ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2025м. ДніпроСправа № 904/3199/24 (904/5460/24)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є. за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД (NASKINA INVESMENTS LTD), Лімасол, Кіпр

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ", м. Дніпро, відповідача-2 Foundation investment s.r.o., Чешська республіка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах", м. Дніпро

про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги

Представники:

від позивача: Осадчук В.І., довіреність № б/н від 19.08.2024

від відповідача-1: Осипов О.О., АЕ №1350972 від 15.01.2025

від відповідача-2: не з`явився

від третьої особи: Сидоренко Р.В., трудовий договір (контракт) від 24.03.2020

СУТЬ СПОРУ:

НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД (NASKINA INVESMENTS LTD) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ", відповідача-2 Foundation investment s.r.o. про визнання недійсним Договору №14-03/2024-АК про відступлення права вимоги від 14.03.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ" та Foundation investment s.r.o.

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 31.07.2024 Господарським судом Дніпропетровської області відносно відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ" (49100, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22, ) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/3199/24, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А.Є.

21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/3199/24(904/5460/24) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 18.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті, яке відбудеться 15.01.2025 об 11:20 год. Клопотання НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД (NASKINA INVESMENT LTD) щодо витребування доказів задоволено. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ" та Foundation investment s.r.o. в строк до 15.01.2025 оригінал (для огляду суду) та належним чином засвідчену копію (для приєднання до матеріалів справи) Договору №14-03/2024-АК від 14.03.2024 про відступлення права вимоги.

02.01.2025 від відповідача-1 надійшов відзив б/н від 02.01.2025 на позовну заяву, в якому ТОВ "АГРО КОМПЛЕКТ" просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

07.01.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 07.01.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ".

10.01.2025 ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" подано заяву вих.№10-01/01-05 від 10.01.2025 про вступ у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у справі №904/3199/24(904/5460/24).

15.01.2025 від відповідача-1 надійшла заяві б/н від 14.01.2025 про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю повідомити відповідача Foundation investments s.r.o про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі 904/3199/24 (904/5460/24) у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

15.01.2025 від позивача надійшло заперечення б/н від 15.01.2025 на клопотання відповілача-1 про відкладення розгляду справи.

15.01.2025 позивачем подано заяву б/н від 15.01.2025 про долучення до матеріалів справи доказів направлення процесуальних документів Foundation investments s.r.o.

15.01.2025 від позивача надійшло заперечення б/н від 15.01.2025 на клопотання ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" про залучення у якості третьої особи по справі №904/3199/24(904/5460/24).

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 15.01.2025, з`явився представник позивача та представник відповідача-1.

У судовому засіданні приймав участь представник ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ".

Представник позивача підтримав подане заперечення клопотання ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" про залучення у якості третьої особи по справі №904/3199/24(904/5460/24).

Ухвалою суду від 15.01.2025 заяву ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ" вих.№10-01/01-05 від 10.01.2025 задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" (49100, м. Дніпро, узвіз Кодацький, буд. 2, ). Заяву відповідача-1 б/н від 14.01.2025 про направлення на адресу Foundation investments s.r.o ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі №904/3199/24 (904/5460/24) залишено на розгляді суду. Відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ" б/н від 02.01.2025 повернуто без розгляду. Відкладено судове засідання на 23.01.2025 о 10:30 год. Повторно витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ" та Foundation investment s.r.o. оригінал (для огляду суду) та належним чином засвідчену копію (для приєднання до матеріалів справи) Договору №14-03/2024-АК від 14.03.2024 про відступлення права вимоги.

17.01.2025 відповідачем-1 подано клопотання б/н б/д про долучення письмових пояснень у справі.

21.01.2025 від відповідача-1 надійшло клопотання про залучення доказів у справі.

23.01.2025 позивачем подано заяву б/н від 22.01.2025 про долучення до матеріалів справи доказів направлення заяв по суті з додатками на адресу ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ".

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 23.01.2025, з`явився представник позивача, представник відповідача-1 та представник третьої особи.

У судовому засіданні відповідачем-1 надано для огляду оригінал Договору №14-03/2024-АК від 14.03.2024 про відступлення права вимоги, а також надано клопотання б/н від 23.01.2025 про долучення до матеріалів справи доказів направлення копії Договору про відступлення права вимоги на адресу ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ".

Суд огляну у судовому засіданні оригінал Договору №14-03/2024-АК від 14.03.2024 про відступлення права вимоги.

Суд долучив до матеріалів справи клопотання б/н від 23.01.2025 про долучення до матеріалів справи доказів направлення копії Договору про відступлення права вимоги на адресу ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ".

Представник позивача заперечив проти долучення до матеріалів справи письмових пояснень відповідача-1, посилаючись на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду викладених у поставові від 20.11.2024 по справі №755/8130/23, відповідно до яких суд відмовив у прийнятті письмових пояснень, які за змістом є фактично відзивом.

Суд надав вступне слово представнику позивача та представнику відповідача-1.

Представник позивача підтримав позовну заяву в повному обсязі.

Представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позовних вимог НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД (NASKINA INVESMENTS LTD).

Представник третьої особи заявив усне клопотання про відкладення судового засідання з метою надання додаткового часу для підготовки та подання своїх пояснень щодо предмета позову.

Ухвалою суду від 23.01.2025 в задоволенні усного клопотання позивача про відмову у долученні до матеріалів справи письмових пояснень відповідача-1 відмовлено. Відкладено судове засідання на 06.02.2025 о 12:30 год. Заяву відповідача-1 б/н від 14.01.2025 про направлення на адресу Foundation investments s.r.o ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі №904/3199/24 (904/5460/24) залишено на розгляді суду.

У судове засідання, призначене на 06.02.2025, з`явився представник позивача, представник відповідача-1 та представник третьої особи.

Представник третьої особи надав усні пояснення щодо позовних вимог.

Суд здійснив дослідження доказів у справі.

Ухвалою суду від 06.02.2025 відкладено судове засідання на 13.02.2025 о 10:50 год. Заяву відповідача-1 б/н від 14.01.2025 про направлення на адресу Foundation investments s.r.o ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі №904/3199/24 (904/5460/24) залишено на розгляді суду.

12.02.2025 від відповідача-1 надішли письмові пояснення б/н від 12.02.2025.

У судове засідання, призначене на з`явився представник позивача, представник відповідача-1 та представник третьої особи.

Представник позивача заперечив проти долучення письмових пояснень відповідача-1 до матеріалів справи.

Представник відповідача-1 просив суд долучити письмові пояснення до матеріалів справи, зазначив, що подані письмові пояснення мають посилання на судову практику.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право:

1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;

2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;

3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;

5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;

6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Судом встановлено, що в поданих письмових поясненнях відповідач-1 зазначає, що ціна за Договором №14/03-2024-АК про відступлення права вимоги є економічно обґрунтованою, і не може свідчити про недобросовісність, виведення активів або про вкрай невигідні умови. Таким чином, зважаючи на те, що стягнути заборгованість з а відступленим за Договором №14/03-2024-АК про відступлення права практично неможливо, зважаючи на перебування основного боржника та поручителів у процедурі банкрутства, обґрунтованим є рішення відступити таке право вимоги з великим дисконтом.

Враховуючи, що норми ст. 42 Господарського процесуального кодексу України не встановлюють строків на подання учасниками справи заяв та клопотань, а також те, що дані письмові пояснення не є заявою по суті, суд дійшов висновку про долучення поданих відповідачем-1 письмових пояснень до матеріалів справи.

Однак, частиною 4 ст.165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки письмові пояснення ТОВ «Агро Комплект» містять інші обґрунтування заперечення щодо позовних вимог, аніж ті, що наводилися у відзиві на позов, суд не приймає вказані письмові пояснення до розгляду.

Щодо заяви відповідача-1 б/н від 14.01.2025 про направлення на адресу Foundation investments s.r.o ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі №904/3199/24 (904/5460/24), суд зазначає наступне.

Заява вмотивована посиланням до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (надалі - Гаагзька конвенція 1965 року), та статті 367 ГПК України.

Foundation investment s.r.o (Чеська республіка, Корунни 588/4, Виногради, 120 00 Прага 2) є юридичною особою, створеною за законодавством Чеською Республіки, має місцезнаходження у цій державі, відтак у значенні Закону "Про міжнародне приватне право" та ГПК є іноземною юридичною особою.

Чеська Республіка, на території якої зареєстровано компанію Foundation investment s.r.o, так само як і Україна є учасницею Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року.

Відповідно до статті 8 Гаазької конвенції 1965 року Кожна Договірна Держава може здійснювати вручення судових документів особам, які перебувають за кордоном, без застосування будь-якого примусу безпосередньо за допомогою своїх дипломатичних або консульських агентів. Будь-яка Держава може заявити, що вона заперечує проти такого вручення на її території, крім випадків, коли документ підлягає врученню громадянину Держави походження цих документів.

Згідно із статтею 10 Гаазької конвенції 1965 року Якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує:

а) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном;

Ь) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави;

с) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Отже, можна прийти до висновку про необхідність звернення для надання правової допомоги шляхом направлення доручення про вручення документів Міністерству юстиції України для їх подальшого спрямування до повноважного органу юстиції Чеської Республіки та вручення Foundation investment s.r.o. судових документів по господарській справі №904/3199/24(904/5450/24).

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до статті 41 ГПК У справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах: якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що:

а) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території,

b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Вручати і направляти судові документи в Чеській Республіці можна виключно у спосіб передбачений Гаазькою конвенцією 1965 року - через Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав. В Україні таким центральним органом є Міністерство юстиції України.

Інший спосіб повідомлення Foundation investment s.r.o, як учасника по справі №904/3199/24(904/5460/24), окрім офіційних дипломатичних способів, буде прямим порушення норм міжнародного права з боку суду України.

Український суд має дотримуватись норм міжнародного права, з повагою ставитись до волевиявлення Договірних Держав. Якщо міжнародним договором України, укладення якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України».

Водночас норми чинних міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких

надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і мають більшу юридичну силу щодо всіх інших актів українського законодавства (крім Конституцію України).

Відповідно до норм ГПК України всі судові рішення (ухвали, постанови суду) підлягають врученню учасникам процесу.

Зазначене стосується також і права іноземного суб`єкта господарської діяльності (іноземної юридичної особи) Foundation investment s.r.o. (Чеська республіка, Корунни 588/4, Виногради, 120 00 Прага 2) бути повідомленим належним чином про судовий розгляд.

В Україні існує усталена судова практика (зокрема постанова Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/5257/21), відповідно до якої судові документи можуть не відправлятися за кордон для вручення у разі, якщо іноземна юридична особа має представника на території України, призначеного відповідно до вимог ГПК України, або має офіційне представництво на території України.

Так, судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області розглядається справа №904/1926/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріваж», де Foundation investment s.r.o. неодноразово особисто подавало заяви, клопотання тощо безпосередньо до канцелярії суду.

Зокрема, з відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у справі №904/1926/23:

24.06.2024 до відділу канцелярії суду від Foundation investment s.r.o. (Чеська Республіка, Корунни 588/4, Виногради, 120 00 Прага 2) надійшла заява (вх.№30407/24) про заміну кредитора по справі №904/1926/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" () на правонаступника - Foundation investment s.r.o. (Чеська Республіка, Корунни 588/4, Виногради, 120 00 Прага 2).

04.07.2024 до відділу канцелярії суду від Foundation investment s.r.o. (Чеська Республіка, Корунни 588/4, Виногради, 120 00 Прага 2) надійшла заява (вх.№32104/24) про долучення доказів направлення сторонам копії заяви про заміну кредитора.

15.07.2024 до відділу канцелярії суду від Foundation investment s.r.o. (Чеська Республіка, Корунни 588/4, Виногради, 120 00 Прага 2) надійшли додаткові письмові пояснення від 08.07.2024 до заяви про заміну кредитора на правонаступника (вх№33788/24). За змістом письмових пояснень виконавчий директор компанії Foundation investment s.r.o. Андрій Бондаренко повідомив суд, що саме він, є єдиним засновником та виконавчим директором компанії Foundation investment s.r.o. від початку її заснування, тобто був ним на день укладання Договору про відступлення права вимоги №14-03/2024-АК, на день подання Заяви про заміну кредитора на правонаступника у справі №904/1926/23, а також залишається на сьогоднішній день.

02.08.2024 до відділу канцелярії суду від Foundation investment s.r.o. (Чеська Республіка, Корунни 588/4, Виногради, 120 00 Прага 2) надійшла заява (вх.№36855/24) про заміну кредитора по справі №904/1926/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" () на правонаступника - Foundation investment s.r.o. (Чеська Республіка, Корунни 588/4, Виногради, 120 00 Прага 2).

Наведені обставини вказують на низку ініціатив з боку Foundation investment s.r.o. направлених на залучення юридичної особи до участі у справі №904/1926/23, що в свою чергу вказує на безпосередню обізнаність Foundation investment s.r.o. про існування справи і прийняті у ній судові рішення.

Таким чином, Foundation investment s.r.o. не може не бути не обізнаною й про існування справи №904/3199/24 (904/5460/24), враховуючи, те, що, як було зазначено відповідачем-1 в заяві про відвід судді Соловйової А.Є. від 31.12.2024:

"30.12.2024 НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД подано до господарського суду Дніпропетровської області Заяву про забезпечення позову....

В той же день директор ТОВ "АГРО КОМПЛЕКТ" Шапкін Д.О. зателефонував директору Foundation investment s.r.o. ОСОБА_1 з метою попередити його про те, що до суду надійшла заява про забезпечення позову." (том 1, 201 а.с.).

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/3756/24.

Так, в межах справи №904/3756/24 прийнято ухвалу від 28.11.2024, в якій зазначено наступне:

"26.11.2024 Foundation investment s.r.o. подало до суду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору...

26.11.2024 Foundation investment s.r.o. подало до суду заяву, в якій просить суд поновити строк на подання позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору...

Foundation investment s.r.o. як на підставу визнання причин пропуску строку для подання позовної заяви третьої особи поважними та поновлення процесуального строку посилається на те, що Foundation investment s.r.o. є компанією, що зареєстрована та здійснює діяльність на території Чеської республіки, не є наразі учасником справи та не отримувало жодного процесуального документа. Лише 20.11.2024 з Реєстру судових рішень заявник дізнався про розгляд даної справи та необхідність захищати свої права в її рамках.".

Наведені вище обставини вказують, що неодноразові звернення Компанії Foundation investment s.r.o. до Господарського суду Дніпропетровської області в межах справ №904/1926/23 та №904/3756/24 підтверджують, що юридична особа обізнана про існування справ у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області, не позбавлена можливості забезпечити участь свого представника у розгляді даної справи та користуватися усіма правами та обов`язками визначеними ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача-1 б/н від 14.01.2025.

В судовому засіданні 13.02.2025 оголошене скорочене рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх представників учасників справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.03.2024 між Foundation investments s.r.o (далі - Відповідач-2, Сторона-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Комплект» (далі - Відповідач-1, Сторона-1) було укладено Договір про відступлення права вимоги №14-03/2024-АК (далі за текстом - Договір).

За змістом наведеного договору ТОВ «Агро Комплект» відступило на користь Foundation investments s.r.o частку права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріваж» у розмірі 41 200 000,00 грн, яке виникло на підставі:

Угоди про добровільне погашення заборгованості б/н від 20.07.2017 з Додатковою угодою №1 від 31.12.2017, підписаної між ТОВ «Боріваж» () та ТОВ «Агро Комплект» ();

- Договору №20/07/2017/1 про відступлення прав вимоги (цесії) від 20.07.2017, підписаного між ТОВ «Агро Комплект» () та ТОВ «Агротермінал» ();

- Договору застави №DNHSLON03629/DZ від 14.12.2016, підписаного між ТОВ «Агротермінал» () та АТ КБ «ПриватБанк» ();

- Кредитного договору №DNHSLON03629 від 27.05.2013, (разом з усіма додатками, додатковими угодами і додатковими договорами до нього), підписаного між ТОВ «Боріваж»

() та АТ КБ «ПриватБанк» ();

- Ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2023 в справі №904/1926/23.

Згідно умов п. 4 Договору моментом переходу права вимоги є момент підписання Договору.

Згідно умов п. 5 Договору Сторона-1 зобов`язується передати Стороні-2 належним чином засвідчені копії всіх відповідних документів, які підтверджують право вимоги, що відступається за Договором та інформацію, яка є важливою для його реалізації, в день укладання сторонами Договору.

Умови оплати відступленого права встановлені п. 6 Договору та передбачають виплату Стороною-2 на користь Сторони-1 компенсацію в розмірі 50 000,00 євро шляхом перерахування на рахунок Сторони-1.

Пунктом 7 Договору передбачено термін сплати компенсації до 31.12.2026.

Позивач вважає зазначений Договір недійсним у зв`язку з тим, що він вчинений всупереч принципам добросовісності та недопустимості зловживання правом, які визначені ст.ст. 2 та 13 Цивільного кодексу України, є фраудаторним та фіктивним, оскільки його було укладено ОСОБА_2 як директором ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» з метою позбавлення ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» фінансових активів.

Так, Засновником ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» () у розмірі 100% статутного капіталу до 11.02.2022 була компанія нерезидент - НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД (NASKINA INVESMENT LTD).

11.02.2022 відбулись зміни в складі учасників ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» (реєстраційна дія 009038765), а саме: виключено Наскіна Інвестментс Лтд із складу засновників ТОВ та додано засновником ОСОБА_2 , який на той час був директором підприємства. Станом на дату подання позовної заяви 100% корпоративних прав ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» належить ОСОБА_2 .

При цьому, Позивач зазначив, що Компанія Наскіна Інвестментс Лтд не укладала жодних правочинів та не надавала повноважень іншим особам, які були б спрямовані на відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ».

Наскіна Інвестментс Лтд було вжито заходів для з`ясування причин та підстав втрати права власності на корпоративні права ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ». У результаті з`ясування обставин встановлено наступне.

Так, Позивач зазначив, що невстановлені особи, підробили довіреність від 15.01.2019, відповідно до якої Наскіна Інвестментс Лтд нібито уповноважує ОСОБА_3 , у тому числі, розпоряджатися корпоративними правами ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ», які належали Наскіна Інвестментс Лтд.

10.02.2022, на підставі підробленої довіреності, ОСОБА_3 від імені Наскіна Інвестментс Лтд уклала договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» та підписала акт прийому-передачі частки в статутному капіталі, відповідно до яких 100% частки статутного капіталу ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» передано ОСОБА_2 .

З метою підтвердження незаконності довіреності від 15.01.2019, представники Наскіна Інвестментс Лтд звернулися до юридичної компанії в Республіці Кіпр ТОВ «Георгіадіс енд Пелідс» (Georgiades & Pelides LLC) для встановлення дійсності апостилю на довіреність та обставин нотаріального засвідчення вказаної довіреності.

Відповідно до інформації, наданої Міністерством юстиції та громадського порядку Республіки Кіпр, апостиль на довіреності від 15.01.2019, на підставі якої діяла ОСОБА_3 , не верифіковано, тобто апостиль не є справжнім.

Також, перевіряючи справжність підписів попереднього керівника та нотаріуса на вказаній довіреності, виявлено, що у журналах та реєстрах ТОВ «Симеу енд Коннаріс» (Symeou & Konnaris LLC) (у 2019 вказана компанія здійснювала управління активами НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД, а її співробітниця ОСОБА_4 одночасно була керівником НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД) відсутні будь-які відомості про видачу зазначеної довіреності, а попередній керівник ОСОБА_4 хоч і визнає, що підпис на довіреності схожий на її, але вона не пам`ятає і не може підтвердити його дійсність, а також не пам`ятає про факт видачі вказаної довіреності.

Крім того, Позивач зазначив, що ТОВ «Симеу енд Коннаріс» (Symeou & Konnaris LLC) повідомило про те, що нотаріус Маріус Крістофі (нотаріус, чий підпис нібито стоїть на довіреності) помер у жовтні 2018 року, тобто до дати видачі цієї довіреності.

У подальшому, ТОВ «Георгіадіс енд Пелідс» (Georgiades & Pelides LLC) отримало підтвердження, що повноваження ОСОБА_5 припинено 19.10.2018 у зв`язку з його смертю.

Таким чином Позивачем було встановлено, що довіреність, на підставі якої діяла ОСОБА_3 , є підробленою, оскільки вона містить підроблений апостиль, та, на думку Позивача, має підроблений підпис попереднього керівника НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД.

31.05.2024 представник НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД звернувся до Головного слідчого управління Національної поліції України із заявою про вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 Кримінального кодексу України, а саме про те, що не встановлена група осіб, підробивши довіреність НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД, шахрайським шляхом заволоділи часткою у розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ», вартість активів якого становить 1 мільярд 233 мільйони 806 тисяч (відповідно до фінансової звітності станом на грудень 2023 року), чим завдало НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД матеріальні збитки в особливо великих розмірах.

На підставі вказаної заяви Головним слідчим управлінням Національної поліції України розпочато та проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001047 за фактом вчинення відносно НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

24.07.2024 в рамках вказаного кримінального провадження за клопотанням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було накладено арешт на право вимоги до ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» (), яке виникло на підставі договору відступлсння права вимоги №24/01/23АК від 06.01.2023, в тому числі, але не виключно, шляхом заборони: адміністратору електронної торгової системи ProZorro. Продажі, Державному підприємству "ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ", організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, вчиняти будь-які дії направлені на організацію та/або проведення відкритих торгів (аукціонів); оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги; приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов`язані з предметом торгів, а також на всі права вимоги до ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» (), які виникли на підставі договорів, укладених після 14.02.2022.

Вказана ухвала слідчого судді містить відомості про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що не встановлена група осіб, підробивши та використавши підроблену довіреність, шляхом обману заволоділа належними компанії НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД - 100% корпоративних прав ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» (), вартість активів якого становить понад 1,233 млрд грн, чим завдано матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Згідно з листом прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням закону у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора Хіміча Станіслава від 01.08.2024 №09/3/2-8465-24 установлено, що наразі особи, які контролюють господарську діяльність ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» (), вчиняють дії, спрямовані на розтрату майна підприємства, а також його переведення на підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності.

Зокрема, ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ», не будучи факторинговою компанією, витрачає власні ресурси на безнадійні заборгованості сторонніх юридичних осіб, укладає очевидно невигідні та ризиковані договори (як-от договір відступлення права вимоги № 24/01/23АК від 06.01.2023 року) з метою досягнення злочинних цілей в інтересах, у тому числі, третіх осіб.

Згідно з листом прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням закону у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора Хіміча Станіслава від 19.09.2024 № 09/3/2-8465-24 у ході розслідування провадження отримано відомості, що з метою отримання контролю над зерновим терміналом організована група осіб шахрайським шляхом заволоділа корпоративними правами ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» (), що призвело до настання збитків в особливо великих розмірах.

Отже, Позивач зазначив, що як встановлено компетентними органами, шахрайські дії щодо заволодіння активами ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» (), перереєстрованого за підробленими документами, реалізовуються, як правило, через укладення договорів відступлення прав вимоги.

Позивач вважає оспорюваний Договір фраудаторним з огляду на те, що:

1) Договір про відступлення права вимоги укладено на вкрай невигідних умовах: сума правочину становить менш ніж 5% від основного зобов`язання, яке є предметом Договору;

2) і навіть ця сума не була фактично сплачена у зв`язку із встановленням строку оплати - до 31.12.2026;

3) Договір було укладено після здобуття ОСОБА_2 повного контролю над ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» з метою позбавлення підприємства фінансових активів;

4) Договір укладено за відсутності будь-якого забезпечення;

5) наявність інших подібних договорів;

6) здійснення купівлі-продажу прав вимоги не узгоджується з основним видом діяльності ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ»;

7) він вчинений за відсутності наміру на здійснення правомірної господарської діяльності та реальне виконання умов договору.

Позивач зазначив, що Договір відступлення права вимоги №14-03/2024-АК від 14.03.2024, укладений між ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» та Foundation investment s.r.o. порушує права та охоронювані законом інтереси компанії НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД, яка як єдиний законний учасник ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

В матеріалах справи міститися відзив відповідача-1, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ" заперечує проти задоволення позовних вимог НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД в повному обсязі.

В обґрунтування заперечення проти задоволення позовних вимог, відповідач-1 посилається на те, що Компанія НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД не стороною Договору №14-03/2024-АК від 14.03.2024 про відступлення права вимоги від 12.10.2023 року. Також НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД не є кредитором у справі про банкрутство.

Відповідач-1 зазначив, що навіть якби компанія НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД була учасником ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» вона б все одно не мала права на подання позовної заяви про визнання недійсним договору, що укладений товариством, оскільки В Україні діє принцип так званої «корпоративної завіси», відповідно до якої, учасник товариства не має права оскаржувати правочини, які укладені товариством.

Також, відповідач-1 у поданому відзиві зазначив, що позивач не довів конкретних фактів порушення його майнових прав та інтересів, також не зазначив, які його права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором.

Відтак ТОВ «Агро Комплект» вважає, що права компанії Наскіна Інвестментс Лтд не порушуються Договором, що оскаржується, так як позивач не є стороною правочину, не є кредитором у справі про банкрутство ТОВ «Агро Комплект», а також не є учасником ТОВ «Агро Комплект».

Представник третьої особи надав аналогічні пояснення.

Позивач у відповіді на відзив відповідача-1 зазначив, що НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД є заінтересованою особою стосовно оспорюваного правочину та має у ньому конкретний майновий інтерес. Зазначає, що викладені у позові обставини є винятковими обставинами, які дозволяються так зване проникнення за «корпоративну завісу» відповідно до постанови Верховного Суду від 14.10.2024 у справі №910/2736/22 (910/3040/24). Зокрема акцентує на тому, що ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ», укладаючи оспорюваний правочин, свідомо погіршила свій майновий стан.

Предметом доказування у цій справі є наявність обставин, з яким закон пов`язує недійсність укладеного правочину, а саме: відсутність реального наміру вчинення господарських операцій, якими опосередковується виконання спірного правочину, відсутність будь-якої ділової чи підприємницької мети, фраудаторність спірного правочину.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з таких підстав та встановлених обставин.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського ту, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених економ до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом входів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Разом з тим, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В постанові від 28.10.2020 по справі № 910/10963/19 (п. 57.2.2.-57.2.3) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зробив правовий висновок про те, що добросовісність є однією із основоположних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті З ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У вказаній справі предметом оскарження є Договір №14-03/2024-АК про відступлення права вимоги від 14.03.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО КОМПЛЕКТ» та Foundation investment s.r.o. з підстав, передбачених ст. 2 та ст. 13 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) зазначила, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що за змістом оскаржуваного договору ТОВ «Агро Комплект» відступило на користь Foundation investments s.r.o частку права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріваж» у розмірі 41 200 000,00 грн.

Умови оплати відступленого права встановлені п. 6 Договору та передбачають виплату Стороною-2 на користь Сторони-1 компенсацію в розмірі 50 000,00 євро шляхом перерахування на рахунок Сторони-1.

Пунктом 7 Договору передбачено термін сплати компенсації до 31.12.2026.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Комплект» відступило на користь Foundation investments s.r.o частку права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріваж» у розмірі 41 200 000,00 грн за компенсацію, що на дату укладення договору (14.03.2024) за курсом, встановленим Національним банком України (1 Євро - 42,4183 грн) становить 2 120 915,00 грн, що складає 5,15% від розміру відступленого права вимоги. При цьому строк сплати компенсації відтермінований майже на 3 роки.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Статтею 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У свою чергу, відповідно до положень абзацу 4 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, укладання господарського договору та інших угод є підставою для виникнення господарського зобов`язання.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 193 ГК України).

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За загальними положеннями про недійсність правочину, визначеними статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України.

Згідно із положеннями частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю недоліків його складових елементів, зокрема: незаконність змісту правочину, недотримання форми, невідповідність дефекту суб`єктного складу, невідповідність волевиявлення внутрішній волі.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так, як вбачається з обставин, встановлених у справі №904/3199/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ", укладаючи оскаржуваний договір Відповідач-1 вже мав кредиторську заборгованість перед Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" у розмірі 6 419 200,00 грн, яка виникла з 31.12.2023 на підставі Договору №12-10-2023 про відступлення права вимоги від 12.10.2023.

Водночас, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності (аналогічні викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 03.03.2020 у справі №910/7976/17, від 03.03.2020 у справі №904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17), постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №755/17944/18 (провадження №61-17511св19) та від 28.11.2019 у справі №910/8357/18).

В Постанові Верховного Суду від 19.10.2021 у справі №910/2920/20 (910/14218/20) зазначено "Згідно із ч. ч. 2 та 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому, усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може.".

Суд, враховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду, зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ", на момент відчуження активу - права вимоги в сумі 41 200 000,00 грн, вже мав заборгованість перед ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" в сумі 6 419 200,00 грн, строк оплати якої настав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ" здійснив вочевидь економічно необґрунтовану дію, оскільки внаслідок вчинення оскаржуваного правочину Відповідач-1 суттєво зменшив розмір власних активів.

З огляду на викладені вище обставини суд дійшов висновку щодо явної економічної недоцільності укладення договору №14-03/2024-АК про відступлення права вимоги від 14-03/2024-АК для ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ». Судом встановлено, що Договір №14-03/2024-АК про відступлення права вимоги від 14.03.2024 вчинений ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» не відповідає критеріям розумності, в ньому відсутня економічна доцільність, відсутня ділова мета, та вказаний правочин є недобросовісним, а отже договір №14-03/2024-АК про відступлення права суперечить вимогам закону.

Суд наголошує, що правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

У статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Положення частини 2 статті 16 ЦК України та статті 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

ЦК України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14, від 30.11.2016 у справі № 910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладена у постанові від 14.05.2024 по справі №911/2275/22).

У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Викладене узгоджується з позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2024 у справі №910/12787/17.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Для такого визнання з огляду на приписи статті 5 ЦК України суд має застосувати акт цивільного законодавства, чинний на момент укладення договору (такі висновки сформульовано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 і від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17).

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).

В той же час, як було встановлено судом, Компанія НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД не є стороною Договору №14-03/2024-АК про відступлення права вимоги від 14.03.2024. Також НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД не є кредитором у справі про банкрутство.

Слід також зазначити, що навіть якби НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД було учасником ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» воно б все одно не мало право на подання позовної заяви про визнання недійсним договору, що укладений товариством.

В Україні діє принцип так званої «корпоративної завіси», відповідно до якої, учасник товариства не має права оскаржувати правочини, які укладені товариством. Вказане узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду у постанові від 08.10.2019 по справі №916/2084/17, позицією Великої палати Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 по справі №522/22473/15-ц .

Від так, позивач не має права на оскарження Договору про відступлення права вимоги, так як він не порушує прав компанії НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТС ЛТД.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, той факт, що оспорюваний правочин не порушує прав і законних інтересів позивача, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД.

Щодо надання оцінки доводам кожної зі сторін, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Відповідно до частини 9 ст.145 Господарського процесуального кодексу України, у випадку залишення без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що суд за результатом розгляду даної справи дійшов висновку про повну відмову у задоволенні позову, підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.12.2024 по справі №904/3199/24(904/5460/24).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову НАСКІНА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД (NASKINA INVESMENT LTD) (Республіки Кіпр реєстраційний номер 287261 юридична адреса: 155 Архієпіскопу Макаріу ПІ, ПРОТЕАС ХАУС, 5 поверх, 3026, Лімассол, Кіпр) до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО КОМПЛЕКТ" (49100, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22, ), відповідача-2 Foundation investment s.r.o. (компанія створена та зареєстрована у Чешській Республіці, реєстраційний номер 212 83 885, реєстраційний номер 212 83 885, юридичний офіс: Korunni 588/4, Vinohrady, 120 00 Praha 2, Czech Repablik.), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" (49100, м. Дніпро, узвіз Кодацький, буд. 2, ) про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.02.2025.

Суддя А.Є. Соловйова