ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2025 Справа № 917/1891/24
м. Полтава
Суддя Солодюк О.В., розглянувши матеріали
до Фізичної особи - підприємця Далади Олександра Петровича АДРЕСА_1
про стягнення 20 744,18 грн.
ВСТАНОВИВ:
Диканська селищна рада (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Далади Олександра Петровича (далі - ФОП Далада О.П., відповідач) про стягнення 20 744,18 грн. заборгованості з орендної плати за Договором оренди землі від 01.11.2017р.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач, як орендар земельної ділянки, не виконав своїх зобов`язань за договором, орендну плату своєчасно та у повному обсязі не сплатив.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.11.2024 заяву Диканської селищної ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №917/1891/24. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України).
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Рішення прийнято в нарадчій кімнаті відповідно до вимог ст.233 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
Право оренди на зазначену земельну ділянку за ФОП Далада О.П. зареєстроване 06.12.2017року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право: 23857538).
За п.1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для комерційного використання.
Відповідно до п. 3 Договору на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна: № 1 - капітальна (нежитлова будівля).
Земельна ділянка, яка передається в оренду не має недоліків, які суттєво можуть впливати на ефективність передбаченого договором її використання (п.6 Договору).
Відповідно до п.8 Договору він укладений на 10 років.
За п.9 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2035, 25 грн. на рік.
Згідно п. 11 Договору орендна плата вноситься щомісяця рівними частинами.
Відповідно до п. 31 Договору орендар зобов`язаний, зокрема своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.
Позивач зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України №721-р від 12.06.2020 "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій громад Полтавської області" відповідно до абз.1 п.7-1 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено адміністративні центри та затверджено території громад Полтавської області згідно з додатком, зокрема до складу Диканської територіальної громади входять села Водяна Балка та Кратова Говтва (адміністративні межі колишньої Водянобалківської сільської ради).
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування та районних державних адміністрацій" доповнено розділ V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР пунктом 6-1, зокрема, такого змісту: "6-1. До прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб, у зв`язку зі змінами в адміністративно-територіальному устрої України, здійснюється із урахуванням наступного:... 4) сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту;....8) не пізніше завершення другої сесії новообраної ради у порядку, визначеному цим пунктом, починається реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами, та розміщених поза адміністративним центром сформованої територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі сформованої територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні сільські, селищні, міські ради припиняються як юридичні особи з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом;...".
Згідно з Рішенням другої (позачергової) сесії восьмого скликання Диканської селищної ради № 28 від 11.12.2020 "Про початок реорганізації сільських рад та їх виконавчих комітетів шляхом приєднання до Диканської селищної ради" розпочато процедуру реорганізації Водянобалківської сільської ради.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 10.03.2021 державним реєстратором внесено запис про припинення юридичної особи - Водянобалківської сільської ради Диканського району Полтавської області припинена.
За приписами ч.ч.1,5 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
На підставі вищевикладеного, права та обов"язки орендодавця за Договором оренди землі від 01.11.2017 перейшли до Диканської селищної ради (позивача у справі).
Позивач зазначає, що всупереч взятим на себе договірним зобов`язанням відповідач сплату орендної плати за землю здійснював неналежним чином.
Враховуючи отриману від податкового органу інформацію (зокрема сплачену відповідачем орендну плату за користування двома земельними ділянками в сумі 1220 грн., яка підлягає поділу та врахуванню, як сплачена в рівних частинах (по 610 грн) за кожну земельну ділянку), заборгованість ФОП Далада О.П. за період з 01.01.2022 року по 01.10.2024 року складає:
2022 рік: 6 986,51 грн. (232 883,84 * 3% /100%);
2023 рік: 8 034,49 грн.(267 816,42 * 3%/100%);
2024 рік (за період з 01.01.2024 року по 01.10.2024 року): 6 333,18 грн.((281 475,06 * 3% /100%)/12*9).
Отже, загальна сума заборгованості щодо сплати орендної плати за Договором за період з 01.01.2022 року по 01.10.2024 року складає: 6 986,51 грн. + 8 034,49 грн. + 6 333,18 грн. - 610 грн. = 20 774 грн. 18 коп.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором оренди землі від 01.11.2017р. в сумі 20 774,18 грн.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.
Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю, є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Згідно зі ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.
Відповідно до ст. ст. 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.
За змістом ч. 1 ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
У відповідності до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно з абз. 1 п. 1 ст. 288.1 ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 ст.14 ПК України встановлено, що плата за землю -обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
За підпунктом 14.1.73. пункту 14.1 ст.14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Згідно з пунктом 269.1 ст.269 ПК України платниками податку (плати за землю) є: 269.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.2. землекористувачі.
Відповідно до пункту 270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування є: 270.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; 270.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Пунктом 271.1 ст. 271 ПК України передбачено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Відповідно до пункту 287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Згідно зі ст. ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст. 173 - 175 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.
Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За ст. ст. 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відтак, ФОП Далада О.П. зобов`язався сплачувати орендну плату за використання вищезазначеної земельної ділянки в розмірі та на умовах, визначених Договором.
Водночас, відповідно до ч.5 ст.55 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» встановлено випадки обов`язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст.13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Згідно із ч. 1 ст.15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування грунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
За змістом ст.18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно- правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».
Порядок затвердження технічної документації з оцінки земель визначений ст. 23 Закону України «Про оцінку земель». Частинами 1,3,4 цієї статті передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.
Положеннями п.289.1 ст.289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Рішенням 30 сесії 7 скликання Водянобалківської сільської ради Диканського району Полтавської області (правонаступником якої є Диканська селищна рада) від 28.02.2019 року «Про розгляд та затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів Водянобалківської сільської ради» затверджено «Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів Водянобалківської сільської ради»; введено в дію нормативну грошову оцінку земельних ділянок с. Кратова Говтва з 01.01.2020 року.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.06.2024 року в справі №914/2848/22(провадження №12-66гс23) зробила наступні висновки: «З огляду на наведене Велика Палата Верховного Суду конкретизує свій висновок щодо застосування у сукупності статей 5, 13 Закону України «Про оцінку земель», статті 21 Закону України «Про оренду землі», пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України, викладений у постанові від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19, про те, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.
Натомість Велика Палата Верховного Суду висновує, що з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної або комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. У таких правовідносинах відсутній обов`язок сторін вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки.
Несплачена орендна плата підлягає стягненню за весь період прострочення з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України рішення ради щодо зміни розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності»(п.122 постанови).
Доказів погашення заборгованості по сплаті орендних платежів за Договором оренди земельної ділянки від 01.11.2017 відповідачем не надано.
Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати за період з 01.01.2022 по 01.10.2024 в сумі 20 774,18 грн підлягає задоволенню.
Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Суддя Солодюк О.В.