ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року

м. Київ

cправа № 916/33/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючої), Ємця А.А. і Жайворонок Т.Є.,

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.,

представників учасників справи:

позивача - комунального підприємства "Білгород-Дністровськводоканал" - Гурова Ю.І. (у порядку самопредставництва),

відповідача - фізичної особи-підприємця Касперовича Сергія Івановича - Касперович Д.С. - адвокат (ордер від 29.01.2025 ВН № 1467078),

розглянув касаційну скаргу комунального підприємства "Білгород-Дністровськводоканал" (далі - Підприємство)

на рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024

(суддя Гут С.Ф.) та

постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2024

(головуючий - суддя Колоколов С.І., судді: Принцевська Н.М. і Діброва Г.І.)

у справі № 916/33/24

за позовом Підприємства

до фізичної особи-підприємця Касперовича Сергія Івановича (далі - Підприємець)

про стягнення 2 800 000 грн. заборгованості.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Підприємство звернулося з позовом до Підприємця про стягнення 2 800 000 грн. заборгованості за поставлений товар неналежної якості відповідно до договору поставки від 22.12.2022 № 22/12-2 (далі - Договір).

Позов мотивовано тим, що Підприємцем поставлено товар неналежної якості, який має дефекти, які унеможливлюють його роботу та подальше використання, що надає право вимагати повернення сплачених коштів на підставі статті 678 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.06.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2024, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів мотивовані не доведенням позивачем факта поставки відповідачем товару неналежної якості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі Підприємство просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Обґрунтовуючи підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скаржник посилається на:

- не врахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо досудового врегулювання спору, передбаченого статтею 19 ГПК України, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 914/2649/17, постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 904/4628/17, від 18.06.2019 у справі № 910/7476/18;

- неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень частин першої та другої статті 673 ЦК України у їх системному застосуванні з приписами статті 679 ЦК України за відсутності висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах.

Доводи іншого учасника справи

Підприємець у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх помилковість та про законність і обґрунтованість рішення і постанови судів попередніх інстанцій, і просить оскаржувані рішення і постанову залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено таке.

Підприємцем (продавець) та Підприємством (покупець) укладено Договір, за умовами якого:

- продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, визначений у пункті 1.2 Договору (товар), а покупець зобов`язується прийняти зазначений товар і оплатити його вартість відповідно до умов цього Договору (пункт 1.1);

- характеристики товару: "Спеціалізована машина для гідродинамічної промивки та очистки каналізаційних колекторів у поєднанні з асенізаційною машиною" на шасі WMAT32M832M240522, класифікація за ДК 021:2015 - 42990000-2 Машини спеціального призначення, різні, 1997 року випуску номер шасі, згідно Специфікації (додаток № 1 до Договору), яка є його невід`ємною частиною (пункт 1.2);

- товар належить продавцю на підставі права власності на момент підписання акта приймання-передачі, не знаходиться в заставі, під арештом, і не є предметом позовів третіх осіб (пункт 1.3);

- документи, що передаються разом з товаром: договір купівлі-продажу; акт прийому-передачі; видаткова накладна (пункт 1.4);

- документи на товар виписуються продавцем та передаються разом з товаром представнику покупця (пункт 3.4);

- на п`ять ключових систем автомобіля, а саме: силовий агрегат, коробка перемикання передач, вакуумний насос, насос високого тиску, ємність, надається гарантія продавцем на строк 3 місяці (пункт 3.5);

- датою прийому-передачі товару вважається дата підписання та завірення печаткою (за наявності) видаткової накладної та акта приймання-передачі уповноваженим представником покупця. Остаточний перехід права власності на товар відбувається після 100% оплати за товар (пункт 3.6);

- вартість товару, що є предметом цього договору, складає 2 800 000 грн. без ПДВ: за рахунок коштів місцевого бюджету 2 491 750 грн.; за рахунок власних коштів Підприємства 308 250 грн. (пункт 4.1);

- розрахунки за поставлений товар здійснюються покупцем за фактом отримання товару протягом 7 робочих днів з дати передачі йому товару продавцем, що підтверджується підписанням акта приймання-передачі та видаткової накладної (пункт 4.5);

- за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором винна сторона несе відповідальність відповідно до чинного законодавства України і зобов`язана відшкодувати іншій стороні всі заподіяні таким невиконанням чи неналежним виконанням збитки (пункт 5.1);

- цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 9.1);

- всі повідомлення у зв`язку із виконанням цього Договору повинні бути оформлені в письмовому вигляді і будуть вважатися такими, що відправлені належним чином, якою вони відправлені цінним листом з описом, або доставлені кур`єром під розписку на зазначені адреси сторін (пункт 10.1).

Договір підписано представниками сторін та скріплено печаткою покупця.

Підприємцем та Підприємством 23.12.2022 підписано без зауважень та/або доповнень акт приймання-передачі до Договору, за яким останнім прийнято відповідний товар. Також 23.12.2022 між сторонами без зауважень та/або доповнень підписано видаткову накладну № 1144 стосовно приймання товару загальною вартістю 2 800 000 грн.

Підприємство в електронній системі закупівель опубліковано звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2022-12-23-014865-a стосовно укладеного Договору із назвою предмета та загальною вартістю 2 800 000 грн.

Підприємство 29.12.2022 перераховано Підприємцю 308 250 грн. та 2 491 750 грн.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2023 у справі № 495/664/23 накладено арешт у виді заборони відчуження та розпорядження на транспортний засіб MAN модель 19.403 FLS/N, 1997 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться у володінні Підприємства.

Зі змісту даної ухвали вбачається, що Білгород-Дністровською окружною прокуратурою забезпечується нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні від 06.01.2023 № 0000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України, досудове розслідування в якому здійснюється слідчими СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

За даними фахівців підприємств житлово-комунального господарства, придбана Підприємством спеціалізована машина, може коштувати близько 2 200 000 грн., при цьому в розділі "опис окремої частини або частин предмета закупівлі" замовником не зазначено стан предмета закупівлі (новий чи бувший у використанні).

Таким чином, вартість придбаної спеціалізованої машини для гідродинамічної промивки та очистки каналізаційних колекторів у поєднанні з асенізаційною машиною, марки МАN модель 19.403 FLS/N, 1997 року випуску, можливо завищено на 600 000 грн., чим нанесено матеріальної шкоди місцевому бюджету на зазначену суму.

Бухгалтером складено довідну записку керівнику Підприємства стосовно того, що відносно спеціалізованої машини для гідродинамічної промивки та очистки каналізаційних колекторів у поєднанні з асенізаційною машиною марки MAN модель 19.403 FLS/N з грудня 2022 року по лютий 2023 року не проводилося списання паливно-мастильних матеріалів у зв`язку з тим, що автомобіль не виконує своїх безпосередніх функцій та є не працюючим.

03.05.2023 начальником автотранспорту складено службову записку керівнику Підприємства стосовно наявності чисельних дефектів спеціалізованої машини для гідродинамічної промивки та очистки каналізаційних колекторів у поєднанні з асенізаційною машиною марки MAN, внаслідок яких машина не готова до експлуатації.

27.03.2024 начальником автотранспорту Підприємства Ліпецьким І.В. складено нотаріально оформлено заяву, в якій зазначає про займану посаду, те, що багатофункціональна каналопромивальна машина (MAN 19.403 FLS/N, 1997 року випуску) придбана Підприємством. Повідомляє, що на його думку, вказана машина знаходиться у незадовільному технічному стані, а саме: металоконструкція несущої рами, підрамника, та спеціалізованої установки піддається активній корозії, з`єднання трубопроводів та ємностей теж піддаються активній корозії, рукава високого тиску знаходяться в незадовільному стані; стан силового агрегату та основних насосів особі не відомий, оскільки жодних технічних випробувань не проводилось з причини неможливості експлуатації вказаної машини через стан у якому вона знаходиться; електрообладнання та проводка потребує ремонту та часткової заміни; за його посиланням, машина потребує відновлюваного ремонту. Експлуатація машини на даний момент неможлива.

Крім цього, в матеріалах наявні докази із кримінального провадження №0000002, а саме: протокол огляду від 03.03.2023, висновок експерта №23-191 транспортно-товарознавчої експертизи та висновок експерта №659 судової економічної експертизи.

За доводами позивача, Підприємець поставив товар неналежної якості, який має дефекти, які унеможливлюють його роботу та подальше використання, що надає право вимагати повернення сплачених коштів, при цьому посилається на приписи статті 678 ЦК України, які надають право покупцю відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Суди попередніх інстанцій зазначили, що умовами пункту 3.5 Договору передбачено, що на п`ять ключових систем автомобіля, а саме: силовий агрегат, коробка перемикання передач, вакуумний насос, насос високого тиску, ємність, надається гарантія продавцем на строк 3 місяці. 23.12.2022 покупцем та продавцем підписано без жодних зауважень та/або пропозицій акт приймання-передачі разом із видатковою накладною.

Для покладення на відповідача відповідальності за поставку товару неналежної якості, позивач повинен дотриматися певного алгоритму дій передбачених Договором та законодавством.

Сторони погодили, що всі повідомлення у зв`язку із виконанням цього Договору повинні бути оформлені в письмовому вигляді і будуть вважатися такими, що відправлені належним чином, якою вони відправлені цінним листом з описом, або доставлені кур`єром під розписку на зазначені адреси сторін (пункт 10.1 Договору). Натомість, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з повідомленням про відмову від Договору та з вимогою про повернення сплаченої за товар грошової суми.

В силу приписів статті 676 ЦК України гарантійний строк розпочався з моменту передачі (отримання) відповідного товару Підприємцем, у той же час, відповідно до статті 688 ЦК України Підприємство зобов`язано повідомити продавця в разі виявлення недоліків якості переданого товару, при цьому, доказів звернення до Підприємця протягом встановленого частиною третьою статті 680 ЦК України та пунктом 3.5 Договору строку Підприємством не надано.

В судах попередніх інстанцій, позивач посилався на те, що в межах досудового розслідування отримав статус потерпілої особи та після ознайомлення із матеріалами кримінального провадження отримав копії документів, які, за його посиланням, додаткового підтверджують факт того, що відповідний автомобіль має дефекти, виявлені відразу після його придбання.

Суд першої інстанції враховуючи те, що наявність статусу потерпілого передбачає право на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, у той же час, можливість їх розголошення, в контексті даної справи, подання до суду, як доказу в підтвердження власної позиції, передбачає необхідність отримання відповідного письмового дозволу свідчого або прокурора, відтак, не надав оцінки представленим Підприємством та отриманих в межах досудового розслідування доказам, адже надання відповідної оцінки, за відсутності письмової згоди на їх розголошення, порушуватиме приписи Конституції України, ГПК України та Кримінального процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погодився, однак зазначив, що докази із кримінального провадження №0000002, на які посилається позивач а саме, висновок експерта №23-191 транспортно-товарознавчої експертизи та висновок експерта №659 судової економічної експертизи не стосуються предмета даного спору та не підтверджують підстави позову, з огляду на те, що вказаними висновками експертів досліджувалася ринкова вартість транспортного засобу, що є предметом Договору, а також питання щодо завищення ціни вказаного транспортного засобу, натомість у рамках даної справи, позивач вимагає повернення сплаченої за товар грошової суми у зв`язку з його неналежною якістю.

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вони не підтверджують поставку Підприємцем товару неналежної якості відповідно до Договору.

Доказів того, що Підприємством реалізовано право на відмову від Договору відповідно до його умов або загальних умов, передбачених приписами ЦК України, до матеріалів справи не додано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження за касаційною скаргою в даній частині у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2024 у справі №191/4364/21, ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №902/1076/24, від 09.08.2024 у справі №127/22428/21, постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №753/11009/19, від 27.07.2021 у справі №585/2836/16-ц, в яких означено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

Що ж до визначення подібних правовідносин за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, то в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин:

- для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями;

- з-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими;

- подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи [див. постанови від 27.03.2018 у справі №910/17999/16 (пункт 32); від 25.04.2018 у справі №925/3/17 (пункт 38); від 16.05.2018 у справі №910/24257/16 (пункт 40); від 05.06.2018 у справі №243/10982/15-ц (пункт 22); від 31.10.2018 у справі №372/1988/15-ц (пункт 24); від 05.12.2018 у справах №522/2202/15-ц (пункт 22) і №522/2110/15-ц (пункт 22); від 30.01.2019 у справі №706/1272/14-ц (пункт 22)]. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

Причиною спору зі справи стало питання про наявність чи відсутність підстав для стягнення з Підприємця заборгованості за поставлений товар неналежної якості. Позивач посилається на статтю 678 ЦК України, яка надає право покупцю відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

У справі № 914/2649/17 (постанова від 12.02.2019) розглядався спір про внесення змін до договору оренди нежитлових приміщень щодо встановлення ринкової вартості об`єкта оренди, нового розміру орендної плати та методики її обчислення, а також строку оплати та наслідків прострочення сплати орендної плати у вигляді дострокового розірвання договору, зміни розміру пені, що належить до стягнення. Позов було обґрунтовано тим, що умови договору щодо вартості об`єкта оренди та розміру орендної плати не відповідають чинному законодавству, а остання оцінка об`єкта оренди проводилась понад 20 років тому, що суперечить приписам частини другої статті 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та є підставою для внесення змін у договір відповідно до частини другої статті 19, частини другої статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статей 632 та 762 ЦК України.

У справі № 904/4628/17 розглядався спір про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення з відповідача вартості неякісного товару та штрафних санкцій за порушення умов договору купівлі-продажу.

Суди задовольняючи позов виходили з того, що наявними у справі доказами підтверджена наявність правових підстав для розірвання договору та стягнення з відповідача вартості неякісного товару, оскільки укладаючи оскаржуваний договір, позивач розраховував отримати працездатні трансформатори належної якості, які планував використати в своїй господарській діяльності для наступного продажу, проте отримав неякісний товар, який його зобов`язав замінити кінцевий покупець через непрацездатність та небезпечний стан.

У справі № 910/7476/18 розглядався спір про стягнення заборгованість за надані послуги охорони, пеню, 3% річних та інфляційні збитки. Задовольняючи позов у справі суди виходили з відсутності доказів належного виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості наданих охоронних послуг.

У даній же справі суди попередніх інстанцій відмовили у задоволенні позовних вимог оскільки надані позивачем докази не підтверджують поставку Підприємцем товару неналежної якості відповідно до Договору, а не тому, що позивачем порушено процедуру досудового врегулювання спору, про що зазначає Підприємство у касаційній скарзі.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги та аналізу висновків судів попередніх інстанцій Судом встановлено, що посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції наведених висновків Верховного Суду, які містяться у постановах Верховного Суду у справах №№ 914/2649/17, 904/4628/17, 910/7476/18, - не можуть бути взяті до уваги, оскільки правовідносини у справі, що розглядається, і в зазначених скаржником справах істотно відмінні (у справі, що розглядається, з одного боку, і в згаданих справах з іншого) за предметом позову, підставами позову і фактично-доказовою базою - встановленими судами обставинами справи і зібраними та дослідженими в них доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято судове рішення. Наведене виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах за змістовним, суб`єктним, об`єктним критеріями.

Отже, наведена Підприємством підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Крім того, касаційне провадження у даній справі відкрито на підставі пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості; постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості. У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, покупець має право відмовитись від прийняття та оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення оплаченої суми.

Частинами першою, другою статті 673 ЦК України визначено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Норми статей 675, 678, 679, 680 ЦК України передбачають, зокрема, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості у момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Гарантії якості товару, визначені статтею 675 ЦК України, вказують, зокрема, що договором або законом може бути передбачений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк) (частина друга статті 675 ЦК України),

Статтею 678 ЦК України передбачено правові наслідки передання товару неналежної якості. За положеннями частини першої цієї статті покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

При цьому в силу положень частини першої статті 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві, або з причин, які існували до цього моменту.

У свою чергу, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Суд апеляційної інстанцій, застосувавши наведені приписи законодавства, встановивши всі обставини даної справи та надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, встановивши, що позивач не звертався до відповідача з будь-якими претензіями будь-якого характеру стосовно придбаного товару; докази із кримінального провадження №0000002 не стосуються предмета даного спору та не підтверджують підстави позову, з огляду на те, що вказаними висновками експертів досліджувалася ринкова вартість транспортного засобу, а також питання щодо завищення ціни вказаного транспортного засобу, погодився з висновком суду першої інстанції про не доведення позивачем факта поставки відповідачем товару неналежної якості.

Доводи касаційної скарги даного висновку не спростовують.

Відповідно до приписів пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність / відсутність подібності правовідносин та наявність / відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд виходить з того, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 311 ГПК України).

За результатами касаційного перегляду Суд не встановив неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюють суди на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності, та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

Верховний Суд зазначає, що викладені у касаційній скарзі доводи Підприємства про наявність передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України підстав для подання касаційної скарги стосуються переважно заперечення обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, та зводяться до їх переоцінки, що разом з тим не може бути предметом розгляду в касаційному порядку в силу приписів частини другої статті 300 ГПК України.

Верховний Суд зазначає, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням відповідно до статті 86 ГПК України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За приписами статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Інші доводи касаційної скарги стосовно постановлення оскаржуваних судових рішень ґрунтуються на тому, що Підприємство не погоджується з оцінкою доказів, яка була здійснена як судом першої, так і апеляційної інстанцій.

Разом з тим, Суд зазначає, що зміст судових рішень свідчить про те, що суди попередніх інстанцій надали оцінку обставинам та наданим сторонами доказам, до переоцінки яких, в силу приписів статті 300 ГПК України, суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

З урахуванням наведеного Судом приймаються доводи, наведені у відзиві Підприємця на касаційну скаргу, у частині, яка узгоджується з даною постановою.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З огляду на викладене визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції Суд вважає, що доводи Підприємства викладені у касаційній скарзі на рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2024, про неврахування висновків щодо застосування норми права, викладених у постановах Верховного Суду, не підтвердилися та не спростовують висновку суду апеляційної інстанції, а тому касаційне провадження за касаційною скаргою Підприємства в частині підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно закрити, а в частині підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судові витрати

Судовий збір сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на Підприємство, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтею 129, пунктом 5 частини першої статті 296, статтями 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою комунального підприємства "Білгород-Дністровськводоканал" на рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 у справі № 916/33/24 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, - закрити.

2. Касаційну скаргу комунального підприємства "Білгород-Дністровськводоканал" на рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 у справі № 916/33/24 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, - залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 у справі № 916/33/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя А. Ємець

Суддя Т. Жайворонок