ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2025 р. Справа№ 910/10707/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Коробенка Г.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024

у справі №910/10707/24 (суддя О.М. Спичак)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс»

про стягнення 160 000,00 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вусо» (далі, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (далі, відповідач) про стягнення 160 000,00 грн страхового відшкодування.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов`язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв`язку із завданням шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Mazda, державний номер НОМЕР_1 , водієм транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/215285324, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10707/24 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Повернуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» судовий збір у розмірі 605,60 грн, сплачений за платіжною інструкцією №50243 від 26.08.2024.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування, в межах виплаченої суми страхового відшкодування перейшло право вимоги до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» як до особи, відповідальної за заподіяну водієм транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП шкоди, в межах ліміту відповідальності, який визначений Полісом ЕР/215285324.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 08.11.2024 засобами поштового зв`язку (про що свідчить штемпель «Укрпошти» на конверті) Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Інтер-Поліс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Розгляд апеляційної скарги проводити з викликом сторін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, наявні невідповідність висновків, викладених у рішенні, встановленим обставинам справи.

Відповідач наголошує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не врахував обсягу відповідальності страховика за полісом обов`язкового страхування перед третіми особами у випадку завдання його страхувальником шкоди цим третім особам і дійшов висновку про обов`язок відповідача відшкодувати позивачеві шкоду без урахування ліміту його відповідальності, виходячи із розміру фактично здійснених позивачем витрат із виплати страхового відшкодування.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач 20.12.2024 подав через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві позивач наголосив на тому, що за спірним страховим випадком сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню ПрАТ «СК «Вусо» з відповідача становить 160 000,00 грн (у межах ліміту відповідальності згідно з Полісом ЕР/215285324).

Щодо врахування ПДВ при розрахунку страхового відшкодування позивачем, то відповідач трактує та перекручує норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на власний розсуд, чим суперечить сам собі, посилаючись на Закон України №1961-IV, проте в абзаці 2 п. 36.2 статті 36 Закону України чітко зазначено, що відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У даному випадку кошти були перераховані на рахунок станції технічного обслуговування (СТО), а не на рахунок потерпілої особи, тому сума була сплачена з урахуванням податку на додану вартість. Факт оплати проведеного ремонту підтверджує рахунок-фактура СТО №1341382_РФ_236639 від 13 березня 2024 року; Акти виконаних робіт №1341382_ВН_318925 від 20 травня 2024 року; №1341382_ВН_321396 від 15 червня 2024 року та платіжна інструкція №16774 від 18.03.2024, що підтверджує перерахування коштів саме на СТО для відновлення ТЗ.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10707/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Коробенко Г.П.

Судом установлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10707/24; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

21.11.2024 матеріали справи №910/10707/24 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Інтер-Поліс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10707/24 залишено без руху; роз`яснено Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Інтер-Поліс», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази доплати судового збору у розмірі 4 542,00 грн та належні докази на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів позивачу - Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Вусо».

06.12.2024 (про що свідчить штемпель Укрпошти на конверті) засобами поштового зв`язку Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Інтер-Поліс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з клопотанням про усунення недоліків, до якого долучено платіжну інструкцію №7416 від 29.11.2024 про сплату судового збору у розмірі 4 542,00 грн та докази направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів позивачу - Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Вусо» листом з описом вкладення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10707/24, у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» про розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10707/24 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи відмовлено, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), враховуючи, що предметом розгляду у справі є вимоги про стягнення 160 000,00 грн, а отже дана справа відноситься до малозначних у розумінні Господарського процесуального кодексу України, встановлено учасникам справи строки на подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (довідок про доставку копії ухвали від 12.12.2024 до електронних кабінетів сторін в підсистемі «Електронний суд»), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2024 строків на подання учасниками справи документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 29.04.2024 у справі №761/10685/24, яка набрала законної сили 10.05.2024, встановлено, що 10.03.2024 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Фольксваген, державний номер НОМЕР_2 , порушив п. 2.3, п. 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mazda, державний номер НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

18.10.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір №-10-01 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Mazda, державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 3.5. Договору №-10-01 добровільного страхування наземного транспорту від 18.10.2023 строк його дії встановлений з 25.10.2023 до 24.10.2023.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з рахунком-фактурою №1341382_РФ_236639 від 13.03.2024, виставленим СТО - ДП «Авто Інтернешенл», вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda, державний номер НОМЕР_1 , становить 214 901,84 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт №1341382_ВН_321396 від 15.06.2024, складеного між замовником та СТО (ДП «Авто Інтернешнл»), вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda, державний номер НОМЕР_1 , становить 2513,42 грн.

Також, відповідно до акту виконаних робіт №1341382_ВН_318925 від 20.05.2024, складеного між замовником та СТО (ДП «Авто Інтернешнл»), вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda, державний номер НОМЕР_1 , становить 212 388,41 грн.

Згідно із страховим актом №2352430-1 від 18.03.2024, складеним Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо», сума страхового відшкодування за Договором №-10-01 добровільного страхування наземного транспорту від 18.10.2023 становить 214 901,84 грн, на підставі якого позивачем було виплачено страхове відшкодування за вказаним договором добровільного страхування у сумі 214 901,84 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №16774 від 18.03.2024.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страховою компанією «Інтер-Поліс» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/215285324 зі встановленим розміром страхової суми за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн, франшизи - 0,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і надалі у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором №-10-01 добровільного страхування наземного транспорту від 18.10.2023 позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_2 , станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством страховою компанією «Інтер-Поліс» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/215285324, відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_2 , власнику транспортного засобу Mazda, державний номер НОМЕР_1 , покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом ЕР/215285324).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. п. «д» п. 1.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. №142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Норма частини 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

При цьому, звіт про оцінку є лише попереднім оціночним документом, який показує можливу вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ, тоді як реальна (фактична) вартість відновлювального ремонту автомобіля визначається, виходячи з реальної вартості ремонту, необхідного для відновлення транспортного засобу, що вказується, зокрема, в рахунку на виконані роботи.

Таким чином, належним та допустимим доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля Mazda, державний номер НОМЕР_1 , є акт виконаних робіт №1341382_ВН_321396 від 15.06.2024 на суму 2513,42 грн та акт виконаних робіт №1341382_ВН_318925 від 20.05.2024 на суму 212388,41 грн, що разом складає 214 901,83 грн.

Відповідно до пункту 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У пункті 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 №142/5/2092, вказано, що значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

Таким чином, оскільки відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Mazda, державний номер НОМЕР_1 , роком його випуску є 2019 рік, отже на дату ДТП строк експлуатації автомобіля Mazda, державний номер НОМЕР_1 , не перевищував 7 років, підстав для застосування значення коефіцієнта фізичного зносу при визначенні вартості відновлювального ремонту вказаного ТЗ відсутні, що вірно встановив суд першої інстанції.

При цьому, матеріали справи не містять доказів наявності коефіцієнта фізичного зносу вказаного ТЗ з будь-яких інших підстав, підтвердженням чого є наданий позивачем Звіт №40212 від 23.08.2024, складений суб`єктом оціночної діяльності, де встановлено коефіцієнт фізичного зносу на рівні нуля (Ез = 0,00).

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/215285324 становить 0,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 160 000,00 грн.

Із урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/215285324 у межах фактично здійснених ним витрат (214 901,84 грн) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Mazda, державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (214 901,83 грн), беручи до уваги розмір франшизи за Полісом ЕР/215285324 (0,00 грн) та ліміт відповідальності (160 000,00 грн), суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» до Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Інтер-Поліс» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 160000,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Висловлені відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції заперечення стосовно того, що сума страхового відшкодування повинна бути зменшена на суму ПДВ, так як в матеріалах справи відсутні докази фактичного проведення ремонту автомобіля Mazda, державний номер НОМЕР_1 , судом правомірно відхилені, оскільки матеріали справи містять акти виконаних робіт, що підтверджують фактичне проведення ремонту автомобіля Mazda, державний номер НОМЕР_1 , а також докази оплати проведеного ремонту.

При цьому, у частині 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що «…якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Як вбачається з платіжної інструкції №16774 від 18.03.2024, виплата страхового відшкодування була здійснена не на користь потерпілої особи, а на рахунок СТО, яке виконувало відновлювальні роботи автомобіля Mazda, державний номер НОМЕР_1 , з огляду на що вищевказані заперечення відповідача є безпідставними.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» у даній справі, а доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд не врахував ліміт відповідальності відповідача за заподіяну шкоду, виходячи із розміру фактично здійснених позивачем витрат, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судовий збір за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10707/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10707/24 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції покласти на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-Поліс».

Матеріали справи №910/10707/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Г.П. Коробенко