ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття підготовчого провадження та призначення справи

до судового розгляду по суті

13 лютого 2025 року м. Рівне Справа № 918/1202/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В,Г., при секретарі судового засідання Гупелюк О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

позивача 1) Рівненської обласної ради

позивача 2) Західного офісу Держаудитслужби

до відповідача 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ"

до відповідача 2) Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів

за участю сторін:

Представник прокуратури Немкович Ігор Іванович (в залі суду) - службове посвідчення № 071608 від 01 березня 2023 року

Представник позивача Кравчук Надія Петрівна (в залі суду) - (позивача 2 - Західного офісу Держаудитслужби) - посвідчення АБ № 006148 від 01 грудня 2020 року

Представник відповідача Якимчук Ольга Михайлівна (в залі суду) - (відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ") - посвідчення адвоката № 000152 від 14 лютого 2018 року

Представник відповідача Грицай Інна Олександрівна (в залі суду) - (відповідача 2 - Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради) - ордер серія ВК № 1160457 від 11 лютого 2025 року; посвідчення адвоката № 2256 від 28 липня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2024 року Керівник Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача 1) Рівненської обласної ради та позивача 2) Західного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" та відповідача 2) Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів.

Ухвалою суду від 06 січня 2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/1202/24. Визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 28 січня 2025 року.

10 січня 2025 року через підсистему електронний суд від представника позивача-2 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень.

21 січня 2025 року через підсистему електронний суд від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

22 січня 2025 року через підсистему електронний суд від представника відповідача-2 надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.

23 січня 2025 року через підсистему електронний суд від представника позивача-1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

24 січня 2025 року через підсистему електронний суд від Рівненської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив, в якому останні просили задоволити позовні вимоги.

27 січня 2025 року через підсистему електронний суд від представника відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

27 січня 2025 року через підсистему електронний суд від представника відповідача-1 надійшло клопотання про зупинення розгляду справи.

28 січня 2025 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року підготовче провадження відкладено на 11 лютого 2025 року.

07 лютого 2025 року через підсистему електронний суд від позивача 2 надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у даній справі.

10 лютого через підсистему електронний суд від відповідача 1 надійшли додаткові пояснення.

11 лютого 2025 року через підсистему електронний суд від відповідача 2 надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі.

11 лютого 2025 року від позивача 2 надійшли заперечення на письмові пояснення відповідача 1.

В судовому засіданні 11 лютого 2025 року представники відповідачів 1 та 2 підтримали свої клопотання про зупинення розгляду даної справи, у свою чергу представник прокуратури та позивача 2 заперечили щодо зупинення розгляду справи.

Як вбачається із клопотань відповідачів 1 та 2 про зупинення розгляду даної справи до набрання законної сили рішення суду у справі №460/12813/24, які є подібними за своїм змістом, останні обґрунтовують необхідність зупинення розгляду справи наступним.

Рівненським окружним адміністративним судом розглядається справа N 460/12813/24 за адміністративним позовом Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби №131704-14/1193-2024 "Про усунення виявлених порушень законодавства" від 19.04.2024.

Відповідно до ухвали суду від 19.12.2024 року у справі №460/12813/24 Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

При цьому, заявлена вимога прокуратури у справі №918/1202/24 про визнання недійсними додаткових угод до Договору N 41АВ337-508-21 від 29.01.2021 та стягнення коштів в розмірі 118 454,44 грн, є також предметом спору у справі N 460/12813/24, яка розглядається у Рівненському окружному адміністративному суді.

Відповідачі вважають, що результати розгляду адміністративним судом справи №460/12813/24, матимуть істотне значення для розгляду даної справи, оскільки саме на висновки Управління Західного офісу Держаудитслужби, як уповноваженого органу у сфері публічних закупівель, прокуратура посилається як на підставу задоволення позовних вимог у справі №918/1202/24.

Відтак на підставі викладеного та посилаючись на п. 5 ч. ст. 227 ГПК України просять суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішення суду у справі №460/12813/24.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, дійшов висновку, що викладені відповідачами аргументи у поданих клопотаннях не є підставою для зупинення провадження у даній справі.

Так згідно п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як вбачається із поданих клопотань та заперечень підставою звернення відповідача 2 до Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/12813/24 стали позовні вимоги про визнання протиправної вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області про усунення виявлених порушень законодавства від 19.04.2024 року №131704-14/1193-2024, яка винесена у зв`язку з неусуненням виявлених порушень вимог законодавства під час проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни".

За результатами проведеного контрольного заходу складено акт ревізії від 26.03.2024 №13-17-04-06/45, виявлені порушенні, зокрема під час проведення закупівлі природного газу в ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" та інші порушення.

Позивач 2 зазначає, що під час проведення контрольного заходу аудитори зокрема дійшли до висновків, що додаткова угода № 1 від 08.02.2021 до Договору на постачання природного газу № 41АВ337-508-21 від 29.01.2021 укладена з порушенням п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» відповідно наступні додаткові угоди №2-18 до Договору на постачання природного газу №41АВ337-508-21 від 29.01.2021 підлягають визнанню недійсними, адже їхнє укладення призвело до перевищення допустимої межі збільшення ціни за одиницю товару (10%), що визначена Законом, зазначене задокументоване у акті ревізії стор. 50-60 (копія міститься в метеріалах справи).

У зв`язку з тим, що об`єктом контролю не забезпечено повне усунення виявлених порушень надіслано вимогу, яка і стала предметом спору у справі №460/12813/24.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Аналогічна правова позиція висловлювалась Верховним Судом України у постанові від 10 вересня 2013 року у справі №21-237а13, а також Верховним Судом у постанові від 10 травня 2018 року у справі №811/119/13-а.

Підпунктом 4, 6 Положення про Державну аудиторську службу України №43 передбачено, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пунктів 7, 10, 13 статті 10 Закону №2939-XII, згідно із якими органу державного фінансового контролю надано право, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку. З вищенаведеного слідує, що збитки чи інші суми, які підлягають стягненню, відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення та обґрунтованість вимог перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не суд, який розглядає адміністративний позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Верховним Судом неодноразово розглядалось питання щодо скасування вимог органів Держаудитслужби та, зокрема, у постанові №21-358а15 від 23.06.2015 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених норм права викладено у постановах Верховного Суду у справах від 06.02.2020 №1740/1852/18, від 10.12.2019 №808/6509/13-а, від 27.11.2019 №1440/1820/18, від 07.02.2020 №803/634/17, від 31.03.2020 №817/650/18, від 30.07.2020 №817/663/18 тощо.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020 по справі №2040/5815/18 сформував правову позицію, яка полягає в тому, що виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, які регулюють вказані правовідносини, Верховний Суд зауважує, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, а що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку, або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. В такому випадку вимога органу державного фінансового контролю стає підставою для вчинення подальших дій, які безпосередньо впливають на права та законні інтереси підконтрольної установи. В такому разі, законність вимоги поряд із іншими діями стає предметом іншої судової справи.

З урахуванням практики Верховного суду, вимога органу державного фінансового контролю в частині визначення характеру та обсягу збитків, як акт індивідуальної дії, вичерпала себе в момент її направлення підконтрольній установі, та самостійно не змінює обсяги прав та обов`язків позивача.

Отже, наявність шкоди, правильність обчислення її розміру перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною та скасування вимоги.

Відтак суд, дійшов висновку, що відповідачами не доведено об`єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили рішення у справі 460/12813/24, у зв`язку з чим, у суду відсутні правові підстави для задоволення вказаних клопотань, а тому у клопотаннях відповідачів 1 та 2 про зупинення провадження у даній справі слід відмовити.

Також, в судовому засіданні 11 лютого 2025 року прокурор підтримав позовні вимоги в повному обсязі, у свою чергу представники відповідачів заперечили щодо задоволення позову.

Крім того, присутні представники сторін в судовому засіданні щодо закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті не заперечили.

Відповідно до п. 1 ст. 181 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Пунктом 3 частини 2 статті 185 ГПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Крім того, для дотримання принципів змагальності, суд повідомляє, що судом буде здійснено перехід до розгляду справи по суті безпосередньо у наступному судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 202, 234, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити підготовче провадження у справі № 918/1202/24.

2. Призначити справу до судового розгляду по суті на "11" березня 2025 р. на 10:40 год. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Рівненської області в залі судових засідань № 16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Вадим Торчинюк