РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025Справа № 910/14803/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Петрук Б.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Версатайл Україна",

2) Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії,

Представники сторін:

Від позивача: Коломієць І.С.

Від відповідача-1: не з`явився

Від відповідача-2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Версатайл Україна", Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, яка містить такі позовні вимоги:

1) визнати трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю "Версатайл Україна" та ОСОБА_1 припиненими з дня набрання рішенням суду законної сили у зв`язку зі звільненням із займаної посади генерального директора (керівника) за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України;

2) зобов`язати уповноважених осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі про керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Версатайл Україна" та виключити з вищевказаного реєстру запис стосовно ОСОБА_1 як керівника вказаної юридичної особи та внести інший запис про те, що трудові відносини припинені шляхом звільнення з посади керівника за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України датою набрання рішенням суду законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для припинення трудових відносин позивача із відповідачем-1 в судовому порядку, оскільки скликані позивачем для вирішення питання про звільнення його із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Версатайл Україна" та обрання нового директора не були проведені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 прийнято вказаний позов до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14803/24, підготовче засідання призначено на 13.01.2025. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзиви.

10.01.2025 від представника ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про залучення її до участі у справі як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Клопотання мотивоване тим, що Шевченківським районним судом міста Києва триває розгляд цивільної справи 761/27533/24 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Версатайл Україна" про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. Звільнення ОСОБА_1 призведе до неможливості стягнення заробітної плати та може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у вказаній цивільній справі, оскільки діяльність товариства зупиниться.

В підготовче засідання 13.01.2025 з`явився позивач та його представник. Відповідачі своїх представників в судове засідання не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Заяв, клопотань та письмових відзивів на позов не адресу суду від відповідачів не надходило.

В підготовчому засіданні 13.01.2025 судом розглянуто клопотання ОСОБА_2 про вступ у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Представник позивача проти задоволення даного клопотання заперечував.

Розглянувши дане клопотання та заслухавши думку представника позивача, суд дійшов висновку що дане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

З огляду на предмет та підстави заявленого позову, та позову, що розглядається Шевченківським районним судом міста Києва, судом не встановлено на які саме права та обов`язки ОСОБА_2 може вплинути рішення у цій справі, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для залучення вказаної особи до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи; визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази; вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд, дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.02.2025.

Від відповідача-2 до суду 23.01.2025 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

В судове засідання 05.02.2025 з`явився представник позивача. Відповідачі 1, 2 не з`явились, про розгляд справи по суті повідомлялись судом належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки явка відповідачів обов`язковою не визнавалась, а їх неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд уважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності вказаних учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні 05.02.2025 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 05.02.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва установив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРСАТАЙЛ УКРАЇНА» зареєстроване 07.12.2000 Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 06.11.2024.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, засновником (учасником) Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРСАТАЙЛ УКРАНА» є: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідно до п. 5.2. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРСАТАЙЛ УКРАЇНА», затвердженого загальними зборами учасників товариства відповідно до протоколу № 3 від 12.03.2018 (надалі - Статут), вищим органом Товариства є Збори Учасників.

Відповідно до п. 5.5. Статуту Збори Учасників Товариства скликаються Головою Зборів. Збори Учасників скликаються не менше як два рази на рік. Голова зборів надсилає всім Учасникам (їх представникам) повідомлення про скликання Зборів, яке має містити час, місце проведення та порядок денний Зборів і яке надсилається не менш як за 30 (тридцять) днів до оголошеної дати Зборів рекомендованим листом або вручається Учаснику (його представнику) під розпис.

Пунктом 5.6. Статуту передбачено, що позачергові Збори Учасників скликаються Головою Товариства.

Позачергові Збори Учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу Товариства (п. 5.6.2. Статуту).

Органами управління Товариства є: дирекція, яку очолює Генеральний директор Товариства, який обирається Загальними зборами учасників Товариства на строк до трьох років (п. 6.1.1, 6.2.1. Статуту).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРСАТАЙЛ УКРАНА» керівником Товариства є ОСОБА_1 .

Як зазначає позивач та вбачається із матеріалів справи, згідно з повідомленням Національної поліції України, ОСОБА_3 був убитий 02.03.2022 військовослужбовцями рф, у зв`язку з цим одному з них було оголошено про підозру в порушенні законів та звичаїв війни під час окупації Київщини. В матеріалах справи також наявна копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 .

05.07.2024 ОСОБА_1 направив на юридичну адресу Товариства заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням з 26.08.2024.

05.07.2024 позивачем було підписано наказ № 1-С33 про скликання загальних зборів учасників Товариства для вирішення питання про звільнення з посади директора Товариства ОСОБА_1 та обрання нового директора Товариства.

Цього ж дня позивач направив на адреси Товариства, Загальних Збрів Товариства, ОСОБА_3 , його спадкоємцям та приватному нотаріусу Ольшевському В.С. , яким було заведено спадкову справу щодо ОСОБА_3 , повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства на 08.08.2024, до порядку денного яких включено питання про його звільнення з посади директора, про обрання нового директора товариства.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів (описів вкладення у цінні листи, поштових накладних та роздруківок трекінгу поштових відправлень), відповідні повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства на 08.08.2024 були отримані усіма адресатами.

08.08.2024 у зв`язку із неявкою учасника Товариства збори не відбулися.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач зазначив, що станом на дату звернення із позовом до суду право на частку ОСОБА_3 у ТОВ «ВЕРСАТАЙЛ УКРАЇНА» за його спадкоємцями не зареєстроване, а тому слід вважати, що таке право в порядку спадкування не набуте. При цьому, враховуючи, що питання щодо вирішення заяви позивача про його звільнення із посади директора ТОВ «ВЕРСАТАЙЛ УКРАЇНА» на скликаних на 08.08.2024 загальних зборах Учасників Товариства не вирішене, позивач вважає, що його трудові відносини із відповідачем-1 підлягають припиненню у судовому порядку з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 910/7164/19.

За приписами частин 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як встановлено судом, позивач просить суд визнати припиненими трудові відносини між ним та відповідачем-1 у зв`язку зі звільненням за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, при цьому, зазначає, що припинення повноважень члена виконавчого органу товариства здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК України та не є предметом регулювання трудового права.

Конституційний Суд України у рішенні від 12 січня 2010 року №1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦКУ попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року №1255-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

КЗпП України регулює усі трудові відносини, які виникають між працівниками та юридичними особами. Проте, положення даних законів не врегульовують відносини виконавчого органу товариства та засновників, які врегульовані ст. 99 ЦК України.

За змістом ч. 3 ст. 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово розглядала питання щодо юрисдикційності спору про звільнення чи відсторонення від виконання обов`язків керівника або члена виконавчого органу юридичної особи приватного права та надавала правові висновки про те, що такий спір за своєю правовою природою та правовими наслідками належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами.

Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.11.2018 у справі № 562/304/17, від 30.01.2019 у справі №145/1885/1-ц, від 10.04.2019 у справі №510/456/17, від 10.09.2019 у справі № 921/36/18, та востаннє підтверджені у постанові від 14.06.2023 у справі № 448/362/22.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.06.2023 у справі № 448/362/22 вказала на те, що звернення до суду особи, яка є одноосібним виконавчим органом товариства, для припинення її повноважень, зокрема, у випадку, якщо загальні збори учасників не розглядають заяву про звільнення з посади директора, пов`язане з корпоративними відносинами у цьому товаристві. Тому доцільно зберігати єдину юрисдикційну належність спорів про припинення повноважень одноосібного виконавчого органу товариства чи члена колегіального такого органу для формування стабільної та послідовної судової практики щодо віднесення таких спорів до господарської юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що корпоративні права на участь в управлінні товариством його учасники реалізовують, зокрема, шляхом прийняття компетентним органом товариства рішення щодо припинення повноважень одноосібного виконавчого органу (директора). Таке рішення може мати наслідки для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні.

Таким чином, норми трудового законодавства не розповсюджуються на спори між виконавчими органами товариства та самими товариствами, які є корпоративними, отже повинні розглядатися у порядку господарського судочинства.

Частиною 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст. 4 КЗпП України).

Статтею 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства (ч. 1 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Відповідно до частин 1-3 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Отже, відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18).

Процедура звільнення з ініціативи працівника визначена ст. 38 КЗпП України, ст. ст. 30, 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», відповідно до яких праву директора на звільнення кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення.

Відповідно до положень частин 1-5 ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін.

У постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 911/719/21 викладено висновок, що передбачений ч. 1 ст. 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи директора передбачає попередження ним про це власника або уповноваженого органу письмово за два тижні та ініціювання скликання загальних зборів учасників. У випадку вчинення директором відповідних дій, на учасників товариства покладено обов`язок розглянути заяву директора про звільнення та прийняти відповідне рішення про таке звільнення. При цьому на особу, яка ініціює питання проведення загальних зборів, покладено обов`язок належного повідомлення інших учасників товариства про скликання зборів у порядку, встановленому чинним законодавством та статутом підприємства.

Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.

При цьому, судом враховано, що єдиний учасник Товариства загинув внаслідок російської агресії, що підтверджується повідомленням про підозру та свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 (серія НОМЕР_1 , видане 06.08.2022).

Втім, суд встановив, що зміни щодо учасників ТОВ «ВЕРСАТАЙЛ УКРАЇНА» в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не вносилися.

В свою чергу, позивачем вжито заходів для вирішення питання про припинення трудових відносин, однак, оскільки, Загальні Збори Учасників ТОВ «ВЕРСАТАЙЛ УКРАЇНА» не відбулися, рішення Загальних Зборів Учасників про звільнення директора - не прийнято, а звернення позивача щодо його звільнення не вирішено.

У зв`язку зі смертю єдиного учасника ТОВ «ВЕРСАТАЙЛ УКРАЇНА» положення КЗпП України щодо письмового попередження роботодавця (власника або уповноважений орган) про бажання працівника - директора звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника (директора) чинне законодавство не передбачає.

Таким чином, смерть єдиного учасника ТОВ «ВЕРСАТАЙЛ УКРАЇНА» позбавляє позивача можливості вирішити питання про розірвання з ініціативи позивача трудового договору, укладеного між ним та відповідачем 1.

Суд зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч. 1 ст. 43 Конституції України).

Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

З огляду на те, що загальні збори учасників товариства для розгляду питання щодо звільнення позивача не відбулися, що відповідно є прямим порушенням гарантованого йому Конституцією України права на працю та на припинення трудових відносин.

Отже, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права як визнання трудових відносин з відповідачем-1 припиненими є правомірним, оскільки позивачем вичерпано процедурні можливості реалізувати своє право на припинення трудових відносин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання трудових відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Версатайл Україна» та ОСОБА_1 припиненими у зв`язку зі звільненням із займаної посади генерального директора (керівника) за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання уповноважених осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Версатайл Україна», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до Єдиного державного реєстру підлягають внесенню відомості про юридичну особу, зокрема відомості про керівника юридичної особи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

За змістом п. 3 ч. 5 ст. 25 "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини).

У постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 914/393/19 зроблено висновок, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

При цьому, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, виходячи із вище викладеного, можна дійти висновку, що процедура звільнення директора із займаної посади внаслідок припинення трудових відносин з товариством має супроводжуватись виключенням відомостей про директора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 зазначив, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Враховуючи зазначене, у зв`язку із прийняттям судом рішення щодо визнання припиненими трудових відносин позивача з відповідачем-1, суд дійшов висновку також і про задоволення вимоги позивача про зобов`язання відповідача-2 внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі про керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Версатайл Україна" та виключити з вищевказаного реєстру запис стосовно ОСОБА_1 як керівника вказаної юридичної особи та внести інший запис про те, що трудові відносини припинені шляхом звільнення з посади керівника за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України датою набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача-1.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) із Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРСАТАЙЛ Україна» (Ідентифікаційний код: 31244654, місцезнаходження: 01135, місто Київ, вул. Чорновола В`ячеслава, 20) у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з дати набрання даним судовим рішенням законної сили.

3. Зобов`язати Шевченківську районну у місті Києві державну адміністрацію (ідентифікаційний код 37405111, 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 24) внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРСАТАЙЛ Україна» (Ідентифікаційний код: 31244654) та виключити з вищевказаного реєстру запис стосовно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРСАТАЙЛ Україна» та внести запис про припинення трудових відносин шляхом звільнення з посади керівника за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України з дати набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРСАТАЙЛ Україна» (Ідентифікаційний код: 31244654, місцезнаходження: 01135, місто Київ, вул. Чорновола В`ячеслава, 20) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 6 056 грн. 00 коп. судового збору.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано: 18.02.2025.

Суддя Т. Ю. Трофименко