ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025 Справа № 914/2057/24

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Кравець О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Першого заступника керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі

позивача Львівська міська рада, місто Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ», місто Дрогобич, Львівська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Львівське комунальне підприємство «Ратуша-сервіс»

про стягнення 483 333,33 грн.

За участю представників:

від прокуратури: Панькевич Р.В. - прокурор;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Петрінець Б.Р.- адвокат (ордер на надання правничої (правової) допомоги №1183751 від 19.09.2024; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №104 від 02.05.2019); присутній в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку «ВКЗ»;

від третьої особи: не з`явився.

Процес.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява першого заступника керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача Львівського комунального підприємства «Ратуша-сервіс» про стягнення грошових коштів у сумі 483 333,33 грн.

Хід розгляду справи викладено у наявних в матеріалах ухвалах суду та відображено протоколах судових засідань.

Прокурор в судове засідання 05.02.2025 для розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити повністю.

Позивач явки повноважного представника в судове засідання 05.02.2025 не забезпечив.Заяви, клопотання в тому числі про відкладення розгляду справи станом на час проведення судового засідання до суду не надходили.

Копія протокольної ухвали Господарського суду Львівської області від 13.01.2025 про відкладення судового засідання для розгляду справи по суті на 05.02.2025 на 10:30 год. була доставлена позивачу до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 16.01.2025.

Представник відповідача в судове засідання 05.02.2025 для розгляду справи по суті в режимі відеоконференції з`явився, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Третя особа явки повноважного представника в судове засідання 05.02.2025 для розгляду справи по суті не забезпечила. Заяви, клопотання в тому числі про відкладення розгляду справи станом на час проведення судового засідання до суду не надходили.

Третя особаналежним чином була повідомлена про оголошення перерви в судовому засіданні до 05.02.2025 до 10:30 год., що підтверджується підписом представника третьої особи Пручай О.М. проставленим у розписці про оголошення перерви по розгляду справи №914/2057/24 в судовому засіданні від 13.01.2025.

Відповідно до частини 1, частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд, враховуючи належне повідомлення позивача та третьої особи про дату та час судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, а також враховуючи, що явка представників учасників справи в засідання обов`язковою не визнавалась, не вважає відсутність представників позивача та третьої особи у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання учасниками справи не заявлено.

У судовому засіданні 05.02.2025 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція сторін.

Позиція прокурора.

В обґрунтування заявленого позову прокурор зазначає, що Галицькою окружною прокуратурою міста Львова під час з`ясування наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах державив становлено наявність порушень інтересів держави, що полягає у безпідставному, у період дії воєнного стану, отриманні Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» бюджетних коштів за постачання 5 (п`яти) антидронних мобільних, п`ятидіапазонних переносних комплексів по купольному та спрямованому захисту PIRANHA-5HAD-R(RA), що призначені для знешкодження ворожих БПЛА та дронів, шляхом постановки радіоперешкоди на частотах сигналів, які використовують БПЛА та дрони.

При укладенні договору поставки №07/11-23 від 07.11.2023 і під час його виконання сторони протиправно домовились про ціну товару з урахуванням суми ПДВ, позаяк відповідно до пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України операції з постачання такого товару звільнені від оподаткування ПДВ. У зв`язку із цим, з бюджету Львівської міської територіальної громади безпідставно витрачено грошові кошти в сумі 483 333,33грн, стягнути які прокурор просить в дохід місцевого бюджету на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Позиція позивача.

Львівська міська рада письмово не виклала свою позицію щодо позову. В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити повністю з підстав, зазначених прокурором.

Позиція відповідача.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Зокрема зазначив, що:

1) ТзОВ «Піранья Тех» є виробником спірних антидронних комплексів. Ці комплекси було реалізовано ТзОВ «Ратуша-сервіс» на підставі договору поставки №07/11-23 від 07.11.2023, умовами котрого (пункт 3.1) передбачено їх вартість з урахуванням суми ПДВ. Договір у цій частині не визнано недійсним, позовні вимоги про це прокурор не заявляє, а тому згідно статті 1212 Цивільного кодексу України відсутні підстави для стягнення 483 333,33 грн, що становить суму ПДВ.

2) Згідно положень пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України відсутні правові підстави для звільнення операції з постачання спірних антидронних комплексів від оподаткування ПДВ, оскільки:

- ЛКП «Ратуша-сервіс» є комунальним підприємством, утвореним органом місцевого самоврядування, а тому не є державним замовником в розумінні Закону України «Про оборонні закупівлі», що виключає можливість звільнення від сплати ПДВ відповідно до підпункту 4 вказаного пункту;

- на момент укладення договору №07/11-23 від 07.11.2023 відсутнім був сертифікат кінцевого споживача антидронних комплексів, а самими умовами договору не визначено кінцевого отримувача товару, що виключає можливість звільнення від сплати ПДВ відповідно до підпункту 5 вказаного пункту.

3) Позовні вимоги є безпідставними, оскільки прокурором не доведено порушення прав та інтересів держави, оскільки отриману суму ПДВ в розмірі 483 333,33 грн відповідачем сплачено до Державного бюджету, шляхом видачі податкової накладної, реєстрації своїх податкових зобов`язань та зменшення суми податкового кредиту на розмір цих зобов`язань.

4) Прокурором неправильно визначено склад учасників спору, а саме:

- визначений прокурором статус ЛКП «Ратуша-сервіс» як третьої особи не є належним, оскільки вказане підприємство виступає стороною оспорюваного договору №07/11-23 від 07.11.2023, а тому повинне мати процесуальний статус відповідача;

- прокурором безпідставно визначено Львівську міську раду позивачем у справі, оскільки остання не є стороною договору №07/11-23 від 07.11.2023, а його твердження, що Львівською міською радою виділено 2 900 000,00 грн на купівлю спірних антидронних комплексів не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. В даному випадку може мати місце порушення прав саме комунального підприємства як суб`єкта господарювання та сторони у зобов`язальних правовідносинах, метою діяльності якого відповідно до Статуту є отримання прибутку, а не безпосередньо територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування.

З огляду на вказане, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позиція третьої особи.

Львівське комунальне підприємство «Ратуша-сервіс» заперечило проти позовних вимог з підстав, зазначених у поданому поясненні (вх.№24157/24 від 04.10.2024).

На думку ЛКП «Ратуша-сервіс» нею не було порушено вимог податкового законодавства щодо сплати ПДВ за отримані товари та не допущено порушень ні бюджетного, ні цивільного, ні господарського законодавства при проведенні закупівлі, укладенні договорів та проведенні розрахунків за ними.

Обставини встановлені судом.

17.02.2022 Львівською міською радою прийнято ухвалу №1981, якою затверджено Програму заходів щодо підготовки Львівської міської територіальної громади до національного спротиву на 2022-2024 роки (надалі Програма №1981), яка визначає правові, організаційні, фінансові засади реалізації цілей завдань національного спротиву, захисту цілісності та суверенітету України, утвердження громадської ідентичності в межах Львівської міської територіальної громади. Вказану Програму міська рада затвердила, керуючись Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про основи національного спротиву».

Метою Програми є розвиток цілісної політики підготовки Львівської міської територіальної громади до національного спротиву шляхом, зокрема, підтримання мобілізаційної готовності підрозділів територіальної оборони, на рівні необхідному для виконання завдань за призначенням, а також забезпечення життєдіяльності батальйону територіальної оборони та штабу району територіальної оборони (підпункти 2.1.3 та 2.1.4 Програми №1981).

Серед завдань Програми є, зокрема, матеріально-технічне забезпечення баз пункту управління штабу району територіальної оборони та батальйону територіальної оборони та матеріально-технічне забезпечення добровольчих формувань Львівської міської територіальної громади, стрілецьких клубів, полігонів (підпункти 2.2.4 і 2.2.5 Програми №1981).

Згідно додатку до Програми №1981, відповідальними за виконання вказаних завдань є Управління з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення та територіальної оборони, ЛКП «Ратуша-сервіс» та КП «Адміністративно-технічне управління».

Як зазначено в пункті 4.1 Програми №1981 її фінансування здійснюється коштом видатків бюджету Львівської міської територіальної громади та інших джерел фінансування, не заборонених законодавством України.

10.10.2023 на виконання Програми №1981 Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято Рішення №1083, №1084, №1085«Про передачу матеріально-технічних засобів» (надалі Рішення №1083, №1084, №1085від 10.10.2023), якими вирішено доручити ЛКП «Ратуша-сервіс» здійснити закупівлю та подальшу безоплатну передачу військовим частинам НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 матеріально-технічних засобів, а саме 5 (п`яти) антидронних мобільних, п`ятидіапазонних переносних комплексів по купольному та спрямованому захисту PIRANHA-5HAD-R(RA), що призначені для знешкодження ворожих БПЛА та дронів.

Вказані рішення Виконавчий комітет прийняв, враховуючи відповідні листи-звернення ВЧ НОМЕР_1 №690/7969 від 28.09.2023, ВЧА7031 №3887 від 15.09.2023, ВЧА7078 №1596/КП від 23.09.2023, в яких військові частини просили про надання зазначених вище матеріально-технічних засобів у вигляді благодійної допомоги для забезпечення обороноспроможності держави та підтримання бойової спроможності ВЧА0284, ВЧА7031, ВЧА7078 в складі підрозділів котрих несуть службу мешканці Львівської міської територіальної громади.

20.10.2023 на сайті Prozorro (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2023-10-20-013882-a) ЛКП «Ратуша-сервіс» оприлюднило оголошення про проведення відкритих торгів UA-2023-10-20-013882-а щодо закупівлі антидронних комплексів по захисту від дронів згідно коду за Єдиним закупівельним словником: ДК 021:2015:35730000-0: електронні бойові комплекси та засоби радіоелектронного захисту.

Згідно цього оголошення очікувана вартість предмета закупівлі становить 2 900 000,00 грн; кінцевий строк тендерних пропозицій 01.11.2023; строк поставки товару до 30.11.2023.

Як встановлено судом, участь у закупівлі взяв лише відповідач ТзОВ «Піранья Тех», який є виробником цих комплексів і з котрим було укладено договір поставки №07/11-23 від 07.11.2023.

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник (відповідач) зобов`язується передати у власність покупця (ЛКП «Ратуша-сервіс») згідно специфікації, яка є невід`ємною частиною договору товар (за ДК 021:2015:35730000-0: електронні бойові комплекси та засоби радіоелектронного захисту), а покупець прийняти і оплатити його на умовах передбачених даним договором.

Специфікацією до договору поставки №07/11-23 від 07.11.2023 визначено, що товаром є антидронний мобільний, п`ятидіапазонний переносний комплекс по купольному та спрямованому захисту PIRANHA-5HAD-R(RA) (5 одиниць). Загальна вартість товару становить 2 900 000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до пункту 3.3 договору поставки оплата проводиться покупцем протягом 5-ти календарних днів, у безготівковій формі, на банківський рахунок постачальника, після отримання товару (його партії) на склад покупця (м.Львів, пл. Ринок, 1).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач поставив ЛКП «Ратуша-сервіс» обумовлений товар 07.11.2023, що підтверджується Видатковою накладною №46 від 07.11.2023.

Третя особа оплату за поставлений товар в повному обсязі провела 07.11.2023, про що свідчить платіжна інструкція №823.

Враховуючи факт поставки товару, ТзОВ «Піранья Тех» видало та зареєструвало в ЄРПН податкову накладну №1 від 20.12.2023, в якій відобразила суму податкових зобов`язань у розмірі 483 333,33 грн.

З наявної у справі податкової декларації з ПДВ за 11 місяць 2023 року прослідковується, що за звітний період ТзОВ «Піранья Тех» зменшило свій податковий кредит на суму податкових зобов`язань.

Згідно сертифікатів кінцевого користувача (споживача) №15.11.2023/№А7031, №15.11.2023/№А0284, №15.11.2023/№А7078, ЛКП «Ратуша-сервіс» передало придбані антидронні комплекси ВЧ НОМЕР_2 , ВЧ НОМЕР_1 , ВЧ НОМЕР_3 .

Прокуратура зазначає, що порушення бюджетного законодавства внаслідок безпідставної сплати податку на додану вартість за рахунок бюджетних коштів, не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення інтересів держави. За таких обставин просить суд стягнути з відповідача в дохід місцевого бюджету грошові кошти в сумі 483 333,33грн.

Оцінка суду.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів даної справи предметом позову у ній є матеріально-правові вимоги прокурора, заявлені в інтересах Львівської міської ради про стягнення з ТзОВ «Піранья Тех» 483 333,33 грн, що становить суму ПДВ включену до вартості антидронних комплексів по захисту від дронів, поставлених відповідачем ЛКП «Ратуша-сервіс» на підставі договору поставки №07/11-23 від 07.11.2023.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що вказані кошти ТзОВ «Піранья Тех» набуло за відсутності достатньої правової підстави, оскільки відповідно до підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - ПК України), який набув чинності 03.05.2023, операції з постачання згаданих комплексів повинні були здійснюватися без сплати ПДВ.

Матеріально-правовими підставами позовних вимог є положення статті 1212 Цивільного кодексу України, які регулюють зобов`язання осіб з безпідставного набуття та збереження майна.

Як вбачається з договору №07/11-23 від 07.11.2023 предметом поставки виступали п`ять одиниць антидронних мобільних, п`ятидіапазонних переносних комплексів по купольному та спрямованому захисту PIRANHA-5HAD-R(RA), що призначені для знешкодження ворожих БПЛА.

Код поставленого товару за Єдиним закупівельним словником - ДК 021:2015:35730000-0: електронні бойові комплекси та засоби радіоелектронного захисту.

Жодною із сторін не заперечується та обставина, що поставлений товар класифікується згідно УКТ ЗЕД у товарній позиції 8543 «Машини та апаратура електричні, що мають індивідуальні функції».

Станом на момент укладення договору №07/11-23 від 07.11.2023, чинна редакція пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачала дві підстави звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України портативних радіоелектронних засобів виявлення та протидії безпілотним літальним апаратам (антидронових рушниць), що класифікуються у товарній позиції 8543 згідно з УКТ ЗЕД.

До цих підстав відносилися такі:

1) Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів оборонного призначення, визначених такими згідно з пунктом 29 частини першої статті 1 Закону України «Про оборонні закупівлі»(підпункт 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України);

2) Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів, кінцевим отримувачем яких відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору визначено правоохоронні органи, Міністерство оборони України, Збройні Сили України та інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, підприємства, які є виконавцями (співвиконавцями) державних контрактів (договорів) з оборонних закупівель(підпункт 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Заперечуючи позовні вимоги, ТзОВ «Піранья Тех» покликається на те, що покупцем за договором виступало ЛКП «Ратуша-сервіс», яке є комунальним підприємством, утвореним органом місцевого самоврядування, а тому не є державним замовником в розумінні Закону України «Про оборонні закупівлі».

Суд вважає такі доводи відповідача безпідставними, оскільки умова, щоб покупець був державним замовником в розумінні норм Закону України «Про оборонні закупівлі» є необхідною для звільнення від ПДВ операцій з постачання на митній території України портативних радіоелектронних засобів виявлення та протидії безпілотним літальним апаратам (антидронових рушниць) лише на підставі підпункту 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Водночас як вбачається з матеріалів даної справи, в позовній заяві прокурор покликається на режим звільнення спірної операції від оподаткування ПДВ, який встановлено підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Водночас, згідно цього підпункту статус покупця товару не є умовою для застосування режиму звільнення спірної операції від оподаткування ПДВ.

При цьому, за змістом наведеного підпункту такими умовами є:

1) товари (у тому числі товари оборонного призначення) повинні належати до категорії товарів, що класифікуються за групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД, перерахованими у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України;

2) кінцевим отримувачем таких товарів (у тому числі товарів оборонного призначення) відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору повинно бути визначено:

- правоохоронні органи;

- Міністерство оборони України;

- Збройні Сили України та інші військові формування;

- добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України;

- інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України;

- підприємства, які є виконавцями (співвиконавцями) державних контрактів (договорів) з оборонних закупівель.

Такий висновок суду підтверджується як наданою ТзОВ «Піранья Тех» Індивідуальною податковою консультацією ДПС України №4489/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК від 16.09.2024, так і рядом аналогічних індивідуальних консультацій податкової за зверненнями інших підприємств.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач покликається на те, що на момент укладення договору №07/11-23 від 07.11.2023 відсутніми були сертифікати кінцевого споживача, а самими умовами договору не визначено кінцевого отримувача товару з числа осіб, що зазначені у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. А тому спірна операція підлягала оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, долучені прокурором Сертифікати кінцевого користувача (споживача) №15.11.2023/№А7031 від 01.07.2024, №15.11.2023/№А0284, №15.11.2023/№А7078, кінцевим споживачем спірних антидронних комплексів є ВЧ НОМЕР_2 , ВЧ НОМЕР_1 , ВЧ НОМЕР_3 . Містить дату видачі Сертифікат кінцевого користувача (споживача) №15.11.2023/№А7031 від 01.07.2024, два інші Сертифікати не містять дати їх видачі, водночас із вказаного на них номері можна дійти вірогідного висновку, що ці сертифікати видано після укладення договору №07/11-23, здійснення відповідачем поставки спірних антидронних комплексів та проведення з ним розрахунків за цю поставку.

Аналіз умов самого договору №07/11-23 від 07.11.2023 теж свідчить, що в ньому не визначено кінцевого отримувача товару, з числа осіб, що зазначені у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

За загальним правилом, передбаченим підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, за описаної ситуації режим звільнення спірної операції від оподаткування ПДВ не застосовується. Однак, виходячи з інших обставин, що мають місце в даній справі (про котрі буде вказано нижче), це правило не підлягає застосуванню, оскільки незазначення в договорі №07/11-23 кінцевого споживача товару зумовлено, в тому числі, недобросовісною поведінкою відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, укладенню договору №07/11-23 від 07.11.2023 передували звернення військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 до голови Львівської об`єднаної територіальної громади (№690/7969 від 28.09.2023, №3887 від 15.09.2023, №1596/КП від 23.09.2023) в яких просили про надання спірних антидронних комплексів у вигляді благодійної допомоги для забезпечення обороноспроможності держави та підтримання бойової спроможності ВЧ НОМЕР_1 , ВЧ НОМЕР_2 , ВЧ НОМЕР_3 в складі підрозділів котрої несуть службу мешканці Львівської міської територіальної громади.

10.10.2023 на підставі цих листів Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийняті рішення №1083, №1084, №1085, якими вирішено доручити ЛКП «Ратуша-сервіс» здійснити закупівлю та подальшу безоплатну передачу військовим частинамВЧ НОМЕР_1 , ВЧ НОМЕР_2 , ВЧ НОМЕР_3 матеріально-технічних засобів, а саме 5 (п`яти) антидронних мобільних, п`ятидіапазонних переносних комплексів по купольному та спрямованому захисту PIRANHA-5HAD-R(RA), що призначені для знешкодження ворожих БПЛА та дронів.

В свою чергу, ЛКП «Ратуша-сервіс» вирішило здійснити закупівлю антидронних комплексів шляхом проведення відкритих торгів UA-2023-10-20-013882-а, про що 20.10.2023 оприлюднило оголошення на інформаційні платформі «Prozorro» (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2023-10-20-013882-a).

Як вбачається з офіційного сайту «Prozorro» на ньому розміщено розділ «Інформація про предмет закупівлі» в котрому, серед іншого вказано, що закупівля здійснюється на виконання рішення Виконавчого комітету №1083 від 10.10.2023, №1084 від 10.10.2023, №1085 від 10.10.2023, ухвали Львівської міської ради №1981 від 17.02.2022 «Про затвердження Програми заходів щодо підготовки Львівської міської територіальної громади до національного спротиву на 2022-2024 роки» і для передачі ЗСУ.

На підставі даних офіційного сайту «Prozorro» та доказів долучених відповідачем до матеріалів справи судом встановлено, що вказану інформацію ЛКП «Ратуша-сервіс» розмістило лише на інформаційній платформі «Prozorro» і не внесло до проекту договору поставки, який є складовою тендерної документації.

Згідно положень чинного законодавства України про публічні закупівлі умови тендерної документації, як і умови договору, який пропонується укласти визначає замовник торгів (ЛКП «Ратуша-сервіс»).

Разом з тим, суд бере до уваги те, що учасники прилюдних торгів не позбавлені можливості корегувати чи змінювати ці умови. Механізм такої зміни передбачено пунктом 54 постанови Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування».

Так, за змістом вказаного пункту (в редакції чинній на момент проведення спірних торгів), фізична/юридична особа має право не пізніше ніж за три дні до закінчення строку подання тендерної пропозиції звернутися через електронну систему закупівель до замовника за роз`ясненнями щодо тендерної документації та/або звернутися до замовника з вимогою щодо усунення порушення під час проведення тендеру. Усі звернення автоматично оприлюднюються в електронній системі закупівель без ідентифікації особи, яка звернулася до замовника. Замовник повинен протягом трьох днів з дня їх оприлюднення надати відповідь на звернення та оприлюднити його в електронній системі закупівель.

Замовник має право, зокрема, за результатами звернень, внести зміни до тендерної документації. Зміни, що вносяться замовником до тендерної документації розміщуються та відображаються в електронній системі закупівель у вигляді нової редакції тендерної документації додатково до початкової редакції тендерної документації.

Як вбачається з матеріалів справи, розмістивши 20.10.2023 оголошення про проведення торгів, ЛКП «Ратуша-сервіс» встановило учасникам строк для звернення за роз`ясненнями до 29.10.2023 до 00.00 год.

З огляду на це, суд зазначає, що ознайомившись із оголошенням про відкриті торги на інформаційній платформі «Prozorro» на котрій було розміщено інформацію, що предмет закупівлі здійснюється для передачі ЗСУ, а також на виконання рішень Виконавчого комітету №1083 від 10.10.2023, №1084 від 10.10.2023, №1085 від 10.10.2023 та ухвали Львівської міської ради №1981 від 17.02.2022, які перебувають в загальному доступі і зі змісту котрих вбачається якій військовій частині будуть передаватися антидронні комплекси, що є предметом закупівлі і на виконання якої програми, ТзОВ «Піранья Тех» було достеменно обізнане, хто є кінцевим споживачем цього товару.

За наведеної ситуації відповідач, будучи усвідомленим, що умовами проекту договору поставки не передбачено кінцевого споживача спірних антидронних комплексів, повинен був проявити добросовісність у правовідносинах та звернутися до ЛКП «Ратуша-сервіс» за роз`ясненнями з приводу невідповідності тендерної документації інформації, що зазначена на інформаційній платформі «Prozorro», а також невідповідності умов проекту договору про включення сум ПДВ вимогам чинного законодавства України, якщо ці комплекси закупляються для ЗСУ. Однак, ТзОВ «Піранья Тех» цього не зробило.

При цьому, як вбачається з офіційного сайту «Prozorro» відповідач подав свої тендерні пропозиції 01.11.2023, тобто після закінчення встановленого ЛКП «Ратуша-сервіс» строку для звернення за роз`ясненнями. Проте, він був обізнаний з торгами до цієї дати, оскільки його документація датована коли строк для роз`яснень був чинним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутність в договорі №07/11-23 від 07.11.2023 умов про кінцевого споживача товару зумовлена також недобросовісністю відповідача. З огляду на це, керуючись нормами частини 3 статті 16 Цивільного кодексу України, якими суду надано право відмовити у захисті цивільного права та інтересу в разі порушення особою положень щодо добросовісності здійснення цивільних прав, суд відхиляє доводи ТзОВ «Піранья Тех», що спірна операція підлягала оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому через незазначення в договорі №07/11-23 кінцевого споживача. Протилежний підхід, на думку суду, стимулював би відповідача до подальшої недобросовісної поведінки за подібних даній справі обставин, що не відповідає основним засадам господарського судочинства.

Підсумовуючи все викладене вище, операція з поставки ЛКП «Ратуша-сервіс» спірних антидронних комплексів була звільнена від оподаткування ПДВ, а тому суму коштів у розмірі 483 333,33 грн ТзОВ «Піранья Тех» набуло безпідставно.

Щодо можливості застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України для стягнення сум ПДВ за відсутності вимог про визнання недійсним умови договору про включення цих сум до вартості поставлених товарів.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач покликається на неможливість застосування до спірних правовідносин статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки в пункті 3.1 договору поставки сторони погодили ціну договору з урахуванням суми ПДВ, доказів визнання недійсним цієї умови договору не має і відповідної вимоги прокурор не заявляє, а тому перерахування вказаної суми коштів було здійснено за наявності правових підстав.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Положення глави 83 Цивільного кодексу України щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Загальна умова статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Вказана правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 01.06.2021 у справі №916/2478/20.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Близьку за змістом позицію викладено також у постановах Верховного Суду 14.01.2021 у справі № 922/2216/18, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Матеріалами справи підтверджується те, що спірні кошти у розмірі 483 333,33 грн ТзОВ «Піранья Тех» набуло у зобов`язальних правовідносинах щодо поставки товару на підставі договору №07/11-23 від 07.11.2023, умовами котрого передбачено, що загальна сума договору становить 2 900 000,00 грн з ПДВ та складає загальну вартість поставлених та оплачених партій товару протягом дії даного договору згідно специфікацій та рахунків (пункт 3.1).

Таким чином, для можливості застосування до спірних відносин статті 1212 Цивільного кодексу України істотною обставиною є з`ясування чи передбачена пунктом 3.1 договору умова про включення суми ПДВ до ціни товару породжує правову підставу без визнання недійсної котрої неможливе стягнення спірних коштів; чи, все таки, перерахування ТзОВ «Піранья Тех» спірних коштів містить ознаки безпідставності, оскільки таке виконання не ґрунтується на прямій вказівці закону та/або умовах зобов`язання.

Відповідно до положень статті 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

Відповідно до частини 1 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Водночас, згідно з підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, ПДВ - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Порядок обчислення та сплати ПДВ регламентується розділом V Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктами «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 ПК України.

За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем /замовником послуг/.

З огляду на вказане, хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку.

Відповідач як одна із сторін зобов`язання набув зазначені кошти за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором поставки, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, тобто на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Вказане узгожується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 01.06.2021 у справі №916/2478/20.

Щодо тверджень відповідача про те, що прокурор не ставить позовну вимогу про визнання недійсною умови договору про включення в оплату ПДВ, що є необхідною передумовою для стягнення з відповідача відповідних сум, суд зазначає наступне.

Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 Цивільного кодексу України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.02.2024 у справі №910/3831/22.

Враховуючи вищевикладене та те, що ПДВ не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач набув грошові кошти в сумі 483 333,33 грн, що становить вартість ПДВ поза підставами передбаченими пунктом 3.1 договору №07/11-23 від 07.11.2023, а тому визнання частково недійсним цього пункту не є необхідною передумовою для стягнення з останнього цих сум на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Щодо правильності визначення прокурором суб`єктного складу спору та пред`явлення позовних вимог в інтересах Львівської міської ради.

Як вбачається з позовної заяви, прокурор в даній справі звернувся з позовом в інтересах Львівської міської ради до ТзОВ «Піранья Тех» про стягнення 483 333,33 грн суми ПДВ. Вказані кошти просить стягнути до місцевого бюджету. Також прокурор визначив ЛКП «Ратуша-сервіс» в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору і саме в такому статусі вказане підприємство було залучено до справи згідно ухвали суду від 09.09.2024 про відкриття провадження у справі.

Заперечуючи позовні вимоги, ТзОВ «Піранья Тех» наголошує на тому, що визначений прокурором статус ЛКП «Ратуша-сервіс» як третьої особи не є належним, оскільки вказане підприємство є стороною оспорюваного договору, а тому повинно мати процесуальний статус відповідача, який визначається не тільки належністю його до сторін цього правочину, але й можливими допущеними ним порушеннями при його укладенні.

З цього приводу суд зазначає таке.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи (частина 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача.

Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Аналогічний висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц.

У випадку, якщо предметом спору є оскарження правочину, то в статусі відповідачів повинні залучатися усі сторони цього правочину.

Однак, в даній справі предметом позову не є оскарження договору №07/11-23 від 07.11.2023, тому відсутні підстави для залучення ЛКП «Ратуша-сервіс», як сторони цього договору, в статусі відповідача. Крім цього, будь-яких позовних вимог до ЛКП «Ратуша-сервіс» прокурор не пред`являє.

Та обставина, що в даному рішенні встановлено порушення ЛКП «Ратуша-сервіс» при укладенні договору не зумовлює підстав для залучення вказаного товариства в статусі відповідача, адже процесуальне законодавство зокрема стаття 50 Господарського процесуального кодексу України, допускає його залучення в статусі третьої особи, якщо рішення впливає на права та обов`язки.

Предметом позову є повернення безпідставно набутих коштів, отриманих відповідачем понад вартість товару поставленого згідно договору №07/11-23 від 07.11.2023.

За змістом статті 1212 Цивільного кодексу України належним відповідачем у справах щодо повернення безпідставно набутого майна є особа, яка набула це майно, або зберігає його у себе.

Матеріалами справи, зокрема платіжною інструкцією №823 від 07.11.2023 підтверджується те, що спірні грошові кошти набуло ТзОВ «Піранья Тех» і докази перерахування останнім цих коштів до Державного бюджету (як це стверджує відповідач) дані матеріали не містять. Відтак саме ТзОВ «Піранья Тех» є належним відповідачем у справі.

Щодо твердження відповідача, що ним суму ПДВ у розмірі 483 333,33 грн за спірною поставкою товару віднесено до податкового зобов`язання та в подальшому зменшено суму податкового кредиту, таке оцінюється судом критично, адже за змістом статті 192 Податкового Кодексу України ТзОВ «Піранья Тех» не позбавлене можливості здійснити коригування своїх податкових зобов`язань та податкового кредиту. Таке коригування здійснюється протягом 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної і цей строк на момент ухвалення даного рішення не сплив.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач також покликається на те, що прокурором безпідставно визначено Львівську міську раду позивачем у справі, оскільки остання не є стороною договору №07/11-23 від 07.11.2023, а його твердження, що Львівською міською радою виділено 2 900 000,00 грн на купівлю спірних антидронних комплексів не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. В даному випадку може мати місце порушення прав саме комунального підприємства як суб`єкта господарювання та сторони у зобов`язальних правовідносинах, метою діяльності якого відповідно до Статуту є отримання прибутку, а не безпосередньо територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування.

З цього приводу суд зазначає таке.

Як вбачається з Статуту ЛКП «Ратуша-сервіс» вказане підприємство створене Львівською міською радою (надалі - власник) та підпорядковане виконавчому комітету Львівської міської ради, що є представником власника і є органом до сфери управління якого входить комунальне підприємство (пункт 1.1 Статуту).

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Статуту майно підприємства становлять основні та оборотні засоби, а також інші активи, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства. Майно підприємства є комунальною власністю Львівської міської ради і закріплюється за підприємством на праві господарського відання.

Згідно розміщеного на офіційному сайті «Prozorro» Плану, відповідно до якого проводиться закупівля (https://prozorro.gov.ua/plan/UA-P-2023-10-20-005432-c) ЛКП «Ратуша-сервіс» вказало джерелом фінансування закупівлі спірних антидронних комплексів кошти підприємства (отримані, як внески до статутного капіталу).

За змістом частини 4 статті 78 Господарського кодексу України статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 71 Бюджетного кодексу України джерелом наповнення статутного капіталу комунального підприємства є бюджет розвитку місцевого бюджету. Цей бюджет розвитку є складовою частиною спеціального фонду місцевих бюджетів (частина 4 статті 71 Бюджетного кодексу України).

В свою чергу, згідно зі статтею 70 Бюджетного кодексу України видатки та кредитування місцевих бюджетів включають бюджетні призначення, встановлені рішенням про місцевий бюджет, на конкретні цілі, пов`язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтями 89-91 цього Кодексу. Кошти спеціального фонду місцевих бюджетів витрачаються на заходи, передбачені рішенням про місцевий бюджет відповідно до законодавства.

До видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки, зокрема, на заходи та роботи з територіальної оборони та мобілізаційної підготовки місцевого значення, а також інші програми, пов`язані з виконанням власних повноважень, затверджені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, відповідною місцевою радою згідно із законом (пункти 17, 21 частини 1 статті 91 Бюджетного кодексу України).

Враховуючи викладене, метою формування та поповнення статутного капіталу комунального підприємства є забезпечення належного функціонування, розвитку та виконання цим підприємством покладених на нього завдань. Основною метою зазвичай є покращання матеріальної бази підприємства, фінансового стану та підвищення ефективності діяльності, надання якісних послуг населенню, підтримки інфраструктури та реалізації соціально значущих проектів.

Матеріалами справи підтверджується, що 17.02.2022 Львівською міською радою прийнято ухвалу №1981, котрою затверджено Програму заходів щодо підготовки Львівської міської територіальної громади до національного спротиву на 2022-2024 роки.

Відповідно до пункту 4.1 цієї Програми, її фінансування здійснюється коштом видатків бюджету Львівської міської територіальної громади та інших джерел фінансування, не заборонених законодавством України.

Згідно Додатку до Програми №1981 (пункт 3.1) на ЛКП «Ратуша-сервіс» було покладено завдання, зокрема, здійснювати матеріально-технічне забезпечення підрозділів територіальної оборони, а саме сприяти у забезпеченні життєдіяльності підрозділів територіальної оборони, у тому числі транспортними засобами (оренда/купівля/позичка автомобіля), паливно-мастильними матеріалами тощо.

На виконання цієї Програми, Виконавчий комітет Львівської міської ради, як орган до сфери управління якого входить комунальне підприємство, прийняв рішення №1083, №1084, №1085 від 10.10.2023, якими доручив ЛКП «Ратуша-сервіс» здійснити закупівлю спірних антидронних комплексів та їх подальшу передачу ВЧ НОМЕР_1 , ВЧ НОМЕР_2 , ВЧ НОМЕР_3 .

Підсумовуючи викладене, оскільки засновником ЛКП «Ратуша-сервіс» є територіальна громада в особі Львівської міської ради, що з місцевого бюджету фінансує це підприємство, шляхом формування та поповнення його статутного капіталу для виконання покладених на нього завдань та контролює діяльність такого комунального закладу, а також зобов`язана контролювати виконання місцевого бюджету, зокрема законність та ефективність використання закладом коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, то саме Львівська міська рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 904/123/22; від 26.10.2022 у справі № 904/5558/20; від 21.12.2022 у справі № 904/8332/21.

При цьому, використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної області. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси відповідної територіальної громади. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в постанові від 21.06.2023 у справі №905/1907/21.

З огляду на це суд не погоджується з доводами ТзОВ «Піранья Тех», що прокурором в даній справі безпідставно визначено Львівську міську раду позивачем у справі.

Щодо вимоги прокурора про стягнення з відповідача 483 333,33 грн до місцевого бюджету, то для захисту інтересів держави нераціонально та неефективно витрачені кошти повинні повертатися (стягуватися) саме на користь держави. Вказане зазначила об`єднана палата Касаційного Господарського Суду у складі Верховного Суду в постанові від 15.03.2024 у справі №904/192/22, також зазначається у постанову Верховного Суду від 10.12.2024 у справі №913/14/24.

Враховуючи вказане, прокурором обрано належний спосіб захисту порушених прав позивача.

Щодо подання позову прокурором в інтересах Львівської міської ради, то він належним чином обґрунтував порушення інтересів держави, дотримався порядку передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» і відповідачем жодним заперечень з цього приводу не висловлювалося.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду в справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Підсумовуючи все викладене вище, позовні вимоги є обґрунтованими, належним чином доведеними, а тому підлягають задоволенню повністю. Відповідач не спростував належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами підставності позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

У відповідності до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду Львівською обласною прокуратурою було сплачено судовий збір на загальну суму 7 250,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1877 (внутрішній номер 363270954) від 16.08.2024 на суму 3 028,00 грн та платіжною інструкцією №1998 (внутрішній номер 365797673) від 29.08.2024

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у даній справі позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд приходить до висновку, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Львівської обласної прокуратури у розмірі 7 250,00 грн.

Керуючись статтями 2, 12, 42, 123, 126, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Піранья Тех» (82100, Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Грушевського Михайла, будинок 170; ідентифікаційний код юридичної особи 43260234) до місцевого бюджету на користь Львівської міської ради (79008, місто Львів, площа Ринок, 1; ідентифікаційний код юридичної особи 04055896) грошові кошти в сумі 483 333,33 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Піранья Тех»(82100, Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Грушевського Михайла, будинок 170; ідентифікаційний код юридичної особи 43260234) на користь Львівської обласної прокуратури (79005, місто Львів, проспект Шевченка, будинок 17/19; ідентифікаційний код юридичної особи 02910031) 7 250,00 грн судового збору.

4. Накази видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повний текст рішення

складено 17.02.2025.

Суддя Сухович Ю.О.