ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2025 р.

м. Київ

Справа № 911/3017/24

Суддя Черногуз А.Ф., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами

позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА Торгпром" (08132, вул. Київська, 6-В, оф. 5, м. Вишневе, Київська обл., )

про стягнення пені та штрафу за порушення строків поставки товару за договором поставки товару №78/ВОЗ-2024 від 08.04.2024.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА Торгпром" про стягнення пені та штрафу за порушення строків поставки товару.

Ухвалою від 14.11.2024 суд відкрив розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, встановив строк для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області від представника відповідача 19.11.2024 надійшло клопотання про проведення письмового опитування позивача, а 20.11.2024 надійшов відзив на позовну заяву, у якому також містилися клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом та повідомленням сторін та клопотання про зупинення провадження в справі.

Ухвалою від 09.12.2024 було відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом та повідомленням сторін та про зупинення провадження у справі.

Через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області представника відповідача 05.01.2025 надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, а 17.01.2024 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (з додаткових підстав), а саме у зв`язку з розглядом Господарським судом Київської області справи №911/3016/24, в якій було призначено товарознавчу експертизу. При цьому, представник відповідача вказує на те, що якщо за наслідками справи №911/3016/24 буде встановлено, що товар був якісним, тому дана обставина вплине на розгляд справи №911/3017/24.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Перевіривши доводи заявника про наявність підстав для зупинення провадження у справі, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення означеного клопотання, позаяк суд не вбачає об`єктивної неможливості розгляду цього спору до вирішення справи №911/3016/24, оскільки судом самостійно можуть бути встановлені всі необхідні обставини спірних правовідносин сторін в межах даного судового провадження.

Звертаючись до суду позивач просив стягнути з відповідача 64 754,72 грн пені та 67 576,60 грн штрафу за прострочення строків поставки товару за договором №78/ВОЗ-2024 від 08.04.2024.

В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на доступ до правосуддя закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Як визначено статтею 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 ГК України є господарський договір.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статей 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Позивач звертав увагу суду на те, що між ним та відповідачем було укладено договір поставки №78/ВОЗ-2024 від 08.04.2024.

В силу статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами.

Судом встановлено, що згідно преамбули договору позивач виступав в цих відносинах замовником, а відповідач постачальником.

Статтею 265 ГК України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 267 ГК України визначено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Разом із цим, за приписами частин 1 та 2 статті 672 ЦК України, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Якщо продавець передав покупцеві частину товару, асортимент якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір:

1) прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару;

2) відмовитися від усього товару;

3) вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором;

4) прийняти весь товар.

Пунктом 1.1 договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1). а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до специфікації (додаток №1 до договору), сторони погодили поставку товару в кількості 40 000,00 кг, ціною 74,26 грн за 1 кг, на загальну суму 2 970 400,00 грн.

Згідно з п. 1.2. договору, найменування, номенклатура, асортимент та кількість товару зазначена в додатку № 1 до цього договору. 021:2015:15510000-6 Молоко та вершки.

Ціна договору складає 2 970 400 (два мільйони дев`ятсот сімдесят тисяч чотириста) грн, у тому числі податок на додану вартість (далі по тексту - ПДВ) 20% - 495 066,67 грн. (п. 4.1. договору).

Пунктом 6.1. договору сторони погодили, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника).

Не пізніше 5 (п`ятого) числа кожного місяця або в інші дні за викликом замовника по телефону постачальник (представник постачальника) прибуває до замовника для отримання письмової заявки У разі не прибуття вищезазначених осіб, вона надсилається постачальнику рекомендованим листом або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділі 15 цього договору. У разі надсилання заявки засобами поштового зв`язку вони вважається врученою постачальнику з дня отримання замовником фіскального чеку про сплату поштовою відправлення.

У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

У випадку корегування інформації, яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами телефонного зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

Поряд із цим, згідно з п. 2.1. договору, якість товару, що поставляється постачальником повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ДСТУ 4274:2019 вбо ТУ виробника та Технічному опису (додаток №2 до договору).

Пунктом 3.1. договору сторони обумовили, що контроль за станом виконання договірних зобов`язань постачальником здійснюють замовник, представники замовника (відповідні посадові особи військової частини, які уповноважені на вчинення дій визначених цим договором).

Відповідно до п. 3.2. договору, під час поставки кожної партії товару, замовник протягом 2 (двох) робочих днів, проводить обов`язкову перевірку окремих показників якості та безпечності товару, що постачається постачальником (далі контрольні заходи).

Згідно з п. 3.3. договору, контрольні заходи, включають в себе перевірку безпечності, а саме радіологічними показниками та окремих показників якості органолептичними та окремими фізико-хімічними показниками, відповідність маркування (етикетування, пакування, тощо) товару, що постачаються відповідно до умов цього договору, відповідність транспортних засобів, що використовуються для транспортування товару за цим договором, вимогам статті 44 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР.

Пунктом 3.3.1. договору встановлено, між іншого, що результати проведення контрольних заходів оформляються актом приймального контролю у 2-ох примірниках, які підписуються представниками замовника (товароодержувача), що здійснювали перевірку та представником постачальника, а у разі відмови від підписання та отримання примірника акту приймального контролю або відсутності представника постачальника на території замовника (товароодержувача) на момент складання вищезазначеного акту комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника (товароодержувача), що засвідчується підписами представників замовника (товароодержувача) та в подальшому такий акт приймального контролю протягом 3 (трьох) календарних днів, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, що вважається належним доказом ознайомлення постачальника з вищезазначеним актом.

Відповідно до п. п. 3.3.2. договору, якщо під час проведення контрольних заходів за оцінкою замовника (тонароолержунача) існує обгрунтована підозра (тобто існують факти або інформація, які можуть переконати замовника (товароодержувача), що товар може не відповідати вимогам якості та безпечності за зовнішнім виглядом, іншими органолептичними показниками, невідповідністю маркування або пакування) або встановлено факт, що товар є небезпечним чи непридатним до споживання, зразок такого товару шляхом комісійного відбору зразків (проб), відбирається у відповідності до умов цього договору (п. 3.9 - п. 3.14), та направляється до уповноваженої лабораторії, яка може проводити лабораторні дослідження (випробовування) для цілей державного контролю (далі - уповноважена лабораторія), яку визначає замовник, для проведення лабораторних досліджень.

Такими уповноваженими лабораторіями можуть бути лише ті, у яких місцезнаходження зареєстроване в м. Києві.

При невідповідності результатів дослідження, навіть за одним показником, постачальник протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання результатів досліджень, має право звернутись до замовника (товароодержувача) щодо проведення повторного відбору зразків (проб) з тієї самої партії у подвійній кількості, яка перебуває у замовника (товароодержувача) на відповідальному зберіганні, та направлення до уповноваженої лабораторії, яку визначає замовник. Результати повторних досліджень є остаточними, але виключно якщо вони проводились за зверненням постачальника. У разі відсутності у визначений термін звернення постачальника про проведення повторного відбору зразків (проб) або повернення за його клопотанням партії товару з відповідального зберігання після отримання результатів первинних лабораторних досліджень, остаточними є результати первинних лабораторних досліджень.

Послуги уповноваженої лабораторії щодо проведення лабораторних досліджень оплачуються постачальником. Відмова постачальника від підписання договору про проведення випробувань або оплатити послуги з перевірки якості вважатиметься згодою постачальника з тим, що поставлена ним партія товару, з якої відібрані зразки (проби) є неналежної якості.

Згідно з п. 3.9. договору, про відбір зразків (проб) складається акт, який підписується представниками замовника (товароодержувача). Постачальником або представником постачальника та іншими незацікавленими або компетентними особами (у разі їхнього залучення), які приймають участь у відборі.

В акті повинно бути зазначено:

1) час і місце складання акта, найменування товароодержувача продукції, прізвища та посади осіб, які брали участь у відборі зразків (проб);

2) найменування виробника та постачальника, від якого надійшла продукція:

3) номер і дата рахунка - фактури і накладної, за якими надійшла продукція, і дата надходження її на склад одержувача;

4) дата виробництва товару, номер партії та вага, з якої відбиралися зразки (проби) продукції;

5) опечатані або опломбовані зразки (проби), чиєю печаткою або пломбою (відтиски на пломбах), їхні номера:

6) чи забезпечені відібрані зразки (проби) етикетками, що містять дані, передбачені стандартами або технічними умовами;

7) до якої уповноваженої лабораторії направлені відібранні зразки (проби);

8) інші дані, у тому числі заперечення (застереження), які представники замовника. Постачальник або представник постачальника та інші незанікавлені або компетентні особи (у разі їхнього залучення) вважають необхідним включити в акт для більш докладної характеристики зразків (проб).

Відповідно до п. п. 7.2.5. договору, замовник має право повернути постачальнику товар, який не відповідає умовам цього договору, для усунення недоліків та/або заміни на товар належної якості.

Пунктом 12.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 07.11.2022 №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 01.05.2023 №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», а в частині оплати за поставлений товар до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», але не довше ніж до 31.12.2024.

На виконання умов договору позивач направив відповідачу заявку №78/16-2708 від 01.07.2024 щодо поставки товару в загальній кількості 15 000,00 кг, а саме: 1 000,00 кг товару, які мали бути поставлені до 16.07.2024 за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська (в/ч НОМЕР_1 ); - 4 000,00 кг товару, які мали бути поставлені до 17.07.2024 за адресою: м. Харків, Майдан Захисників, 3 (НА НГУ); - 5 000,00 кг товару, які мали бути поставлені до 18.07.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ); - 5 000,00 кг товару, які мали бути поставлені до 19.07.2024 за адресою: АДРЕСА_3 ).

Відповідач поставив позивачу товар відповідно до видаткових накладних №1894/НА НГУ від 15.07.2024 у кількості 4 000,00 кг на суму 297 040,00 грн за адресою: м. Харків, Майдан Захисників, 3, №1892/3033 від 15.07.2024 у кількості 5 000,00 кг на суму 371 300,00 грн за адресою: м. Запоріжжя, вул. Юності, 28-А (в/ч НОМЕР_3 ), №1893/3024 від 15.07.2024 у кількості 5 000,00 кг на суму 371 300,00 грн за адресою: АДРЕСА_4 (в/ч НОМЕР_4 ) та №1904/3078 від 22.07.2024 у кількості 1 000,00 кг на суму 74 260,00 грн за адресою: АДРЕСА_5 (в/ч НОМЕР_1 ).

Разом з цим, 22.07.2024 та 09.08.2024 (повторно) представниками позивача, у присутності представника відповідача, були проведені відбори зразків (проб) з товару поставленого відповідно до видаткової накладної №1904/3078 від 22.07.2024, про що були складені акти відбору зразків (проб) для проведення досліджень №103 від 22.07.2024 та №119 від 09.08.2024 і за результатами проведених досліджень ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» були складені протоколи випробувань харчової продукції №4894/24-х від 30.07.2024 та №5444/24-х від 19.08.2024, за висновками яких, досліджені зразки товару з партії товару, поставленої за накладною №1904/3078 від 22.07.2024 в обсязі 1 000,00 кг не відповідали вимогам ДСТУ 4274:2019 «Консерви молочні «Молоко незбиране згущене з цукром. Технічні умови».

За результатами отримання вищезазначених документів представниками позивача був складений акт приймального контролю №151 від 21.08.2024, згідно з яким представниками позивача було прийняте рішення не приймати неякісний товар у кількості 1 000,00 кг, поставлений згідно видаткової накладної №1904/3078 від 22.07.2024, відповідач від підпису означеного акту відмовився.

Так згідно з п. 11.7 розділу 11 «Правила приймання» Національного стандарту України ДСТУ 4274:2019 «Молоко незбиране згущене з цукром. Технічні умови», у разі отримання незадовільних результатів хоча б за одним із показників, проводять повторне відбирання подвійної кількості одиниць тієї самої партії. Результат повторних аналізів розповсюджують на всю партію. У разі отримання незадовільних результатів повторного аналізу хоча б за одним показником партію бракують повністю.

З посиланням на вищевикладене, представник позивача вказує на те, що відповідач не поставив товар належної якості, а відтак, не виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару у строк, що встановлений відповідно до умов договору та з урахуванням заявки №78/16-2708 від 01.07.2024, тому позивачем заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 64 757,72 грн. та штраф в загальній сумі 67 576,60 грн., що нараховані на підставі п. 8.3. договору.

Відповідач у своєму відзиві вказує на те, що договір припинив свою дію 08.04.2024 та при цьому не був продовжений за згодою сторін. Також відповідач послався на те, що він своїм листом №29/08-01 від 29.08.2024 повідомив позивача про припинення дії договору та про необхідність укладення відповідної додаткової угоди про його продовження, яка не була укладена.

Так, підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 7.2. договору сторони погодили, що замовник має право:

7.2.1. У випадку порушення постачальником своїх зобов`язань щодо порядку постачання товару, у тому числі його кількості або якості або термінів або строків або маркування або тари або упаковки, при зміні постачальником в односторонньому порядку умов договору чи відмови від виконання договору, відмови постачальника від зміни на обґрунтовану вимогу замовника істотних умов договору у випадках передбачених статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Замовник в односторонньому порядку, має право відмовитись від нього договору у повному обсязі або частково.

Про односторонню відмову від договору у повному обсязі або частково замовник повідомляє постачальника рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в цьому договорі, за 5 (п`ять) календарних днів до дати розірвання цього договору. У таких випадках договір вважається відповідно зміненим або розірваним згідно з умовами викладеними в письмовому повідомлені замовника, надісланому на адресу постачальника.

Отже, умовами договору не встановлене право відповідача на розірвання договору в односторонньому порядку.

Крім того, щодо правових наслідків припинення дії договору в контексті спірних правовідносин сторін, суд звертає увагу представника відповідача на наступне.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 8.3. договору узгоджено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі.

Як зазначалось вище, пунктом 12.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 07.11.2022 №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 01.05.2023 №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», а в частині оплати за поставлений товар до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», але не довше ніж до 31.12.2024.

Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», про який йшлося у згаданому вище пункті 12.1. договору, постановлено, зокрема, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, тобто до 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року.

До спірних правовідносин сторін підлягає застосуванню доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), застосування якої судами знайшло своє відображення, зокрема, в постановах Верховного Суду від 19.03.2024 в справі №910/4390/23 та від 03.02.2024 в справі №917/272/23.

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

В праві України доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу) як волевиявлення, яке свідчить про вчинення правочину, зокрема про його схвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року в справі №145/2047/16).

Так, направлення позивачем заявки №78/16-2708 від 01.07.2024, у якій містилось посилання на договір № 78/ВОЗ-2024 від 08.04.2024 та прийняття цієї заявки відповідачем, що виразилось у поставці товару відповідно до видаткових накладних №1894/НА НГУ від 15.07.2024 у кількості 4 000,00 кг на суму 297 040,00 грн, №1892/3033 від 15.07.2024 у кількості 5 000,00 кг на суму 371 300,00 грн, №1893/3024 від 15.07.2024 у кількості 5 000,00 кг на суму 371 300,00 грн, №1904/3078 від 22.07.2024 у кількості 1 000,00 кг на суму 74 260,00 грн., в яких відповідач також вказав, що поставка здійснювалась в межах договору № 78/ВОЗ-2024 від 08.04.2024, свідчить про вчинення позивачем та відповідачем конклюдентних дій, спрямованих на продовження дії договору № 78/ВОЗ-2024 від 08.04.2024, при цьому строк, на який було продовжено дію договору вказаними юридично значущими діями сторін не міг бути тривалішим ніж до 31.12.2024.

Відтак, разом із цим, суд констатує, що означеними вище діями, сторони продовжили договірні відносини за договором № 78/ВОЗ-2024 від 08.04.2024 до 31.12.2024.

Суд враховує, що договір № 78/ВОЗ-2024 від 08.04.2024 до 31.12.2024 був розірваний позивачем в односторонньому порядку, шляхом направлення відповідачу повідомлення №78/11-4032 від 19.09.2024, в якому, відповідно до п. п. 7.2.1. договору, позивач повідомив відповідача про односторонню відмову від договору з 24.09.2024.

Судом встановлено, що згідно з умовами договору та специфікації, замовлена позивачем партія товару (молоко незбиране згущене з цукром) становить 40 000,00 кг. Разом із цим, встановлено, що фактично в липні 2024 року відповідачем був поставлений товар в кількості 15 000,00 кг відповідно до видаткових накладних №1894/НА НГУ від 15.07.2024 у кількості 4 000,00 кг на суму 297 040,00 грн за адресою: м. Харків, Майдан Захисників, 3, №1892/3033 від 15.07.2024 у кількості 5 000,00 кг на суму 371 300,00 грн за адресою: м. Запоріжжя, вул. Юності, 28-А (в/ч НОМЕР_3 ), №1893/3024 від 15.07.2024 у кількості 5 000,00 кг на суму 371 300,00 грн за адресою: м. Павлоград, вул. Заводська, буд 55 (в/ч НОМЕР_4 ), №1904/3078 від 22.07.2024 у кількості 1 000,00 кг на суму 74 260,00 грн за адресою: АДРЕСА_5 (в/ч НОМЕР_1 ).

При цьому позивач просить стягнути з відповідача пеню, за загальний період починаючи з 17.07.2024 по 23.09.2024.

Статтею 631 ЦК України та частиною сьомою статті 180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, частиною першою статті 202 ГК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Відтак, закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним, зокрема, в частині поставки товару, та звільнення від відповідальності за прострочення виконання такого зобов`язання, яке мало місце під час дії договору. А отже, є всі підстави для нарахування позивачем пені як в межах так і поза межами строку дії договору за невиконання зобов`язання з поставки товару, яке мало місце під час дії договору.

Крім того, доводи представника відповідача щодо неправомірності стягнення пені, нарахованої поза строком дії договору, також суперечать приписам частини 6 статті 232 ГК, згідно якої нарахування штрафних санкцій припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, і зазначений строк (6 місяців) жодною нормою ЦК та ГК не обмежується строком дії договору.

Вказана правова позиція узгоджується з усталеною правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах: Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2018 у справі №927/333/17, від 13.06.2018 у справі №910/2153/17 та від 13.02.2018 у справі №910/123/17.

Так, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в сумі 64 754,72 грн та штраф в сумі 67 576,60 грн, виходячи з наступного розрахунку:

- за порушення строку поставки 1 000,00 кг товару в сумі 74 260,00 грн з 17.07.2024 по 23.09.2024 (69 днів), пеня становить 5 123,94 грн, а за прострочення поставки понад 30 календарних днів штраф становить 5 198,20 грн;

- за порушення строку поставки 3 000,00 кг товару в сумі 222 780,00 грн з 18.07.2024 по 23.09.2024 (68 днів) пеня становить 15 149,04 грн, а за прострочення поставки понад 30 календарних днів штраф становить 15 594,60 грн;

- за порушення строку поставки 5 000,00 кг товару в сумі 371 300,00 грн з 19.07.2024 по 23.09.2024 (67 днів) пеня становить 24 877,10 грн, а за прострочення поставки понад 30 календарних днів штраф становить 25 991,00 грн;

- за порушення строку поставки 4 000,00 кг товару в сумі 297 300,00 грн з 20.07.2024 по 23.09.2024 (66 днів) пеня становить 19 604,64 грн, а за прострочення поставки понад 30 календарних днів штраф становить 20 792,80 грн.

Разом із цим, як зазначалось вище, 22.07.2024 та 09.08.2024 (повторно) представниками позивача, у присутності представника відповідача, були проведені відбори зразків (проб) з товару поставленого відповідно до видаткової накладної №1904/3078 від 22.07.2024, тобто тільки товару в кількості 1 000,00 кг в сумі 74 260,00 грн.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд зазначає, що в силу положень частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно листа Державної інспекції з контролю за цінами від 21.07.2010 N 200-5-23/4223 "Щодо роз`яснення терміна "отримана партія товару", партією товару є визначена кількість товарів одного або кількох найменувань закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом (товарно-транспортною накладною, накладною на відпуск товару тощо).

Відтак, оскільки товар відповідно до умов договору та заявки №78/16-2708 від 01.07.2024 був поставлений у різні дати (15.07.2024 та 22.07.2024), за різними адресам та відповідно до різних видаткових накладних, а саме №1894/НА НГУ від 15.07.2024 у кількості 4 000,00 кг на суму 297 040,00 грн, №1892/3033 від 15.07.2024 у кількості 5 000,00 кг на суму 371 300,00 грн та №1893/3024 від 15.07.2024 у кількості 5 000,00 кг на суму 371 300,00 грн та №1904/3078 від 22.07.2024 у кількості 1 000,00 кг в сумі 74 260,00 грн, суд приходить до висновку, що поставку за кожною із цих видаткових накладних слід вважати окремою партією товару.

Доказів на підтвердження того факту, що товар поставлений відповідно до видаткової накладної №1904/3078 від 22.07.2024 у кількості 1 000,00 кг в сумі 74 260,00 грн та товар, що був поставлений відповідно до згаданих вище видаткових накладних у загальній кількості 14 000,00 кг належать до однієї партії, матеріали справи також не містять.

Так, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується встановлення позивачем факту неналежної якості товару, що був поставлений відповідачем 22.07.2024 в кількості 1 000,00 кг в сумі 74 260,00 грн відповідно до видаткової накладної №1904/3078 від 22.07.2024, при тому що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ним були відібрані зразки з товару, що був поставлений відповідно до видаткових накладних №1894/НА НГУ від 15.07.2024 у кількості 4 000,00 кг на суму 297 040,00 грн, №1892/3033 від 15.07.2024 у кількості 5 000,00 кг на суму 371 300,00 грн та №1893/3024 від 15.07.2024 у кількості 5 000,00 кг на суму 371 300,00 грн.

Суд враховує, що згідно з актом повернення запасів від 24.09.2024 позивач передав відповідачу молоко незбиране згущене з цукром в загальній кількості 13 000,00 кг.

Разом із цим, доказів на підтвердження того, що цим актом позивач повернув відповідачу саме той товар, який був поставлений відповідно до видаткових накладних №1894/НА НГУ від 15.07.2024, №1892/3033 від 15.07.2024 та №1893/3024 від 15.07.2024 в загальній кількості 14 000,00 кг, матеріали справи не містять, позаяк товар поставлявся позивачу і до виникнення спірних правовідносин, що підтверджується поданими позивачем до матеріалів справи доказами.

Таким чином, позивачем не доведено того, що товар, який був поставлений відповідачем згідно видаткових накладних №1894/НА НГУ від 15.07.2024 у кількості 4 000,00 кг на суму 297 040,00 грн, №1892/3033 від 15.07.2024 у кількості 5 000,00 кг на суму 371 300,00 грн та №1893/3024 від 15.07.2024 у кількості 5 000,00 кг на суму 371 300,00 грн також був неналежної якості, чим спростовуються доводи представника позивача щодо того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару в цій частині у загальній кількості 14 000,00 кг.

Відтак, суд констатує, що позивачем доведено лише те, що товар неналежної якості був поставлений виключно у партії товару, що поставлялась за видатковою накладною №1904/3078 від 22.07.2024 у кількості 1 000,00 кг на суму 74 260,00 грн, а отже доведеним є лише те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з поставки позивачу товару в означеній кількості до 16.07.2024 за адресою: АДРЕСА_5 (в/ч НОМЕР_1 ) відповідно до умов договору та заявки №78/16-2708 від 01.07.2024 і те, що в подальшому цей обсяг товару так і не був поставлений.

Отже, враховуючи наведені обставини, право на нарахування штрафних санкцій за договором у позивача за договором виникло лише щодо партії товару, яка поставлялась за видатковою накладною №1904/3078 від 22.07.2024 у кількості 1 000,00 кг в сумі 74 260,00 грн, за яким період означений позивачем для розрахунку становить 69 днів з 17.07.2024 по 23.09.2024.

Перевіривши розрахунок штрафу та розрахунок пені за періоди заявлені позивачем, суд приходить до висновку, що він є обгрунтованим частково, а саме в частині нарахування штрафу та пені за партією товару, яка мала бути поставлена за адресою: АДРЕСА_5 (в/ч НОМЕР_1 ) в обсязі 1 000,00 кг, у строк до 16.07.2024, зокрема, пені, на суму 5 123,94 грн та штрафу, на суму 5 198,20 грн, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню частково та стягненню з відповідача на користь позивача підлягають вказані суми.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати відповідно до статті 123 ГПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу та інших витрат, що пов`язані з вчиненням сторонами необхідних процесуальних дій. За змістом статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволений частково, то витрати зі сплати судового збору покладаються судом на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим на відповідача підлягає покладенню 236,19 грн. витрат зі сплати судового збору

В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА Торгпром" (08132, вул. Київська, 6-В, оф. 5, м. Вишневе, Київська обл., ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 5 123,94 грн пені та 5 198,20 грн штрафу за договором №78/ВОЗ-2024 від 08.04.2024, а також 236,19 грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.02.2025.

Суддя А.Ф. Черногуз