ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року

м. Київ

cправа № 917/2033/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:

прокуратури - Сельської О. З. (прокурор за посвідченням),

позивача - Колесник І. Ю. (у порядку самопредставництва),

відповідача-1 - не з`явилися,

відповідача-2 - Бєлікова В. О. (адвоката), Висоцького Р. В. (адвоката),

третьої особи - не з`явилися,

розглянув касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 (судді: Тихий П. В. - головуючий, Терещенко О. І., Шутенко І. А.) у справі

за позовом заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України

до: 1) державного реєстратора Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Письмак Артема Олександровича, 2) Акціонерного товариства "Укрпошта",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонд державного майна України,

про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію, припинення права власності, визнання права власності за державою.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У грудні 2021 року заступник керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до державного реєстратора Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Письмака Артема Олександровича, Акціонерного товариства "Укрпошта", в якому просить:

1) визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавська області Письмака Артема Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50055845 від 05.12.2019, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності за Акціонерним товариством "Укрпошта" на нежитлове приміщення загальною площею 1937,7 м2 (складові частини: пошта, А Ап, площею 1893,2 м2 та диспетчерська, Б, площею 44,5 м2), яке розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Сердюка Ігоря, будинок 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104 (номер об`єкта в РПВН 26964498);

2) скасувати державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення загальною площею 1937,7 м2 (складові частини: пошта, А Ап, площею 1893,2 м2 та диспетчерська, Б, площею 44,5 м2), яке розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Сердюка Ігоря, будинок 20, проведену за Акціонерним товариством "Укрпошта" (код ЄРДПОУ 21560045, вул. Хрещатик, 22, м. Київ, 01001) на підставі рішення державного реєстратора Сухинівської сільської ради Кобеляцького району, Полтавська обл., Письмака Артема Олександровича від 05.12.2019 № 50055845, з одночасним припиненням речових прав Акціонерного товариства "Укрпошта" (код ЄРДПОУ 21560045) на зазначене нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104);

3) визнати за державою Україна в особі Міністерства інфраструктури України (, проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135) право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 1937,7 м2 (складові частини: пошта, А Ап, площею 1893,2 м2 та диспетчерська, Б, площею 44,5 м2), яке розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Сердюка Ігоря, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104 (номер об`єкта в РПВН 26964498).

2. Позов обґрунтовано тим, що реєстрацію права приватної власності за Акціонерним товариством "Укрпошта" на спірне нерухоме майно здійснено з порушенням вимог чинного законодавства.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.04.2023 (суддя Пушко І. І.) в частині позовних вимог до державного реєстратора Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Письмака Артема Олександровича в задоволенні позову відмовлено; в частині позовних вимог до Акціонерного товариства "Укрпошта" позов задоволено.

4. Суд зауважив, що зі змісту акта передавання спірного нерухомого майна та додатка 29 до нього слідує, що за вказаним актом Міністерство інфраструктури передало як внесок до статутного фонду Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", а останнє прийняло певне майно. Водночас суд звернув увагу, що у згаданому акті передавання майна не зазначено, що відповідне державне майно передається саме у приватну власність Публічного акціонерного товариства "Укрпошта".

Господарський суд Полтавської області послався на практику Верховного Суду, відповідно до якої проведення корпоратизації державного підприємства в акціонерне товариство не є приватизацією такого державного підприємства, а тому внесення майна до статутного фонду такого корпоратизованого товариства не може розглядатися як підстава для зміни форми власності на державне майно; таке майно не може бути відчужене чи корпоратизоване на користь суб`єкта права приватної власності без попереднього виключення цього майна із законодавчого переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Суд виснував, що акт передавання майна, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності другого відповідача на спірне майно, не може розглядатися як дійсний правочин, відповідно до якого на законних підставах у другого відповідача виникло право приватної власності на відповідне майно.

На думку суду, акт передавання майна, затверджений Міністерством інфраструктури 05.07.2017, може розглядатися лише як документ, яким зафіксовано перелік нерухомого майна, яке було передано другому відповідачу внаслідок реорганізації шляхом перетворення УДППЗ "Укрпошта". Оскільки зазначене майно перебувало у володінні Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" на праві господарського відання, другий відповідач як юридична особа, створена внаслідок перетворення останнього, набув не право приватної власності, а право господарського відання на зазначене майно, яке залишилося у власності держави з огляду на встановлення прямих заборон на відчуження та передачу до статутного фонду господарських товариств такого майна.

Реєстрація права власності на спірне нерухоме майно без належного юридичного титулу за особою, відмінною від особи, яка є власником цього майна за чинними правовстановлюючими документами, вочевидь є порушенням прав держави в особі Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України та може впливати на обсяг його правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження таким майном, отже, наявний спір про право власності на вказане майно.

Суд прийняв до уваги, що спірне майно як до моменту підписання, так і після підписання зазначеного акта перебувало у володінні Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" та другого відповідача як його правонаступника. У самому акті передавання майна від 05.07.2017 не йшлося про передачу майна у приватну власність Публічного акціонерного товариства "Укрпошта". У зв`язку з викладеним порушення прав держави на спірне майно відбулося не внаслідок підписання зазначеного акта передавання, а внаслідок проведення державної реєстрації права приватної власності на спірне майно за другим відповідачем з посиланням на зазначений акт.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Письмака А. О., скасування державної реєстрації права приватної власності на спірне нерухоме майно та визнання права власності за державою Україною в особі Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, оскільки державна реєстрація права приватної власності Акціонерного товариства "Укрпошта" на державне майно здійснена без належних правових підстав.

Суд відхилив доводи Акціонерного товариства "Укрпошта" про пропуск позовної давності, оскільки позивач міг довідатися про порушення прав держави не раніше дати проведення державної реєстрації права приватної власності на спірне майно, тобто не раніше 02.12.2019, у зв`язку із чим на момент подання позову прокурором (30.12.2021) позовна давність не є пропущеною.

Господарський суд Полтавської області відмовив у задоволенні позовних вимог до державного реєстратора Письмака А. О., зазначивши, що останній як особа, яка виконувала функції державного реєстратора, не оспорює право власності держави на спірне майно, тобто є неналежним відповідачем у справі.

5. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 рішення Господарського суду Полтавської області від 18.04.2023 скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено повністю.

6. Постанову мотивовано тим, що правовий статус акціонерних товариств визначається Законом України "Про акціонерні товариства", відповідно до пунктів 2, 3 статті 1 якого діяльність державних акціонерних товариств та державних холдингових компаній, єдиним засновником та акціонером яких є держава в особі уповноважених державних органів, регулюється цим Законом, з урахуванням особливостей, передбачених спеціальними законами. Особливості створення акціонерних товариств в процесі приватизації та корпоратизації, їх правового статусу та діяльності у період до виконання плану приватизації (розміщення акцій) визначаються законодавством про приватизацію та корпоратизацію.

Відповідно до частини 1 Указу Президента України від 15.06.1993 № 210/93 "Про корпоратизацію підприємств" корпоратизацією є перетворення державних підприємств, закритих акціонерних товариств, більш як 75 відсотків статутного фонду яких перебуває у державній власності, а також виробничих і науково-виробничих об`єднань, правовий статус яких раніше не був приведений у відповідність з чинним законодавством (далі - підприємства), у відкриті акціонерні товариства.

Суд апеляційної інстанції виснував, що приватизація та корпоратизація не є тотожними поняттями. Корпоратизація - це перетворення державного підприємства на державне акціонерне товариство, в якому 100 % акцій належить державі. Корпоратизація підприємств іноді розглядається як перший етап приватизації, але нею не є. У той же час це законодавчо врегульована процедура перетворення державних підприємств у акціонерні товариства, 100 % відсотків акцій яких належать державі.

Прокурором та судом першої інстанції помилково фактично ототожнюються поняття "приватизація" та "корпоратизація". Господарський кодекс України визначає можливість зміни правового режиму майна господарського товариства, заснованого на державній власності, шляхом приватизації, але не зазначає, що цей спосіб є виключним.

Корпоративні права, що належать державі у статутному капіталі Акціонерного товариства "Укрпошта", є окремим об`єктом цивільних прав, який не може прирівнюватися до права приватної власності на нерухоме майно Акціонерного товариства "Укрпошта".

У процесі корпоратизації має місце реорганізація державного підприємства на акціонерне товариство, а останнє завжди є власником майна, відтак відбувається й перетворення об`єкта права власності - замість майна державного підприємства, власником якого була держава, їй належатимуть акції акціонерного товариства, сумарна вартість яких становить вартість того ж майна, з якого було сформовано статутний капітал. Тим самим у процесі корпоратизації відбулася зміна власника майна з одночасною зміною об`єкта права власності - власником майна, що належало державі (єдиного майнового комплексу державного підприємства) стає акціонерне товариство, а держава стає власником пакета акцій, що становить 100 % статутного капіталу акціонерного товариства.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що право власності на нерухоме майно набуте Акціонерним товариством "Укрпошта" без порушень законодавства, зміна форми власності майна відбулась відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши зміст постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обставини цієї справи та справи, яка розглядається (№ 917/2033/21), є відмінними, а відтак висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03.04.2024, не можуть застосовуватись до цих правовідносин.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. У касаційній скарзі заступник керівника Харківської обласної прокуратури просить постанову апеляційного господарського суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на те, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків Вищого господарського суду України і Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 924/1430/20, від 12.10.2021 у справі № 924/1431/20, від 30.11.2017 у справі № 21/44, від 06.11.2018 у справі № 925/473/17, від 11.10.2018 у справі № 906/916/16, від 05.07.2018 у справі № 915/826/16, Великої Палати Верховного Суду, викладеного у поставні від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21, щодо застосування статті 41 Конституції України, частини 1 статті 345 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини 3 статті 145 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статті 6 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою КМУ від 06.06.2007 № 803, з посиланням на те, що зміна державної форми власності може відбуватися виключно шляхом приватизації. Закон України "Про приватизацію державного майна" не відносить до способів приватизації передання такого майна державою до статутного фонду (капіталу) заснованого нею акціонерного товариства, тому державне майно, що передане державою до статутного фонду (капіталу) акціонерного товариства, 100 % акцій якого залишається у власності держави, до моменту завершення процедури приватизації (продажу у приватну власність належних державі акцій такого акціонерного товариства) є державною власністю. Водночас відчуження майна здійснюється безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законами та за умови додаткового погодження з ФДМУ.

Скаржник наголошує на тому, що суд апеляційної інстанцій прийняв постанову з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме статті 41 Конституції України, статей 22, 145 ГК України, статті 345 ЦК України, Закону України "Про приватизацію державного майна", Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою КМУ від 06.06.2007 № 803, та порушенням норм процесуального права, а саме статей 77- 79, 86, 236, 277 ГПК України, без повного з`ясування усіх фактичних обставин справи та надання належної правової оцінки наявним на підтвердження їх доведеності доказам, що в їх сукупності мають значення для правильного вирішення справи.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

9. Акціонерне товариство "Укрпошта" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваній постанові.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзивів на касаційну скаргу не скористались.

Розгляд справи Верховним Судом

10. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.08.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 у справі № 917/2033/21 та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 08.10.2024.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2024 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду касаційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 у справі № 917/2033/21 до 15.10.2024.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2024 справу № 917/2033/21 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини 4 статті 302 ГПК України для уточнення висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 справу № 917/2033/21 повернуто відповідній колегії для розгляду. При цьому Велика Палата Верховного Суду, зокрема, наголосила на тому, що із часу формування правового висновку у справі № 917/1212/21, від якого пропонував відступити Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, пройшло лише сім місяців, відповідно ні суспільні відносини, ні їх правове регулювання в державі не змінилися, жодних свідчень того, що рішення Великої Палати призвело до вад правозастосування, які б зумовлювали потребу відступити від сформульованого Великою Палатою Верховного Суду висновку, - немає. Водночас Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 20.11.2024 у цій справі не зазначала про неподібність правовідносин у справах № 917/2033/21 та № 917/1212/21.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.12.2024 прийнято справу № 917/2033/21 до провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 21.01.2025.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.04.2009 САС № 337232, виданого Кременчуцькою міською радою Полтавської області на підставі рішення виконкому Кременчуцької міської ради про оформлення права власності від 23.02.2009 № 81, за державою в особі Міністерства транспорту та зв`язку України було зареєстроване право державної власності на будівлю Центру поштового зв`язку № 2 Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта", розташовану за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Жовтнева, 20 (нині вул. Сердюка), що складається з будівлі адмінуправління та пошти, А, Ап, площею 1893,2 м2 та диспетчерської, Б, площею 44,5 м2 (далі - спірне майно).

12. Зазначені об`єкти були зареєстровані за державою в особі Міністерства транспорту та зв`язку України за реєстраційним номером майна 26964498, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.04.2009 № 22395218 та відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно.

13. Указом Президента України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" від 09.12.2010 № 1085/2010 Міністерство транспорту та зв`язку України було реорганізоване в Міністерство інфраструктури України.

14. Пунктом 5 Указу Президента України від 09.12.2010 № 1085/2010 установлено, що міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

15. На момент реєстрації права державної власності на спірне майно, останнє перебувало у володінні Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта", що визнається сторонами у справі.

16. Українське державне підприємство поштового зв`язку "Укрпошта" було створене у липні 1998 року згідно з Програмою реструктуризації Укрпошти, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.01.1998 № 1, шляхом реорганізації Українського об`єднання поштового зв`язку "Укрпошта", створеного рішенням Кабінету Міністрів України 02.02.1994 як окрема державна структура у результаті реформування галузі зв`язку (розподілу на поштовий та електрозв`язок).

17. Згідно пунктом 1.1 статуту Українського об`єднання поштового зв`язку "Укрпошта", затвердженого Міністерством зв`язку України 30.09.1993, воно засновано на державній власності, знаходиться у сфері управління та підпорядковане Міністерству зв`язку України (правонаступник Міністерство інфраструктури України); відповідно до пункту 5.1 статуту майно об`єднання складають закріплені за ним основні фонди та обігові кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається у його самостійному балансі, і належать йому на правах повного господарського відання.

18. Наказом Державного комітету зв`язку України від 15.06.1998 № 93 Українське об`єднання поштового зв`язку "Укрпошта" реорганізоване шляхом його перетворення в Українське державне підприємство поштового зв`язку "Укрпошта".

19. 16.02.2017 Міністерством інфраструктури України було видано наказ № 56 "Про припинення Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" в результаті його перетворення в Публічне акціонерне товариство "Укрпошта", та створення Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", 100 відсотків акцій якого належить державі (пункт 2 наказу). У пункті 3 зазначеного наказу визначено, що Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" є правонаступником Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта".

20. Як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 01.03.2017 було проведено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", (правонаступником якого є другий відповідач), як юридичної особи, що утворилося в результаті перетворення Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта", з одночасним внесенням запису про припинення Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" внаслідок реорганізації шляхом перетворення від тієї ж самої дати.

21. Наказом Міністерство інфраструктури України від 05.07.2017 № 240 "Про затвердження акта передавання майна до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" затверджено акт передавання майна до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", що є правонаступником Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта", посвідчений нотаріально 05.07.2017, відповідно до якого Міністерство інфраструктури України з 01.03.2017 передало, а Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" прийняло об`єкти державного майна згідно з переліками.

22. Згідно з переліком об`єктів нерухомого майна, яке обліковувалось на балансі Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" та передається до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (додаток № 29 до акта передавання майна до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", посвідченого нотаріально 05.07.2017), серед іншого, було передано другому відповідачу, зокрема будівлю складу, інвентарний номер 2510063, вартістю 54 242 грн станом на 31.10.2016 та будинок зв`язку, інвентарний номер 2510032, вартістю 10 555 234 грн, розташовані за адресою: вул. І. Сердюка (Жовтнева), 20, м. Кременчук, Полтавська область, тобто спірне майно.

23. Розпорядженням від 17.07.2015 № 728-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства інфраструктури України щодо перетворення Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" (), м. Київ, вул. Хрещатик, 22, у Публічне акціонерне товариство "Укрпошта", 100 відсотків акцій якого належать державі та не підлягають відчуженню, за умови збереження попереднього профілю діяльності підприємств.

24. Впродовж 2017-2021 років другим відповідачем змінювалася організаційно-правова форма з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, а в подальшому на Акціонерне товариство "Укрпошта", що підтверджується відповідними редакціями статутів товариства, в той же час, пункт 4.1 кожної із редакцій статуту було передбачено, що засновником і єдиним акціонером товариства є держава в особі Міністерство інфраструктури України.

25. У відзиві на позов другий відповідач визнає, що спірне майно перебувало у власності держави в особі Міністерства інфраструктури та закріплювалося на праві господарського відання за Українським державним підприємством поштового зв`язку "Укрпошта", одночасно зазначаючи, що такі обставини, на його думку, мали місце до 01.03.2017, тобто до дати, зазначеної в акті передавання майна.

26. Станом на момент проведення реорганізації Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" шляхом перетворення в Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01.03.2017), а також станом на момент затвердження акта передавання майна, діяла норма, встановлена пунктом "г" частини 4 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", відповідно до якої не підлягають приватизації державні підприємства та корпоративні права держави в акціонерних товариствах, які є інфраструктурними підприємствами-монополістами, збереження яких у державній власності необхідне для забезпечення рівного доступу до споживачів послуг на загальнодержавному ринку, зокрема, національний оператор поштового зв`язку.

27. Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" (в редакції, чинній на момент проведення реорганізації Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" шляхом перетворення в Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" - 01.03.2017, а також станом на момент затвердження акта передавання майна) було передбачено, що Українське державне підприємство поштового зв`язку "Укрпошта" () включено до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані (додаток 2 до Закону).

28. Зазначений Закон втратив чинність 20.10.2019, з дня набрання чинності Законом України "Про визнання таким, що втратив чинність Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

29. 02.12.2019 державним реєстратором Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Письмаком А. О. зареєстровано право приватної власності Акціонерного товариства "Укрпошта" на будівлю Центру поштового зв`язку № 2 Полтавської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта", розташовану на вул. І. Сердюка, 20 у м. Кременчуці (складові частини: пошта, А Ап, площею 1893,2 м2 та диспетчерська, Б, площею 44,5 м2), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104.

30. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право приватної власності на спірне майно за Акціонерним товариством "Укрпошта" зареєстровано 02.12.2019 державним реєстратором Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Письмаком А.О на підставі:

- свідоцтва про право власності від 07.04.2009 САС № 337232;

- наказу Міністерства інфраструктури України від 16.02.2017 № 56;

- акта приймання-передачі нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 05.07.2017 № 240;

- наказу Міністерства інфраструктури України від 05.07.2017 № 240;

- наказу Міністерства інфраструктури України від 14.12.2018 № 611.

31. 05.12.2019 державним реєстратором Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Письмаком А. О. було прийняте рішення № 50055845 про проведення державної реєстрації права приватної власності за Акціонерним товариством "Укрпошта" на нежитлове приміщення, розташоване на вул. І. Сердюка, 20 у м. Кременчуці, з посиланням на статтю 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пункт 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

32. В обґрунтування порушення інтересів держави прокурором, зокрема зазначено, що державна реєстрація права приватної власності на спірне нерухоме майно за другим відповідачем є такою, що суперечить вимогам закону, а вибуття цього майна з державної власності порушує інтереси держави у сфері реалізації прав власника відповідного майна.

Зазначені обставини стали підставою для звернення прокурора з відповідним позовом до господарського суду.

Позиція Верховного Суду

33. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

34. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, з огляду на таке.

35. Крім загального порядку визначення правового режиму майна господарських товариств, акціонерне товариство, засновником і єдиним акціонером якого є держава, має спеціальний правовий режим майна порівняно з іншими господарськими товариствами.

36. До спірних правовідносин підлягають застосуванню саме спеціальні норми статті 22 ГК України у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до яких держава здійснює управління державним сектором економіки відповідно до засад внутрішньої і зовнішньої політики.

37. Суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

38. Повноваження суб`єктів управління у державному секторі економіки - КМУ, міністерств, інших органів влади та організацій щодо суб`єктів господарювання визначаються законом.

39. Зазначені суб`єкти управління у державному секторі економіки можуть приймати рішення, необхідні для підготовки до реалізації та здійснення державно-приватного партнерства (концесії), які є обов`язковими до виконання підприємствами, установами, організаціями, що перебувають у сфері їх управління.

40. Законом можуть бути визначені види господарської діяльності, яку дозволяється здійснювати виключно державним підприємствам, установам і організаціям.

41. Держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

42. Правовий статус окремого суб`єкта господарювання у державному секторі економіки визначається уповноваженими органами управління відповідно до вимог цього Кодексу та інших законів. Відносини органів управління з названими суб`єктами господарювання у випадках, передбачених законом, можуть здійснюватися на договірних засадах.

43. Держава застосовує до суб`єктів господарювання у державному секторі економіки усі засоби державного регулювання господарської діяльності, передбачені цим Кодексом, враховуючи особливості правового статусу даних суб`єктів.

44. Законом встановлюються особливості здійснення антимонопольно-конкурентної політики та розвитку змагальності у державному секторі економіки, які повинні враховуватися при формуванні відповідних державних програм.

45. Державний фінансовий контроль щодо суб`єктів господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, здійснюється відповідно до закону.

46. Органам управління, які здійснюють організаційно-господарські повноваження стосовно суб`єктів господарювання державного сектора економіки, забороняється делегувати іншим суб`єктам повноваження щодо розпорядження державною власністю і повноваження щодо управління діяльністю суб`єктів господарювання, за винятком делегування названих повноважень відповідно до закону органам місцевого самоврядування та інших випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

47. Отже, усі суб`єкти державного сектора економіки мають діяти на праві господарського відання чи оперативного управління.

48. Утворення акціонерних товариств на базі майна корпоратизованих державних унітарних товариств та особливий склад осіб, які беруть участь у їх заснуванні, серед яких державні органи, що здійснюють управління державним майном, зумовлює своєрідний порядок набуття такими акціонерними товариствами права власності на майно, що передається державою до їхнього статного фонду.

49. За загальними правилами, установленими статтею 12 Закону України "Про господарські товариства" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність.

50. Проте на відміну від акціонерних товариств, які засновуються на базі приватної власності, створення акціонерних товариств на базі майна державних підприємств регулюється не лише нормами ЦК України, ГК України та зазначеного вище Закону, а й спеціальним законодавством.

51. Відповідно до статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на державне майно у разі його приватизації, а за змістом частини 3 статті 145 ГК України правовий режим майна суб`єкта господарювання, заснованого на державній власності, може бути змінено тільки шляхом приватизації майна державного підприємства.

52. Згідно із частиною 1 статті 15 Закону України "Про приватизацію державного майна" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до вичерпного переліку способів приватизації державного майна не належала передача державного майна до статутного фонду акціонерного товариства, створеного шляхом корпоратизації державного унітарного підприємства, а також вона не є способом його приватизації.

53. Отже, передача державного майна до статутного фонду акціонерного товариства, створеного шляхом корпоратизації державного унітарного підприємства, не є рішенням власника, яке б надавало такому товариству право на його відчуження, а спрямована виключно на зміну організаційно-правової форми державного підприємства.

54. Наведене свідчить про те, що зміна організаційно-правової форми підприємства приводить до автоматичної зміни форми державної власності нерухомого майна.

55. Крім того, згідно із частиною п`ятою статті 18 Закону України "Про приватизацію державного майна" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при перетворенні державного унітарного підприємства в акціонерне товариство воно стає правонаступником підприємства, що приватизується.

56. Водночас акціонерні товариства, засновником і єдиним акціонером яких є держава в особі органів виконавчої влади, мають спеціальний (особливий) правовий режим майна порівняно з іншими господарськими товариствами, які створюються в загальному порядку, а державне майно, передане до статутного фонду державних акціонерних товариств, залишається у державній власності й відчуження його можливе тільки органами приватизації через визначені законом приватизаційні процедури.

57. Отже, до моменту завершення процедури приватизації до створюваного акціонерного товариства в силу правонаступництва переходять права та обов`язки, які мало державне унітарне підприємство, у тому числі й обсяг майнових прав на державне майно, в даному випадку - право господарського відання.

58. Вимоги про необхідність дотримання процедури приватизації при відчуженні майна господарських організацій з корпоративними правами держави понад 25 % їх статутного фонду закріплено і в статті 11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності".

59. Таким чином, державне майно, яке закріплювалося за державним підприємством на праві господарського відання - перебуває у створюваного акціонерного товариства на праві господарського відання.

60. У свою чергу, корпоратизація державних унітарних підприємств через їх перетворення у господарські товариства є лише передумовою для подальшої приватизації майна, переданого державою до їх статутного фонду.

61. Проведення корпоратизації державного унітарного підприємства в акціонерне товариство не є його приватизацією, а тому внесення майна до статутного фонду такого товариства не може розглядатися як підстава для зміни його форми власності.

62. У зв`язку із цим державне майно, передане державою до статутного фонду державного унітарного підприємства, корпоратизованого в акціонерне товариство, 100 % акцій статутного фонду якого залишаються у власності держави, до моменту завершення процедури приватизації є державною власністю.

63. Зазначена правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21, до моменту опублікування якої було зупинено провадження в цій справі. Так, здійснивши правовий аналіз Конституції України, ГК України, ЦК України, Закону України "Про господарські товариства", який діяв щодо акціонерних товариств до набрання чинності законами України "Про акціонерні товариства", "Про управління об`єктами державної власності", "Про приватизацію державного майна", стосовно корпоратизації на підставі Указу Президента України від 15 червня 1993 року № 210/93 "Про корпоратизацію підприємств", законів України "Про холдингові компанії в Україні", "Про банки і банківську діяльність" та "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що зміна державної форми власності може відбуватися виключно шляхом приватизації, а Закон України "Про приватизацію державного майна" не відносить до способів приватизації передання державного майна до статутного фонду (капіталу) заснованого нею акціонерного товариства.

64. Водночас, дослідивши зміст постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що обставини цієї справи та справи, яка розглядається (№ 917/2033/21), є відмінними, а відтак висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03.04.2024, не можуть застосовуватись до цих правовідносин.

65. При цьому, в обох справах вирішується питання, чи відбувається зміна державної форми власності шляхом приватизації заснованого нею акціонерного товариства.

66. Верховний Суд також звертає увагу на те, що за змістом статті 6 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою КМУ від 06.06.2007 № 803, відчуження майна здійснюється безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законами, а щодо нерухомого майна - за умови додаткового погодження з ФДМУ.

67. Зміна правового режиму майна суб`єкта господарювання здійснюється за рішенням власника у спосіб, передбачений ГК України та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом (частина 2 статті 145 ГК України).

68. Верховний Суд неодноразово викладав позицію щодо застосування норм частини 3 статті 86, частин 2-4 статті 145 ГК України у правовідносинах щодо розпорядження нерухомим майном державної форми власності, переданим до статутного фонду державного підприємства.

За висновками Верховного Суду, проведення корпоратизації державного підприємства у акціонерне товариство не є приватизацією такого державного підприємства, а тому внесення майна до статутного фонду такого корпоратизованого товариства не може розглядатися, як підстава для зміни форми власності на державне майно; таке майно не може бути відчужене чи корпоратизоване на користь суб`єкта права приватної власності без попереднього виключення цього майна із законодавчого переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації (постанови Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 920/1077/16, від 28.03.2018 у справі № 925/792/17, від 08.05.2018 у справі № 925/875/17, від 22.05.2018 у справі № 915/1021/16, від 30.05.2018 у справі № 915/825/16, від 05.07.2018 у справі № 915/826/16, від 11.10.2018 у справі № 906/916/16, від 06.11.2018 у справі № 925/473/17, від 20.03.2019 у справі № 927/735/16, від 13.11.2019 у справі № 916/665/18, від 10.09.2020 у справах № 923/197/18 і № 923/576/18, від 01.10.2020 у справах № 924/647/18, № 912/1672/18, від 18.03.2021у справі №924/592/20).

69. Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що акт передавання майна, на підставі якого була здійснена державна реєстрація права власності другого відповідача на спірне майно, не може розглядатися як правочин, відповідно до якого на законних підставах у другого відповідача виникло право приватної власності на відповідне майно, а тому, оскільки спірне майно перебувало у володінні Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" на праві господарського відання, другий відповідач як юридична особа, створена внаслідок перетворення останнього, відповідно до частини 2 статті 108 ЦК України набув не право приватної власності, а право господарського відання на зазначене майно, яке залишилося у власності держави з огляду на встановлення прямих заборон на відчуження та передачу до статутного фонду господарських товариств такого майна частиною 9 статті 11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" та частинами 3 статті 86, частинами 2-4 статті 145 ГК України ( у відповідній редакції). Таким чином, державну реєстрацію права приватної власності за другим відповідачем, як було обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, здійснено за відсутності належних правових підстав.

70. Таким чином, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, отримали своє підтвердження,доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції положень статті 41 Конституції України, статей 22, 145 ГК України, статті 345 ЦК України, Закону України "Про приватизацію державного майна", Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою КМУ від 06.06.2007 № 803 є обґрунтованими і враховуючи правові висновки Верховного Суду про те, що державне майно, яке закріплювалося за державним підприємством на праві господарського відання, перебуває у створюваного акціонерного товариства на праві господарського відання, колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури, вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення місцевого господарського суду.

Висновки Верховного Суду

71. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

72. Згідно з положеннями статті 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

73. Враховуючи наведені положення процесуального Закону та висновки, зроблені касаційним судом під час касаційного провадження у цій справі, колегія суддів Верховного Суду вирішила, що подана касаційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, а рішення Господарського суду Полтавської області від 18.04.2023 у справі № 917/2033/21 про задоволення позову в частині вимог, які заявлені до другого відповідача - Акціонерного товариства "Укрпошта" слід залишити в силі.

Розподіл судових витрат

74. Відповідно до статті 129 ГПК України з Акціонерного товариства "Укрпошта" на користь скаржника підлягає стягненню судовий збір за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 у справі № 917/2033/21 скасувати, рішення Господарського суду Полтавської області від 18.04.2023 у справі № 917/2033/21 залишити в силі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укрпошта" на користь Харківської обласної прокуратури 1 073 404,80 грн витрат зі сплати судового збору, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанцій.

Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай