ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

19 лютого 2025 року Справа № 903/910/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивача Мартьянова Л.В.;

відповідача Боричевський В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення господарського суду Волинської області від 20.12.2024, повний текст якого складено 20.12.2024 у справі №903/910/24 (суддя Слободян О.Г.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична

компанія «Укренерго»

до Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго»

про стягнення 1 033 691,10 грн інфляційних втрат та річних

В жовтні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (надалі в тексті НЕК «Укренерго») звернулося з позовом до Господарського суду Волинської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньобл-енерго» (надалі в тексті ПрАТ «Волиньобленерго») 1 033 691,10 грн, з яких: 444 584,98 грн інфляційних втрат та 589 106,12 грн -3% річних за прострочення сплати суми основної заборго-ваності.(арк.справи 1-5).

Рішенням Господарського суду Волинської області від 20.12.2024 у справі №903/910/24 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з ПрАТ «Волиньобленерго» на користь НЕК «Укренерго» 589 106,12 грн -3% річних та 7 069,27 грн витрат зі сплати судового збору, в частині стягнення 444 584,98 грн інфляційних втрат в позові відмовлено.(арк.справи 128-131).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки повне погашення Відповідачем боргу в сумі 68 058 636,99 грн відбулось лише 30.10.2023, то до задоволення підлягає вимога про стягнення з Відповідача 589 106,12 грн процентів річних за період з 11.07.2023 по 29.10.2023.

Відмовляючи в позові в частині стягнення інфляційних втрат за жовтень 2023 року, місцевий господарський суд виснував про порушення Позивачем послідовності математичного ланцюгу для нарахування інфляційних втрат. Оскільки право у НЕК «Укренерго» на стягнення інфляційних втрат виникло за період липень-жовтень 2023 року, коли існувала заборгованість, а заявлена до стягнення сума втрат від інфляції нарахована була лише за жовтень 2023 року, коли була інфляція, без урахування місяців з дефляцією.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Позивач-НЕК «Укренерго» звернулось до Північ-но-західного апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просить рішення Господарсь-кого суду Волинської області від 20.12.2024 в частині стягнення 444 584,98 грн інфляційних втрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.(арк.справи 133-135).

На думку Скаржника, висновки викладені в рішенні суду першої інстанції в оскаржувані частині не відповідають обставинам справи, тому рішення ухвалено з неправильним застосуван-ням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що формуючи позовні вимоги Позивач самостійно визначає на які зобов-язання застосовувати положення статті 625 Цивільного кодексу України. (надалі в тексті ЦК України). Натомість, суд першої інстанції самостійно нарахував «від`ємні інфляційні збитки», вийшовши за межі позовних вимог.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2025 відкрито про-вадження у справі №903/910/24 та призначено її до розгляду на 19.02.2025.(арк.справи 148).

29.01.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив, в якому ПрАТ «Волиньобл-енерго» просить суд залишити апеляційну скаргу НЕК «Укренерго» на рішення господарського суду Волинської області від 20.12.2024 у справі №903/910/24 в оскаржуваній частині без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.(арк.справи 150-151).

Ухвалою суду від 18.02.2025 задоволено клопотання НЕК «Укренерго» про участь в судо-вому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.(арк.справи 155-163).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 19.02.2025 представник НЕК «Укренерго» під-тримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Представник ПрАТ «Волиньобленерго» надав свої пояснення, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги НЕК «Укренерго» та залишити рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 27.06.2019 ДП «НЕК «Укренерго», правонаступником якого є НЕК «Укренерго»-виконавець та ПрАТ «Волиньобленерго»-користувач укладено Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від № 0509-03041 (далі в тексті Договір).

За умовами Договору, з урахуванням Додаткових угод, Виконавець зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме: управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (надалі послуга), а користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов цього договору.(п.1.1., 1.2. Договору).

Відповідно до п.п.2.2. чинної редакції Договору, оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енер-гетики та комунальних послуг (регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.

За змістом п.2.3. Договору обсяг наданої послуги визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі.

Розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця 35% вартості послуги; до 20 числа розрахункового місяця 35% вартості послуги; до останнього банківського дня календарного місяця 30% вартості послуги.(п.2.5. Договору).

Згідно з п.2.7. Договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерсь-кого (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (надалі в тексті СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (надалі в тексті сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповнова-женої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються адміністратором комерційного обліку (надалі в тексті АКО), акти приймання-передачі послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання послуги (включно).

Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги у відповідному розрахунковому періоді виконавець направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.

Відповідно до п.10.6. договору (у редакції додаткової угоди від 30.12.2021 та аналогічній редакції додаткової угоди від 06.01.2023) будь-які документи; що створюються/укладаються сторонами під час виконання договору (у тому числі акт надання послуги або акт коригування до акта наданої послуги), можуть бути підписані сторонами як у паперовій формі шляхом простав-лення власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування сервісу, про що виконавець зобов`язаний повідомити на своєму вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома сторонами в один і той самий спосіб (залежно від форми документа).

Пунктом 10.7. Договору (в редакції додаткової угоди від 30.12.2021 та аналогічній редакції додаткової угоди від 06.01.2023) встановлено, що рахунки, акти надання послуги, акти коригу-вання до актів надання послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отрима-ними стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачу, що підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції.

Електронний документ, який направляється стороною на виконання договору через сервіс, вважається одержаним іншою стороною з часу набуття документом статусу «Доставлено» у сервісі.

Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

Згідно з п.3.3.2. Договору виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану послугу. Відповідне право кореспондується із установленим в п.3.2.1. Договору обов`язком Користувача своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором. (арк.справи 35-64).

Матеріалами справи стверджено, що на виконання умов Договору впродовж грудня 2022 травня 2023 року Позивач надав, а відповідач отримав послугу, передбачену умовами Договору на загальну суму 68 058 636,99 грн, проте вартості її не оплатив.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, у зв`язку з наявною заборгованістю по розрахунках НЕК «Укренерго» звернулося з позовною заявою до Господарсь-кого суду Волинської області про стягнення із ПрАТ «Волиньобленерго» 83 546 259,96 грн, з яких: 68 058 636,99 грн основного боргу, 11 575 477,01 грн пені, 2 041 759,10 грн штрафу, 1 110 363,44 грн втрат, завданих інфляцією, 760 023,42 грн процентів річних.

Разом з тим, після звернення Позивача з позовом до суду та після відкриття судом провад-ження у справі №903/830/23 Відповідач повністю погасив основний борг в сумі 68 058 636,99 грн на підтвердження чого подав платіжні інструкції №7774 від 29.09.2023 на суму 12 485 515,10 грн, №1908 від 30.10.2023 на суму 55 573 121,89 грн.

За результатами розгляду справи №903/830/23, Господарський суд Волинської області рішенням від 08.11.2023 закрив провадження в частині стягнення з Відповідача 68 058 636,99 грн заборгованості з підстав п.2 ч.1 ст.231 ГПК України за відсутністю предмету спору. Суд присудив до стягнення з ПрАТ «Волиньобленерго» на користь НЕК «Укренерго 11 575 477,01 грн пені, 760 023,42 грн процентів річних, 1 110 363,44 грн збитків, завданих інфляцією, 151 186,10 грн витрат зі сплати судового збору. Відмовлено в позові в частині стягнення 2 041 759,10 грн штрафу.(арк. справи 82-88).

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2024 рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2023 у справі №903/830/23 скасовано в частині стягнення 11 575 477,01 грн пені та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову у цій частині. Також здійснено перерозподіл судових витрат (арк.справи 88-зворот, 89-96).

Рішення суду у справі №903/830/23 набрало законної сили 15.08.2024.

Поруч з тим, посилаючись на те, що повне погашення основної суми заборгованості від-булось лише 30.10.2023 НЕК «Укренерго» заявило позов до господарського суду про стягнення з ПрАТ «Волиньобленерго» 1 033 691,10 грн, з яких: 444 584,98 грн інфляційних втрат за період з 29.09.2023 по 20.10.2023 та 589 106,12 грн -3% річних за прострочення сплати суми основної заборгованості за період з 11.07.2023 по 29.10.2023.(арк.справи 1-5).

Як зазначалось вище, рішенням від 20.12.2024 господарського суду Волинської області позов задоволив частково.(арк.справи 128-131).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в оскаржуваній частині безпідставна та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Господарський договір, відповідно до ст.173 ГК України є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов`язання у ст. 11, 629 ЦК України.

Зобов`язанням, згідно ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (борж-ник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Предметом даного спору є штрафні санкції за договором про надання послуг з дис-петчерського (оперативно-технологічного) управління.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зауважує, що НЕК «Укренерго» оскаржує рішення місцевого суду лише в частині відмови у стягненні 444 584,98 грн втрат від інфляції та просить в решті залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначені обставини зумовлюють необхідність перегляду рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення інфляційних втрат.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних передбачено ст.625 ЦК України і є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Разом з тим, переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів виходить з того, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.(ч.4 ст.75 ГПК України).

Колегією суддів встановлено, що існує судове рішення, яке має преюдиційне значення для розгляду даної справи, а саме: рішення у справі №903/830/23 за позовом НЕК «Укренерго» до ПрАТ «Волиньобленерго» про стягнення 83 546 259,96 грн, з яких: 68 058 636,99 грн основного боргу, 1 110 363,44 грн збитків, завданих інфляцією, 760 023,42 грн процентів річних, 11 575 477,01 грн пені, 2 041 759,10 грн штрафу.

Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і право-відносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Колегія суддів зауважує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» №28342/95, п.61, ECHR 1999-VII).

Частиною 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що обов-язковість врахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Так, Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2024 у справі №903/830/23 рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2023 скасовано в частині стягнення 11 575 477,01 грн пені та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову у цій частині. Резолютивну частину рішення суду першої інстанції викладено в такій редакції:

« 1. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 68 058 636,99 грн заборгованості закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з ПрАТ «Волиньобленерго» на користь НЕК «Укренерго» 760 023,42 грн процентів річних, 1 110 363,44 грн збитків, завданих інфляцією, 28 055,80 витрат, пов`язаних з оплатою судового збору за подання позовної заяви.

4. У задоволенні позову про стягнення 11 575 477,01 грн пені та 2 041 759,10 грн штрафу відмовити.»

Суд у справі №903/830/23 встановив, що через невчасну оплату за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від №0509-03041 від 27.06.2019 у ПрАТ «Волиньобленерго» утворилася заборгованість в сумі 68 058 636,99 грн, яку останнє повністю погасило 30.10.2023 вже після відкриття провадження у справі.

Разом з тим, за позовом у справі №903/830/23 НЕК «Укренерго» нараховано пеню та штраф, інфляційні втрати та три відсотки річних саме за порушення Відповідачем строків виконання грошових зобов`язань за договором станом на 10.07.2023.

У справі, що розглядається №903/910/24 НЕК «Укренерго» заявило до стягнення 589 106,12 грн -3% річних за прострочення сплати суми основної заборгованості за період з 11.07.2023 по 29.10.2023, однак 444 584,98 грн інфляційних втрат нарахувало лише за період з 29.09.2023 по 20.10.2023.

Як вже зазначалося вище, Скаржник оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення інфляційних втрат.

Апеляційний суд бере до уваги Закон України «Про індексацію грошових доходів насе-лення», яким визначено, що індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету міністрів України (надалі КМУ) встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

Постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошо-вих доходів населення (надалі в тексті Порядок №1078), пункт 1 якого передбачає визначення Порядком правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Державним комітетом статистики України і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку № 1078).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Дана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

Разом з тим, як зазначалося вище, статтею 625 ЦК України передбачено право особи отри-мати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Відтак, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексу-ється за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Відтак, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Дана позиція викладена об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 26.06.2020 у справі №905/21/19 та від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Матеріалами справи підтверджено, що у справі №903/830/23 НЕК «Укренерго» заявив до стягнення з ПрАТ «Волиньобленерго», поміж іншого 1 110 363,44 грн збитків, завданих інфляцією та 760 023,42 грн процентів річних за період з 01.01.2023 по 10.07.2023.

Разом з тим, у справі, що розглядається №903/910/24 НЕК «Укренерго» заявило до стяг-нення з ПрАТ «Волиньобленерго» 589 106,12 грн процентів річних за період з 11.07.2023 по 29.10.2023 та 444 584,98 грн інфляційних втрат за період з 29.09.2023 по 20.10.2023.

Колегія суддів встановила, що за несвоєчасне погашення Відповідачем 68 058 636,99 грн заборгованості, яка виникла за договором від 27.06.2019 надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0509-03041 за період з 01.01.2023 до 29.10.2023 з підстав ст.625 ЦК України Позивачем нараховано суму 3% річних безперервно за весь спірний період, натомість інфляційні втрати лише за жовтень 2023 року, в яких мала місце інфляція.

Відтак, з урахуванням обох справ №903/830/23 та №903/910/24 інфляційні втрати було нараховано та заявлено на усю суму заборгованості за виключенням липня-вересня 2023 року.

Апеляційний суд, здійснивши перевірку розрахунку суду першої інстанції інфляційних втрат встановив, що місцевим господарським судом враховано періоди часткового погашення Відпові-дачем 68 058 636,99 грн заборгованості з 11.07.2023 по 29.10.2023 в яких мала місце дефляція, розмір якої становив: 99,4% в липні 2023р.; 98,6% в серпні 2023р. та інфляція в розмірі 100,5% в вересні 2023р. та 100,8% в жовтні 2023р. Відтак, за вказаний період сума втрат від інфляції має від`ємне значення та складає (мінус) - 577 354,93 грн, тому не є інфляційними втратами заявлені Позивачем до стягнення 444 584,98 грн.(арк.справи 154).

Колегія суддів звертає увагу, що диспозиція ст.625 ЦК України передбачає нарахування інфляційних втрат за весь період існування заборгованості, оскільки даний вид відповідальності полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. Крім того, стягнення втрат, завданих внаслідок інфляції є лише компенсацією знецінення коштів, якими користується боржник, тому така компенсація не є збитками, як зазначає місцевий суд і не може бути джерелом збагачення кредитора.

Оскільки періодом прострочення виконання грошового зобов`язання є період з 01.01.2023 по 29.10.2023 включно, то нарахування інфляційних втрат повинно відбуватися за весь період існування боргу і не може бути перервано або використано вибірково за бажанням кредитора.

Крім того, безперервність математичного ланцюга нарахування інфляційних втрат не може нівелюватись існуванням двох окремих позовів, оскільки база для нарахування додаткових вимог є однією і тією самою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог НЕК «Укренерго» в частині стягнення з ПрАТ «Волиньобленерго» 444 584,98 грн інфляційних втрат є обґрунтованим, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні інфляційних втрат належить залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про часткову необґрунтованість заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86ГПКУкраїни).

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргумен-тів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни рішення в оскаржуваній частині, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 34, 86, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284, 287 Господарського проце-суального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення господарського суду Волинської області від 20.12.2024 у справі №903/910/24 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню до Верхов-ного Суду за виключенням випадків, передбачених ст.287 ГПК України.

3. Матеріали справи №903/910/24 повернути до господарського суду Волинської області

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Розізнана І.В.