ, визначено, зокрема, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Згідно до п. 8.6.1. Кодексу адміністративного обліку, затвердженого постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018р., зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору.
Суд зазначає, що Акціонерне товариство „ДТЕК Одеські електромережі адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита споживачем та надає таку інформацію постачальнику електроенергії для підтвердження відповідної поставки споживач в розрахунковому місяці.
Також суд зазначає, що за час розгляду справи, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено суду іншого обсягу спожитої ним електричної енергії за спірний період.
Так, судом встановлено, відповідно до даних, які були надані Акціонерним товариством „ДТЕК Одеські електромережі, що позивачем було скасовано заявку в ПП "Датахаб" щодо переводу відповідача на постачальника "останньої надії" та за Товариством з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія у період січень-лютий 2024 значиться 14 ТКО, перелік яких міститься в підписаній з боку обох сторін додатковій угоді №9 до договору №100/311/3 від 09.01.2023 р.
З урахуванням зазначеного, суд зазначає, що позивачем підтверджено загальний обсяг спожитої відповідачем електричної енергії, саме той, що зазначений в позовній заяві, за період грудень 2023 р. лютий 2024 р., який не відшкодований з боку відповідача.
Отже, за матеріалами справи встановлено, що за спірний у даній справі період січень лютий 2024р. відповідач був споживачем електричної енергії, однак, не мав договірних відносин з постачальником «останньої надії».
Відповідно до ст.218 Цивільного кодексу України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.
Споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п.5.5.5. ПРЕЕЕ).
Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Слід зауважити, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж.К. та інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейський суд з прав людини наголосив, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей", тобто суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
Згідно із ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд зазначає, що докази, надані позивачем, є більш вірогідними для встановлення обставини наявності у відповідача заборгованості у заявленій остаточно до стягнення сумі, аніж докази, надані суду відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову.
З матеріалів справи вбачається факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати спожитої ним електричної енергії, це підтверджене наявними в матеріалах справи доказами і не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами під час розгляду справи.
Відповідно до ст.17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Підсумовуючи вищевикладене, надавши відповіді на доводи учасників справи, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а вимоги позивача у даній справі обґрунтовані та підтверджені наданими доказами.
Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі, при цьому суд зазначає, що заперечення відповідача фактично не спростовують доводів позивача.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати в загальному розмірі 9015,21 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимог та враховуючи часткове визнання позову відповідачем про стягнення боргу за грудень 2023 року в 275074,64 грн.
Суд зазначає позивачу, що 50% (у розмірі 1650,45 грн.) від суми судового збору, сплаченого ним за визнаними відповідачем позовними вимогами, буде повернуто судом після подання відповідного клопотання до суду.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України
1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія задовольнити повністю.
Повне рішення складено 19 лютого 2025 р.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко