ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. Справа№ 910/6969/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Карасьова О.В. (поза межами приміщення суду);

від відповідача: Красносільський М.І. (поза межами приміщення суду);

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024, повний текст рішення складено 24.10.2024

у справі № 910/6969/24 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АФЕС РЕСУРС»

про відшкодування 1 844 158,30 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

До Господарського суду міста Києва звернулось Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АФЕС РЕСУРС» (далі - відповідач) про стягнення 1 844 158, 30 грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки товару №47-В-АМПУ-21 від 04.08.2021 позивачем здійснено замовлення на поставку товару (дизельне паливо) та його попередню оплату, однак з березня 2022 року філії позивача не могли отримати дизельне пальне на АЗС за придбаними талонами. У зв`язку з недоотриманням товару в кількості 68 690 л на суму 1 698 016,80 грн з ПДВ позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 1 844 158,30 грн збитків, розрахованих виходячи з кількості повернутого товару з урахуванням середнього значення цін на постачання в роздрібній торгівлі на ринку України на нафтопродукти.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що позивач під час розгляду справи не надав належних та допустимих доказів на підтвердження повного складу цивільного правопорушення в діях відповідача для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ДП «АМПУ» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «АФЕС РЕСУРС» на користь ДП «АМПУ» збитків у розмірі 1 844 158,30 грн. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АФЕС РЕСУРС» на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» витрати на оплату судового збору.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вважає, що ним доведено наявність усіх підстав для стягнення збитків, а саме: протиправна поведінка ТОВ «АФЕС-РЕСУРС» полягає у невиконанні останнім протягом тривалого часу зобов`язання, передбаченого Договором щодо поставки 68690 л дизельного палива за ціною 24,72 грн з ПДВ за один літр дизельного палива; збитки ДП «АМПУ», пов`язані з невиконанням ТОВ «АФЕС РЕСУРС» зобов`язань передбачених Договором, складають 1 844 158,30 грн, що є різницею між вартістю непоставленого товару за Договором та вартістю такого товару за ринковими цінами на день повернення коштів Відповідачем за непоставлений товар; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою ТОВ «АФЕС-РЕСУРС» та збитками ДП «АМПУ» полягає в тому, що внаслідок невиконання ТОВ «АФЕС РЕСУРС» умов Договору щодо поставки 68690 л дизельного палива ДП «АМПУ» позбавлене можливості використати придбане дизельне паливо за його призначенням у фінансово-господарській діяльності ДП «АМПУ» за ціною, яка визначена Договором.

Верховний Суд у постанові від 13.11.2024 у справі № 912/1377/23 зазначив, що справедливе відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за наявності доведеності протиправної поведінки заподіювача збитків та причинного зв`язку між збитками та протиправною поведінкою є одним із ефективних засобів захисту порушених прав кредитора.

Скаржник вважає, що відповідачем не надано жодних доказів, що ним було вжито всі можливі заходи для належного виконання зобов`язань за договором. Посилання на лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є підтвердженням настання для відповідача форс-мажорних обставин. Доказів дотримання відповідачем порядку, встановленого договором, щодо повідомлення ДП «АМПУ» про настання форс мажорних обставин із підтвердженням їх настання відповідним сертифікатом ТПП, суду не надано. Також відповідачем не надано доказів, які підтверджують неможливість виконання зобов`язання відповідачем умов договору щодо поставки товару за визначеною у договорі ціною, щодо вчинення дій зі збереження товару право власності на який в силу договору та положень цивільного законодавства перейшло до ДП «АМПУ». У рішенні суд першої інстанції зазначив про неправомірну поведінку Відповідача, але в порушення стандарту доказування, визначеного ст. 79 ГПК України, не дослідив обставин та доказів неможливості виконання відповідачем зобов`язань за Договором.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що посилаючись на фактичні обставини оплати 135 700 л дизельного палива, представник ДП «АМПУ» зазначає, що за талонами з моменту їх отримання та фактично по березень 2022 року проводилась належне отримання товару у кількості 67 010 л, проте зроблено помилковий висновок щодо цих обставин, оскільки відповідачем вжито усіх можливих заходів щодо повного виконання договору на всіх його етапах. Тобто упродовж серпня - грудня 2021 року та січня - лютого 2022 року між сторонами забезпечено планове та добросовісне виконання своїх господарських зобов`язань, проте після 24.02.2022 ТОВ «АС Ресурс» зіштовхнулось з непередбачуваними обставинами внаслідок початку військових дій та введення воєнного стану, що істотно вплинули на можливість виконання договору. Відразу після виникнення таких обставин, що перешкоджають можливості виконання зобов`язання за договором через проведення військової агресії, фактичної зміни поставок пального, його дефіциту та суттєвого дорожчання ТОВ «АС РЕСУРС» проінформувало про такі обставини ДП «АМПУ» листом від 24.02.2022, який наявний у матеріалах справи. Обставини знищення нафтобаз, автозаправочних станцій партнерів відповідача (ТОВ «Вест Кард»), дефіциту пального, зміни ланцюгів поставок пального замість рф та білорусі до країн Європи та суттєво збільшення вартості пального у понад 50 відсотків відповідач жодним чином не міг передбачити.

Також скаржник вказує на те, що з початку воєнних дій на території України, у тому числі на півдні, внаслідок проведення бойових дій, що істотно вплинуло на роботу партнерських АЗС через їх знищення або порушення поставок пального через ракетні обстріли та руйнування паливно-енергетичної інфраструктури, й ряду інших сукупних факторів виник значний дефіцит дизельного пального через що належне виконання умов договору, укладеного між сторонами, було не можливим з об`єктивних обставин, які не можна було передбачити на момент укладення з ДП «АМПУ» договору. Таким чином, у діях ТОВ «АС Ресурс» відсутня вина по відношенню до невиконання умов договору та неможливості використання позивачем талонів або карток, у зв`язку з критичною відсутністю такого пального.

Відповідач зазначає, що листом від 02.12.2022 відповідачем остаточно узгоджено повернення коштів за не використаний позивачем товар, й надалі по мірі завершення між сторонами звірки та отримання директором ТОВ «Афес Ресурс» упродовж грудня 2022 року по березень 2023 року за актами прийому-передачі талонів або карток (бланки-дозволи) у містах Ізмаїлі, Миколаєві, Одесі, Рені тощо проводилась оплата коштів на рахунки ДП «АМПУ». Сторонами підписано акти прийому-передачі та/або видаткові накладні щодо передачі талонів або карток від 02.12.2022, 21.12.2022, 26.12.2022, 01.02.2023, 10.02.2023, 07.03.2023, 17.03.2023, 03.04.2023. За отримані не використані 68 690 л дизельного палива ТОВ «АС Ресурс» перерахувало згідно платіжних документів на рахунки ДП «АМПУ» загалом грошових коштів в сумі 1 698 016,80 грн, зазначені обставини щодо завершення виконання умов договору наявні у матеріалах справи і визнаються позивачем.

На переконання відповідача, ним вжито усіх можливих невідкладних заходів щодо інформування позивача щодо неможливості виконання договору після введення воєнного стану через військову агресію й її фактичні наслідки, повернення сплачених коштів за договором аби мінімізувати майнові втрати, які очевидно через військову агресію на обставини на ринку пального отримують обидва контрагенти договору. Нараховані збитки є безпідставними та абсолютно не ґрунтуються на фактичних обставинах, що склались між сторонами договору, суперечать нормам матеріального і процесуального права, а відтак такі позовні вимоги ДП «АМПУ» обґрунтовано залишені судом першої інстанції без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідач вважає, що з аналізу позовної заяви не вбачається, що унаслідок не можливості отоварити талони або картки на дизельне пальне у певний проміжок часу під час дії договору ДП «АМПУ» проводило якісь витрати унаслідок проблем із невизначеністю щодо виконання умов договору від 04.08.2021 № 47-В-АМПУ-21. Пред`явлення вимоги щодо збитків покладає на позивача обов`язок довести, що ці збитки не є абстрактними або теоретичними (не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та на прогнозах), а дійсно є реальними унаслідок неналежного виконання умов договору, укладеного між сторонами. Наявність теоретичного визначення ринкової вартості пального на певну дату не є підставою стверджувати щодо факту про наявність збитків у ДП «АМПУ». На думку відповідача позивачем не доведено реальності визначених ним у позові середніх цін дизельного пального, їх актуальності на ринку упродовж всього часу (а не в окремий один день місяця) та не спростовано можливості купити аналогічний товар за нижчою ціною.

Відповідач наголошує на тому, що умовами договору від 04.08.2021 № 47-В-АМПУ-21 передбачалось можливість закупити 164 580 л дизельного пального, проте протягом дії договору ДП «АМПУ» замовили у відповідача лише 135 700 л пального. Відтак критичність визначення саме такої потреби у пальному у березні 2022 року як передбачено позовною заявою, відповідачем ставиться під сумнів в умовах воєнного стану, фактичної морської блокади та істотного зменшення рівня ділової активності на території портів.

Визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна функція, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися з розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків.

На думку відповідача, позивач жодним чином не обґрунтувавши наявність збитків фактично має намір збагатитись за рахунок відповідача, що прямо суперечить сутності та функції упущеної вигоди. Крім того, позивач (кредитор) має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу не є достатньою підставою для його стягнення, оскільки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані за звичайних обставин (мають реальний, передбачуваний та очікуваний характер). Крім того, позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню.

Відповідач наголошує на тому, що дефіцит пального в Україні після 24 лютого 2022 року та впродовж 2022 року стався не внаслідок дій відповідача, а є наслідком військової агресії, а відповідно на них ТОВ «АС Ресурс» вплинути не могло. Відсутність пального на АЗС, або незначна кількість для критичних потреб призвела до зростання цін по всій країні, а не виключно за взаємовідносинами між сторонами.

Узагальнені доводи відповіді на відзив на апеляційну скаргу

Позивач вказує на те, що на дату повернення товару за Договором не мав жодної змоги придбати пальне за цінами, аналогічними або меншими, ніж ціни, які формувались на етапі проведення процедури закупівлі.

Визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків. Відтак, при визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення) як: звичайні обставини (умови цивільного / господарського обороту) (1); розумні витрати (2); компенсаційність відшкодування збитків (3). Відмова у стягненні упущеної вигоди з огляду на не доведення позивачем чіткого розміру заподіяних йому збитків не узгоджується із наведеним вище принципами та засадами цивільного законодавства, що є основоположними та з яких мають виходити в своїй діяльності усі без винятку учасники цивільних (господарських) відносин, та в кінцевому результаті призведе до втрати захисної і відновлювальної функції відшкодування збитків. Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди як форма цивільно-правової відповідальності застосовується з метою захисту порушених (невизнаних) цивільних прав й інтересів, та полягає у відшкодуванні правопорушником вартості майнових вигод, які потерпіла особа могла б мати, якби її суб`єктивне право не було порушеним (невизнаним). Таким чином, міра відповідальності як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди перше за все спрямована на захист (відновлення) порушеного права потерпілого, що цілком узгоджується із приписами частини 2 статті 216 ГК України, якою з-поміж іншого визначено, що застосування господарських санкцій, повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення.

Позивач вказує на те, що Верховний Суд у постанові від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20 зазначив, що доведення наявності збитків у вигляді упущеної вигоди та їх розміру здійснюється із застосуванням стандарту вірогідності доказів, який з розумною впевненістю дає змогу стверджувати, що факт є доведеним, якщо після оцінки доказів вбачається, що такий факт імовірніше відбувся (мав місце), аніж не відбувся/його не було.

Також позивач вказує на те, що у відзиві відповідач посилається на практику Верховного Суду, яка за суб`єктним та змістовним критерієм не є подібною даній справі, адже в нашому випадку для зіставлення подібності правовідносин має значення і специфічний вид товару (паливо), і вид непереборних обставин (військова агресія), рід господарської діяльності сторін спору, та інші обставини щодо можливості чи неможливості виконання зобов`язання (достатність товару, укладення договорів з іншими контрагентами), що впливають на специфіку доказування для встановлення відсутності вини особи у зв`язку з непереборною силою.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/6969/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2024 апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:

- докази сплати (доплати) судового збору за подання апеляційної скарги у справі № 910/6969/24 у розмірі 6 638,97 грн;

- заяву про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24 з зазначенням поважних підстав пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

03.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків до якої додано платіжну інструкцію № 3345 від 29.11.2024, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 6 638,97 грн та прохання про поновлення строк на апеляційне оскарження

У заяві про поновлення строку скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку із тим, що повний текст рішення складено 24.10.2024 та отримано ДП «АМПУ» в електронному кабінеті підсистеми ЄСІТС 24.10.2024 о 17:10, про що свідчить картка руху документу. Також скаржник зазначає, що повний текст рішення у справі № 910/6969/24 складено 24.10.2024, а отже, згідно положень ч. 1 ст. 256 ГПК України, останнім днем для подачі апеляційної скарги є 13.11.2024. З урахуванням норм процесуального закону, у зв`язку з тим, що повне рішення суду не було вручено підприємству в день його проголошення, ДП «АМПУ» має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2024, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці з 09.12.2024, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного розподілу справи між суддями від 11.12.2024, для розгляду справи № 910/6969/24 визначено колегію суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2024 поновлено Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24. Призначено справу № 910/6969/24 до розгляду у судовому засіданні 04.02.2025.

24.01.2025 від позивача до суду надійшло клопотання, в якому позивач просить відмовити у задоволенні пункту 1 прохальної частини відзиву на апеляційну скаргу представника відповідача про поновлення строку на подачу відзиву на апеляційну скаргу та не враховувати відзив на апеляційну скаргу при вирішенні спору.

Колегія суддів апеляційної інстанції, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи воєнний стан, та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, незначний пропуск строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, зокрема, завчасно, до призначеного судового засідання.

З аналогічних підстав відхиляються із доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо неповажності причини пропуску строку для апеляційного оскарження судового рішення.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 та 30.01.2025 задоволено заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АФЕС РЕСУРС» та Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/6969/24 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників у судове засідання та позиція учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 04.02.2025 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ДП «АМПУ» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «АФЕС РЕСУРС» на користь ДП «АМПУ» збитків у розмірі 1 844 158,30 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.02.2025 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 04.08.2021 за результатами проведеної закупівлі №UA-2021-05-11-002688-c, між позивачем та відповідачем укладено договір поставки товару №47-В-АМПУ-21 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого відповідач, за договором постачальник, зобов`язався поставляти позивачу, за договором покупцю, товар за кодом ДК 021:20-9 «Нафта і дистиляти» (дизельне паливо у талонах або картках (бланках-дозволах)), а позивач прийняти і оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.4. договору встановлено, що позивач розподіляє кількість товару, зазначену в специфікації, між відокремленими підрозділами (філіями) позивача, перелік яких визначений у додатку № 2 до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору, в межах загальної кількості відповідного найменування товару, шляхом зазначення у замовленні (додаток № 3 до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору) кількості товару, необхідної до постачання.

Додатком 2 до договору визначено перелік відокремлених підрозділів (філій), між якими відповідач розподіляє кількість товару: Білгород-Дністровська філія ДП «АМПУ» (67700, Одеська обл., місто Білгород-Дністровьский, вул. Шабська, б. 81), Бердянська філія ДП «АМПУ» (71112, Запорізька обл., місто Бердянськ, вул. Горького, б. 6), Ізмаїльська філія ДП «АМПУ» (68609, Одеська обл. місто Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Канікраяна, б. 4), Маріупольська філія ДП «АМПУ» (87510, Донецька обл. місто Маріуполь, просп. Адмірала Луніна, б. 38 (складське приміщення), Миколаївська філія ДП «АМПУ» (54020, Миколаївська обл. місто Миколаїв, вул. Заводська, б. 23, (склад ВМТП), Одеська філія ДП «АМПУ» (65026, Одеська обл., місто Одеса, пл. Митна, б. 1), Південна філія ДП «АМПУ» (65481, Одеська обл., місто Южне, вул. Берегова, б. 11), Ренійська філія ДП «АМПУ» (68802, Одеська обл., Ренійський район, місто Рені, вул. Дунайська, б. 188), Скадовська філія ДП «АМПУ» (75700, Херсонська обл., Скадовський район, місто Скадовськ, вул. Мангубінська, б.2), філія «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ» (54017, Миколаївська обл.., місто Миколаїв, вул. Лягіна, б. 27; 65026, Одеська обл., місто Чорноморськ, село Бурлача Балка, вул. Інститутська, б. 23А; 68609, Одеська обл. місто Ізмаїл, вул. Краснофлотська, б. 28, кім. 1012; 65481, Одеська обл., місто Южне, вул. Берегова, б. 1А(МЛС); 65481, Одеська обл., місто Южне, вул. Берегова, б. 1А (ПРРС); 87510, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Адмірала Луніна, б. 85; 68355, Одеська обл., Кілійський р-н, місто Вилкове, вул. Придунайська, б. 1), філія «Днопоглиблювальний флот» ДП «АМПУ» (04071, місто Київ, вул. Електриків, б. 16; 65026, Одеська обл., місто Одеса, вул. Приморська, б. 6),філія «Ольвія» ДП «АМПУ» (54052, Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Айвазовського, б. 29/1), Херсонська філія ДП «АМПУ» (73000, Херсонська обл., м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 4),Чорноморська філія ДП «АМПУ» (68001, Одеська обл., місто Чорноморськ, вул. Праці, б. 6).

За умовами пункту 1.5. договору поставка товару за цим договором вважається здійсненою з моменту фактичного отримання позивачем товару на автозаправних станціях відповідача або третіх осіб на підставі пред`явлених позивачем відповідних талонів або карток (бланків-дозволів), отриманих за цим договором, що підтверджують право позивача на отримання відповідної партії товару.

Ціна цього договору становить 3 390 348,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 678 069,60 грн, разом ціна цього договору становить 4 680 417,60 грн (пункт 3.1. договору).

Відповідно до пункту 4.1. договору оплата за партію товару здійснюється позивачем у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача, вказаний в цьому договорі.

Згідно пункту 4.2. договору розрахунки проводяться позивачем через філію, яка фактично отримала товар, протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання філією оригіналу належним чином оформленого рахунку на оплату партії товару, за умови наявності підписаної сторонами видаткової накладної на поставку (передачу) талонів або карток (бланків-дозволів) на отримання відповідної партії товару.

Пунктом 5.1 договору визначено, що поставка (передача) талонів або карток (бланків-дозволів) на отримання товару здійснюється відповідачем за власний рахунок, на умовах DDP відповідно до Інкотермс 2010 за місцями поставки (передачі) талонів або карток (бланків-дозволів), викладених у додатку № 2 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Талони або картки (бланки-дозволи) на отримання товару є паперовими або пластиковими, одноразового використання, номіналом 10 або 20 літрів, на талонах або картках (бланках-дозволах) зазначені марка палива та номінал.

Талони або картки (бланки-дозволи) діють по всій території України (не обмежені в отриманні територіально конкретним регіоном), з можливістю отримання палива через АЗС, які розташовані в обов`язкових та бажаних містах (у разі наявності) України, на автомобільних шляхах загального користування, а також у багатьох регіонах та великих містах України.

Строк дії (використання) талонів або карток (бланків-дозволів) становить не менш ніж 12 місяців від дати їх поставки позивачу.

Відповідно до підпункту 5.4.1 пункту 5.4. договору поставка талонів або карток (бланків-дозволів) на отримання товару здійснюється окремими партіями протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання відповідачем замовлення на відповідну партію товару.

Замовлення на партію товару надається уповноваженою особою позивача, визначеною відповідно до п. 5.2. цього договору.

Замовлення на партію товару може надаватися електронною поштою та/або з подальшим надісланням оригіналу замовлення поштою і повинно містити найменування та кількість товару, що поставляється, місце поставки (передачі) талонів або карток (бланків-дозволів), реквізити філії позивача, яка отримує талони або картки (бланки-дозволі) та інше.

Датою отримання замовлення відповідачем, вважається дата відправлення позивачем замовлення електронною поштою.

Пунктом 5.4.2. договору встановлено, що на відповідача покладається обов`язок зберігання партії товару на навантаження (заправку) товару у транспортних засіб або ємності позивача.

Поставка (передача) партії товару позивачу здійснюється на АЗС відповідача або третіх осіб, визначених відповідачем, шляхом навантаження (заправки) товару у транспортні засоби або ємності позивача, на підставі наданих позивачем талонів або карток (бланків-дозволів) на отримання товару, які відповідач поставив (передав) позивачу відповідно до умов цього договору.

Відповідно до підпункту 5.4.3. пункту 5.4. договору право власності на товар (партію товару) переходить від відповідача до позивача з дати підписання сторонами видаткової накладної на талони або картки (бланки-дозволи) на отримання товару.

Згідно з підпунктом 6.2.1. пункту 6.2. договору позивач має право відмовитись від цього договору в односторонньому порядку у разі невиконання зобов`язань відповідачем, повідомивши про це його у строк 15 календарних днів до дати розірвання договору.

Підпунктами 6.2.7., 6.2.8. пункту 6.2. договору встановлено, що позивач має право на відшкодування завданих йому прямих, документально підтверджених збитків, відповідно до чинного законодавства України та умовам цього договору; вимагати сплати штрафних санкцій у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за цим договором.

Відповідно до підпунктів 6.3.1., 6.3.4. пункту 6.3. відповідач зобов`язаний забезпечити поставку (передачу) талонів або карток (бланків-дозволів) на отримання товару (партій товару) у строки та в порядку, встановленими цим договором; сплатити штрафні санкції і відшкодувати збитки в разі невиконання або неналежного виконання ним зобов`язань за цим договором за письмовою вимогою позивача, якщо він не доведе, що порушення договору сталося не з його вини.

Відповідно до пункту 11.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками, якщо такі є, у випадках передбачених чинним законодавством України, і діє до 30.09.2021 включно, а в частині здійснення розрахунків покупцем за поставлений товар та отримання товару протягом строку дії талонів - до повного виконання зобов`язань.

Так, на виконання умов договору, позивачем були направлені відповідачу наступні замовлення на отримання партій товару: Одеська філія ДП «АМПУ» (адміністрація Одеського морського порту) - замовлення на поставку партії товару від 30.08.2021 № 3011/10-02-01/Вих на дизельне паливо у кількості 21 000 л на суму 519 120,00 грн з ПДВ; Ізмаїльська філія ДП «АМПУ» (адміністрація Ізмаїльського морського порту) - замовлення на поставку партії товару від 10.08.2021 № 2732/10-02-01/Вих на дизельне паливо у кількості 5000 л на суму 123 600,00 грн з ПДВ; Білгород-Дністровська філія ДП «АМПУ» (адміністрація Білгород-Дністровського морського порту) - замовлення на поставку партії товару від 29.09.2021 № 3376/10-02- 01/Вих на дизельне паливо у кількості 4000 л на суму 98 880,00 грн з ПДВ; Ренійська філія ДП «АМПУ» (адміністрація Ренійського морського порту) - замовлення на поставку партії товару від 11.08.2021 № 2763/10-02-01/Вих на дизельне паливо у кількості 6200 л на суму 153 264,00 грн з ПДВ; замовлення на поставку партії товару від 14.09.2021 № 3153/10-02-01/Вих на дизельне паливо у кількості 15000 л на суму 370 800,00 грн з ПДВ; Філія «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ» - замовлення на поставку партії товару від 09.09.2021 № 3126/10-02-01/Вих на дизельне паливо у кількості 45000 л на суму 1 112 400,00 грн з ПДВ; Філія «Ольвія» ДП «АМПУ» - замовлення на поставку партії товару від 18.08.2021 №2873/10-02-01/Вих на дизельне паливо у кількості 7500 л на суму 185 400,00 грн з ПДВ; Чорноморська філія ДП «АМПУ» (адміністрація морського порту Чорноморськ) - замовлення на поставку партії товару від 02.09.2021 № 3059/10-02-01/Вих на дизельне паливо у кількості 32 000 л на суму 791 040,00 грн з ПДВ.

У відповідності до підпункту 5.4.3. пункту 5.4. договору відповідачем передано позивачу талони або картки (бланки-дозволи) на отримання товару, а саме: Одеська філія ДП «АМПУ» (адміністрація Одеського морського порту) - видаткова накладна від 03.09.2021 № 740 на дизельне паливо у кількості 21 000 л на суму 519 120,00 грн з ПДВ; Ізмаїльська філія ДП «АМПУ» (адміністрація Ізмаїльського морського порту) - видаткова накладна від 27.08.2021 № 686 на дизельне паливо у кількості 5000 л на суму 123 600,00 грн з ПДВ; Білгород-Дністровська філія ДП «АМПУ» (адміністрація Білгород-Дністровського морського порту) - видаткова накладна від 30.09.2021 № 878 на дизельне паливо у кількості 4000 л на суму 98 880,00 грн з ПДВ; Ренійська філія ДП «АМПУ» (адміністрація Ренійського морського порту) - видаткова накладна від 12.08.2021 № 609 на дизельне паливо у кількості 6200 л на суму 153 264,00 грн з ПДВ; видаткова накладна - від 16.09.2021 № 800 на дизельне паливо у кількості 15 000 л на суму 370 800,00 грн з ПДВ; Філія «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ» - видаткова накладна від 10.09.2021 № 770 на дизельне паливо у кількості 45 000 л на суму 1 112 400,00 грн з ПДВ. Філія «Ольвія» ДП «АМПУ» - видаткова накладна від 25.08.2021 № 663 на дизельне паливо у кількості 7500 л на суму 185 400,00 грн з ПДВ; Чорноморська філія ДП «АМПУ» (адміністрація морського порту Чорноморськ) - видаткова накладна від 06.09.2021 № 741 на дизельне паливо у кількості 32 000 л на суму 791 040,00 грн з ПДВ.

В свою чергу, позивачем було здійснено на користь відповідача оплату в загальній сумі 3 354 504,00 грн, а саме: Одеською філією ДП «АМПУ» (адміністрацією Одеського морського порту) на підставі рахунку від 03.09.2021 № 739 сплачено 519 120, 00 грн з ПДВ - платіжне доручення від 16.09.2021 № 1486; Ізмаїльською філією ДП «АМПУ» (адміністрацією Ізмаїльського морського порту) на підставі рахунку від 27.08.2021 № 698 сплачено 123 600,00 грн з ПДВ - платіжне доручення від 07.09.2021 № 1243; Білгород-Дністровською філією ДП «АМПУ» (адміністрацією Білгород-Дністровського морського порту) на підставі рахунку від 30.09.2021 № 887 сплачено 98 880,00 грн з ПДВ - платіжне доручення від 08.10.2021 №1267; Ренійською філією ДП «АМПУ» (адміністрацією Ренійського морського порту) на підставі рахунку від 12.08.2021 № 619 сплачено 153 264,00 грн з ПДВ - платіжне доручення від 28.08.2021 № 2917; на підставі рахунку від 16.09.2021 № 806 сплачено 370 800,00 грн з ПДВ - платіжне доручення від 29.09.2021 № 242; Філією «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ» - на підставі рахунку від 10.09.2021 № 776 сплачено 1 112 400,00 грн з ПДВ - платіжне доручення від 28.09.2021 № 5297; Філією «Ольвія» ДП «АМПУ» - на підставі рахунку від 25.08.2021 № 679 сплачено 185 400,00 грн з ПДВ - платіжне доручення від 07.09.2021 №1139; Чорноморською філією ДП «АМПУ» (адміністрацією морського порту Чорноморськ) - на підставі рахунку від 03.09.2021 № 740 сплачено 791 040,00 грн з ПДВ - платіжне доручення від 17.09.2021 № 3207.

Втім, як зазначає позивач, з березня 2022 року філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» не мали змоги отримати пальне на АЗС за талонами, отриманими за договором.

Так, листами від 24.02.2022 №24/02/22-002 та від 06.06.2022 №06062022/ відповідач повідомив позивача про неможливість повного та своєчасного виконання зобов`язання за договором у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин - введення на територія України воєнного стану.

В свою чергу, позивач звертався до відповідача з листами 13.06.2022 № 1172/10-02-01/Вих та від 23.09.2022 № 2264/10-01-01/Вих. щодо необхідності виконання умов договору.

У відповідь на вимогу позивача від 23.09.2022 № 2264/10-01-01/Вих відповідач в листі від 01.11.2022 б/н (01.11.2022 №1337/10/Вх) в черговий раз повідомив про неможливість виконання ним зобов`язання за договором у зв`язку з дією форс-мажорних обставин, запропонувавши повернути кошти на придбання товару.

Позивач у листі від 29.11.2022 № 2870/10-03-12/Вих погодився із пропозицією відповідача та просив на підставі частини першої статті 670 Цивільного кодексу України протягом трьох банківських днів повернути грошові кошти за договором від 04.08.2021 №47-В-АМПУ-21 в сумі 1 698 016,80 грн.

В подальшому, відповідачем здійснено повернення позивачу грошових коштів, сплачених за товар, який не було поставлено за договором, за невикористані картки (бланки-дозволи) на дизельне паливо у кількості 68 690 л у сумі 1 698 016,80 грн з ПДВ, а саме: платіжною інструкцією від 06.01.2023 № 684 повернуто Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Одеського морського порту) 25 000,00 грн з ПДВ; платіжною інструкцією від 17.01.2023 № 708 повернуто Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Одеського морського порту) 50 000,00 грн з ПДВ; платіжною інструкцією від 01.02.2023 № 735 повернуто Одеській філії ДП «АМПУ» (адміністрації Одеського морського порту) 100 000,00 грн з ПДВ; платіжною інструкцією від 09.02.2023 № 749 повернуто Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Одеського морського порту) 21 753,60 грн з ПДВ; платіжною інструкцією від 09.02.2023 № 4 повернуто Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Одеського морського порту) 292 208,00 грн з ПДВ, про що складено акт прийому - передачі від 10.02.2023 про повернення Одеській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 488 961,60 грн з ПДВ за дизельне паливо у талонах або картках (бланках-дозволах) в кількості 19 780 літрів; платіжною інструкцією від 02.12.2022 № 594 повернуто Ізмаїльській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Ізмаїльського морського порту) 2 966,40 грн з ПДВ (акт прийому - передачі на повернення товару від 02.12.2022, накладну-вимогу від 02.12.2022 № 191); платіжною інструкцією від 02.12.2022 № 593 повернуто Білгород Дністровській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Білгород-Дністровського морського порту) 49 934,40 грн з ПДВ; платіжною інструкцією від 02.12.2022 № 598 повернуто Ренійській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Ренійського морського порту) 137 690,40 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною на повернення № АП00000001 від 02.12.2022; платіжною інструкцією від 21.12.2022 № 647 повернуто Ренійській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Ренійського морського порту) 49 440,00 грн з ПДВ, що також підтверджується видатковою накладною на повернення №АП00000003 від 21.12.2022; платіжною інструкцією від 03.04.2023 № 25 повернуто філії «Дельталоцман» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 89 556,80 грн з ПДВ (накладна на повернення товару від 03.04.2023 № 9); платіжною інструкцією від 17.03.2023 № 16 повернуто філії «Дельталоцман» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 150 000,00 грн (накладна на повернення товару від 17.03.2023 № 8); платіжною інструкцією від 07.03.2023 № 551 повернуто філії «Дельталоцман» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 200 000,00 грн з ПДВ (накладна на повернення товару від 07.03.2023 № 7); платіжною інструкцією від 01.02.2023 № 733 повернуто філії «Дельталоцман» ДП «АМПУ» 350 000,00 грн з ПДВ (накладна на повернення товару від 01.02.2023 № 6); платіжною інструкцією від 02.12.2022 № 596 повернуто філії «Ольвія» ДП «АМПУ» (адміністрації спеціалізованого морського порту «Ольвія») 160 680,00 грн з ПДВ (накладна на повернення товару від 26.12.2022 № 1); платіжною інструкцією від 02.12.2022 № 597 повернуто Чорноморській філії ДП «АМПУ» (адміністрації морського порту Чорноморськ) 18 787,20 грн з ПДВ (накладна на повернення товару від 02.12.2022 № 1).

Позивач зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань із відпуску товару в повному обсязі, придбаного за договором, позивач, з метою забезпечення функціонування підприємства, вимушений був купувати пальне у інших постачальників, що, з урахуванням зростання ринкової ціни палива, спричинило понесення збитків. За твердженням позивача, останній поніс збитки на суму 1 844 158,30 грн, розмір яких складає різницю між середньоринковою ціною на закупівлю повернутого палива на день його повернення (на підставі довідок Державного підприємства «ЗОВНІШІНФОМ») та ціною, що була сплачена за договором.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, наголошує на відсутності зі свого боку вини, позаяк невиконання ним своїх зобов`язань за договором є наслідком дії форс-мажорних обставин - знищення та руйнування партнерських АЗС та порушення поставок пального внаслідок проведення бойових дій та ракетних обстрілів, при цьому відповідачем вжито всі можливі заходи щодо повідомлення позивача про форс-мажорні обставини. Також відповідач зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру понесених збитків, при цьому відповідач не може відповідати за зростання ціни товару на ринку, аналогічного непоставленому, отже відсутній взаємозв`язок між діями відповідача та завданими збитками.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 22 ЦК України збитками є 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Тобто, слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, між сторонами склались відносини з договору поставки товару №47-В-АМПУ-21 від 04.08.2021, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Частиною 1 ст. 662 ЦК України встановлений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

За умовами пункту 1.5. договору поставка товару за цим договором вважається здійсненою з моменту фактичного отримання покупцем товару на автозаправних станціях постачальника або третіх осіб на підставі пред`явлених покупцем відповідних талонів або карток (бланків-дозволів), отриманих за цим договором, що підтверджують право покупця на отримання відповідної партії товару.

Пунктом 5.4.2. договору встановлено, що поставка (передача) партії товару покупцю здійснюється на АЗС відповідача або третіх осіб, визначених відповідачем, шляхом навантаження (заправки) товару у транспортні засоби або ємності позивача, на підставі наданих позивачем талонів або карток (бланків-дозволів) на отримання товару, які відповідач поставив (передав) позивачу відповідно до умов цього договору.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч.2 ст. 193 ГК України).

Як встановлено судом, позивачем виконані свої зобов`язання за договором належним чином, а саме здійснено оплату на загальну суму 3 354 504,00 грн.

Тоді як відповідач свої зобов`язання за договором в частині передачі позивачу попередньо оплаченого товару (здійснення заправки на АЗС) на суму 1 698 016,80 грн не виконав.

Разом з цим, матеріали справи не містять належних доказів, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором є наслідком дії форс-мажорних обставин.

Так, відповідно до листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію рф проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними. Це означає, що війна є форс-мажором, тобто обставиною непереборної сили, яка звільняє від відповідальності у випадку несвоєчасного виконання зобов`язання, виконання якого настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно якого стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з положеннями ст. 218 ГК України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постановах Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 та від 07.06.2023 у справі №906/540/22 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Слід також зауважити, що Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія Російської Федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Вказаний лист ТПП України адресований «Всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі №906/540/22.

При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, в будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Однак, у матеріалах справи відсутній відповідний сертифікат Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором поставки товару №47-В-АМПУ-21 від 04.08.2021, водночас, оскільки матеріально-правовою підставою заявленого позову є завдання збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором, предметом доказування у даній справі є, в тому числі, наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю заподіювача та збитками, які виникли у потерпілої особи (позивача).

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником договірного зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто, мають бути прямими.

Як встановлено судом, позивач обґрунтовує розмір завданих збитків, виходячи з різниці в ціні на паливо на день повернення товару (відповідно до довідок Державного підприємства «ЗОВНІШІНФОМ») та ціни, визначеної в договорі.

Для підтвердження існування причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача, останній має довести, що понесення ним витрат на заміщення недопоставленого товару за ціною, більшою, ніж він очікував, виходячи з умов договору, було наслідком саме неправомірних дій/бездіяльності відповідача.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку. Таким чином, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками полягає у тому, що наслідки у вигляді збитків настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що невиконання відповідачем зобов`язання за договором не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із тією обставиною, що позивач здійснював заміщення товару по ціні, яка була більшою, ніж обумовлено у договорі, позаяк збільшення ціни товару на ринку не залежить від дій відповідача по неналежному виконанню договору, при цьому, відповідач не може відповідати за зростання ціни товару, аналогічного недопоставленому, оскільки його неправомірні дії по непоставці товару не спричиняють саме таких наслідків, тому збитки, спричинені виникненням одночасно двох подій: неправомірним невиконанням відповідачем умов договору та зростанням ціни на непоставлений ним товар на ринку за незалежних від нього обставин, не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №911/589/21.

Враховуючи викладене, укладення позивачем договорів з іншими постачальниками не спричиняє йому невідворотних втрат у сумі 1 844 158,30 грн, та, відповідно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення 1 844 158,30 грн збитків, оскільки позивачем не доведено наявності повного складу господарського/цивільного правопорушення.

Також колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не надано доказів, в розумінні ст. 76,79 ГПК України, на підтвердження реальності понесення останнім збитків.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження повного складу цивільного правопорушення в діях відповідача для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Так, колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що відповідачем вжито усіх можливих невідкладних заходів щодо інформування позивача щодо неможливості виконання договору після введення воєнного стану через військову агресію й її фактичні наслідки, добровільне повернення сплачених коштів за договором аби мінімізувати майнові втрати.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/6969/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/6969/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 13.02.2025.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич