ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" лютого 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3151/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловська Ю.М.

при секретарі судового засідання: Задорожному А.О.

за участю представників:

прокурора: Євглевський А.В.;

від відповідача 1: не зв`явився;

від відповідача 2: не зв`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Заступника керівника Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, );

до відповідачів: 1.Любашівської селищної ради (66502, Одеська обл., Подільський р-н, селище Любашівка, вул. Софіївська, будинок 97, );

2.Приватного підприємства комерційної фірми "АМЕТИСТ" (66531, Одеська обл., Любашівський р-н, село Бобрик Перший, );

про визнання недійсним договору, скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання повернути земельну ділянку,-

1. Суть спору.

16.07.2023 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№3219/24) Заступника керівника Одеської обласної прокуратури до відповідачів Любашівської селищної ради та ПП КФ "АМЕТИСТ", в якій прокурор просить суд:

- визнати недійсним договір №20 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об?єктом, укладений 22.02.2024 між Любашівською селищною радою та приватним підприємством комерційна фірма «Аметист» щодо земельної ділянки площею 10,5278 га з кадастровим номером :01:001:0744 для рибогосподарських потреб та водного об?єкта - Бобрицького ставка №2 площею 10,5278 га, які розташовані на території Бобрицького старостинського округу Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області;

- скасувати рішення державного реєстратора Зеленогірської селищної ради Галіборщ Ганни Миколаївни від 16.04.2024 №72634548 про державну реєстрацію права оренди приватного підприємства комерційна фірма «Аметист» на земельну ділянку площею 10,5278 га з кадастровим номером :01:001:0744 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 233, номер запису про інше речове право 54600262);

- зобов`язати приватне підприємство комерційна фірма «Аметист» повернути Любашівській селищній територіальній громаді в особі Любашівської селищної ради земельну ділянку площею 10,5278 га з кадастровим номером :01:001:0744 в комплексі з розташованим на ній водним об?єктом - Бобрицьким ставком № 2 площею 10,5278 га, які розташовані на території Бобрицького старостинського округу Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.07.2024 було відкрито провадження у справі № 916/3151/24 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 15.09.2024 о 14:20.

05.08.2024 до суду від Любашівської селищної ради надійшов відзив на позовну заяву (вх.№29124/24).

05.08.2024 до суду від Любашівської селищної ради надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№29138/24).

Ухвалою суду від 05.08.2024 було виправлено описку, яка допущена в ухвалі Господарського суду Одеської області від 22.07.2024.

13.09.2024 до суду надійшла заява від Любашівської селищної ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№3342/24).

У судовому засіданні 16.09.2024 за участі прокурора, суд встановив строки для надання відповіді на відзив до 25.09.2024, на заперечення до 04.11.2024, та ухвалою у протокольній формі відклав підготовче судове засідання на 14.10.2024 о 10:30.

Про вказане відповідачів було повідомлено шляхом направлення копії ухвали суду 19.09.2024 до їхнього електронного кабінету.

03.10.2024 до суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив (вх.№36097/24).

У судовому засіданні 14.10.2024 за участі прокурора та представника відповідача 1, суд ухвалою у протокольній формі встановив строк для надання заперечень до 28.10.2024 та відклав розгляд справи на 07.11.2024 о 14:30.

Про вказане відповідача 2 було повідомлено шляхом направлення копії ухвали суду від 14.10.2024 до його електронного кабінету.

28.10.2024 до суду від Любашівської селищної ради надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх.№39053/24).

У судовому засіданні 07.11.2024 за участі прокурора та представника відповідача 1, суд ухвалою у протокольній формі закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 02.12.2024 о 14:00.

Про вказане відповідачів було повідомлено шляхом направлення копії ухвали суду від 07.11.2024 до його електронного кабінету.

У судовому засіданні 02.12.2024 за участі прокурора, суд ухвалою у протокольній формі оголосив перерву у розгляді справи по суті до 16.12.2024 о 14:00.

Про вказане відповідачів було повідомлено шляхом направлення копії ухвали суду від 02.12.2024 до їхнього електронного кабінету.

У судовому засіданні 16.12.2024 за участі прокурора, суд ухвалою у протокольній формі оголосив перерву у розгляді справи по суті до 20.01.2025 об 11:00.

Про вказане відповідачів було повідомлено шляхом направлення копії ухвали суду від 16.12.2024 до їхнього електронного кабінету.

20.01.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м.Одесі та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою суду від 20.01.2025 розгляд справи призначено на 06.02.2025 о 15:20.

У судовому засіданні 06.02.2025 суд оголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення та відклав складення повного рішення на строк, визначений ч. 6 ст. 233 Господарським процесуальним кодексом України.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Аргументи Заступника керівника Одеської обласної прокуратури.

В якості обґрунтування позовних вимог, прокурор зазначає, що рішенням Любашівської селищної ради було передано ПП КФ «АМЕТИСТ» в оренду земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом з кадастровим номером :01:001:0744, загальною площею 10,5278 га, під ставками - 10,5278 га, для рибогосподарських потреб за адресою: Одеська область, Подільський район, Любашівська селищна рада. На підставі вказаного рішення між Любашівською селищною радою та ПП КФ «АМЕТИСТ» 22.02.2024 укладено договір №20 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом. Рішенням державного реєстратора Зеленогірської селищної ради Галіборщ Г.М. від 16.04.2024 №72634548 проведено державну реєстрацію права оренди ПП КФ «АМЕТИСТ» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233, номер запису про інше речове право 54600262).

Прокурор вважає, що Любашівською селищною радою здійснено передачу земельної ділянки у користування ПП КФ «АМЕТИСТ» в порушення вимог законодавства, оскільки це було здійснено без проведення земельних торгів (аукціону) з продажу права оренди.

Прокурор зазначає, що Державним агентством водних ресурсів України було видано ПП КФ "АМЕТИСТ" дозвіл на спеціальне водокористування №367/ОД/49д-23, з метою спеціального водокористування для зрошення. Водночас, за умовами оспорюваного договору оренди Любашівська селищна рада передала у користування ПП КФ «АМЕТИСТ» земельну ділянку та водний об`єкт не для спеціального водокористування відповідно до отриманого дозволу, а для рибогосподарських потреб.

Таким чином, прокурор вважає, що внаслідок підміни понять та хибного тлумачення абзацу 3 частини 2 статті 134 ЗК України, ПП КФ «АМЕТИСТ», декларуючи необхідність отримання у користування земельної для потреб, пов`язаних зі спеціальним водокористування земельної ділянки для потреб, пов`язаних зі спеціальним водокористуванням відповідно до отриманого дозволу, фактично без застосування конкурентних засад (за відсутності торгів) отримало у користування водний об`єкт Бобрицький ставок №1 та земельну ділянку.

Враховуючи викладене, прокурор стверджує, що в даному випадку наявні підстави для визнання недійсним договору №20 оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, укладеного між відповідачами 22.02.2024. Оскільки зазначений договір оренди підлягає визнанню недійсним, земельна ділянка передана в оренду ПП КФ «АМЕТИСТ», підлягає поверненню Любашівський селищній раді. Також з метою реального поновлення інтересів держави у спірних правовідносинах, прокурор вважає, що доцільним є обрання способу захисту у вигляді скасування рішення державного реєстратора Зеленогірської селищної ради Галіборщ Г.М. від 16.04.2024 №72634538 про державну реєстрацію права оренди ПП КФ «АМЕТИСТ» на земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233, номер запису про інше речове право 54600262).

3.2. Аргументи Любашівської селищної ради (Відповідач 1).

Любашівська селищна рада зазначає, що не визнає позовні вимоги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, в обґрунтування чого зазначає зокрема наступне.

У відповідності до ст. 51 Водного кодексу України, водні об`єкти надаються у користування за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом. В свою чергу стаття 48 Водного кодексу України, містить вичерпний перелік робіт, які не належать до спеціального водокористування, забір води для здійснення зрошення в даному переліку відсутній. Стаття 51 Водного кодексу України містить також вичерпний перелік видів цільового використання водойм, які можуть передаватись в оренду: для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт.

Любашівська селищна рада акцентує увагу, що в даному випадку йде мова саме про користування на умовах оренди за результатами земельних торгів, виключенням щодо передачі в оренду за результатами земельних торгів є саме наявність дозволу на здійснення спеціального водокористування, про що саме йдеться мова у статті 134 Земельного кодексу України, де відсутній перелік видів спеціального водокористування.

Любашівська селищна рада вважає, що дана правова норма прямо забороняє здійснювати продаж, передачу в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельних ділянок державної чи комунальної власності у разі використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів.

Враховуючи вказане, Любашівська селищна рада просить відмовити у задоволенні позовних вимог Заступника керівника Одеської обласної прокуратури.

3.3. Аргументи ПП КФ "АМЕТИСТ" (Відповідач 2).

Відповідач своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 165 ГПК України, на подання відзиву по суті справи не скористався.

4. Фактичні обставини встановлені судом під час розгляду справи.

Як вбачається з інформаційної довідки №384498076, власником земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0744, площею 10.5278 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 233 є Любашівська селищна рада, .

28.11.2023 Державне агентство водних ресурсів України було видано ПП КФ "АМЕТИСТ", , 66531, Одеська область, Подільський район, Любашівська ТГ, село Бобрик Перший, код КВЕД: 03.22., 01.11., дозвіл на спеціальне водокористування №367/ОД/49д-23 ".

Фактичне місце здійснення діяльності (водокористування): Забір води з Бобрицького ставка №1 (за допомоги власної мотопомпи за межами населеного пункту біля с. Бобрик Перший, Любашівської ТГ, Подільського району Одеської області. Басейн річки Кодима/басейн р. Південний Буг, район басейну річки Південний Буг.

Мета водокористування: зрошення.

Строк дії дозволу з 28.11.2023 по 28.11.2026.

29.09.2023 Держводагенством України було погоджено паспорт водного об?єкта Бобрицького ставку ставку №2 площею 10,5278 га, що розташований на території Любашівської селищної ради в Подільському районі Одеської області, який виготовлений ФОП Єгоращенко В.Б. на замовлення Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області.

Відповідно до даного паспорту, по проекту будівництва відомості про призначення водного об`єкту відсутні, фактично рибництво, зрошення.

Після отримання дозволу на спеціальне водокористування, ПП КФ "АМЕТИСТ" звернулося до Любашівської селищної ради з листом №Г-1709 від 13.12.2023 в якому, керуючись ст. 124 Земельного кодексу України, та на підставі отриманого дозволу на спеціальне водокористування просило передати в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0744 площею 10,5278 га в оренду ПП КФ "АМЕТИСТ" на 7 років.

Рішенням №6504 від 31.01.2024 «Про передачу в оренду земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом ПП КФ "АМЕТИСТ" кадастровий номер :01:001:0744 на території Бобрицького старостинського округу Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області» Любашівська селищна рада вирішила:

1. Передати ПП КФ «АМЕТИСТ» в оренду земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом кадастровий номер :01:001:0744 загальною площею 10,5278 га, під ставками 10,5278 га, для рибогосподарських потреб за адресою: Одеська область, Подільський район, Любашівська селищна рада.

2. ПП КФ «АМЕТИСТ» укласти із селищною радою договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом терміном на 7 років загальною площею 10,5278 га, під ставками - 10,5278 га, для рибогосподарських потреб за адресою: Одеська область, Подільський район, Любашівська селищна рада.

Встановити орендну плату за користування земельною ділянкою в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом із розрахунку:

- за земельну ділянку в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки;

- за водний простір згідно з Методикою визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти, затвердженої наказом Міністерства екології України від 28.05.2013р. №236.

3. Зобов`язати ПП «КФ «Аметист»:

- погодити укладений договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом терміном на 7 років загальною площею 10,5278 га, під ставками 10,5278 га, для рибогосподарських потреб за адресою: Одеська область, Подільський район, Любашівська селищна рада у секторі в Одеській області Державного агенства водних ресурсів України;

- утримувати земельну ділянку в належному санітарно-екологічному стані.

Контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію з питань містобудування, будівництва, земельних відноси н та охорони.

22.02.2024 між Любашівською селищною радою, як Орендодавцем, та ПП КФ «АМЕТИСТ», як Орендарем, укладено Договір № 20 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом (далі Договір), згідно п. 1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом (ставок) Бобрицький ставок №2 площею 10,5278 га, розташований на території Бобрицького старостинського округу Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області (в межах населених пунктів) для цілей рибогосподарських потреб.

Пунктом 2 Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 10,5278 га, у тому числі земельна ділянка площею 44,4079 га вид угідь ставки з кадастровим номером :01:001:0744, цільове призначення земельної ділянки: рибогосподарських потреб, яка розташована на території Бобрицького старостинського округу Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області (за межами населених пунктів) та водний об`єкт (водний простір), у тому числі рибогосподарська технологічна водойма Бобрицький ставок №2 площею 10,5278 га об`єм при НПР 202,20 тис. м3. Рибогосподарська технологічна водойма згідно з цим договором надається в оренду з урахуванням вимог Закону України «Про аквакультуру».

Відповідно п. 3 Договору, на земельній ділянці розташовані об`єкти інфраструктури:

- гребля, насипна, земляна, використовується як господарський проїзд, земляна, з місцевих суглинків, ширина по гребеню до 5,0 м, ширина по підошві від 13,85 м, довжина 102,5 м, максимальна висота до 5,0 м, площа земельної ділянки під греблею 1342,75 м.кв. )гребля перебуває у комунальній власності Любашівської селищної ради);

- водоскидна споруда -трубчастого типу, автоматичної дії, розташований в лівобережному примиканні греблі, з залізобетонного матеріалу, вхідна чатсина труба залізобетонна, довжиною 10 м., діаметром Д=550 мм., товщина t=0,09 м., горизонтального закладання пропускна здатність до 2,50 м.куб./c. Відведення здійснюється в заплаву річки Гельбінова.

Пунктом 4 Договору, передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення цього договору 266 262,79 грн., згідно з Витягом №НВ-024 із технічної документації з нормативної оцінки земельних ділянок, виданого відділом № 6 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Одеській області 23.10.2023.

Пунктами 5-7 Договору, передбачено зокрема наступне:

Об`єкт оренди має такі недоліки, що можуть перешкоджати його ефективному використанню: недоліки відсутні.

Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини: відсутні.

Цей договір укладено на 7 (сім) років. Після закінчення строку, на який укладено цей договір, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк.

У такому випадку орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку, на який укладено цей договір, повідомити письмово орендодавця про намір скористатися цим правом на укладення договору оренди на новий строк.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди на новий строк орендар додає проект відповідного договору.

Пунктом 8 Договору, сторони визначали, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі:

за земельну ділянку у розмірі 21 301,02 грн. що становить 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки згідно з Витягом №НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 2024 (розрахунок додається), орендної плати у гривнях із зазначенням умов її внесення відповідно до бюджетної класифікації)

за водний об`єкт (водний простір) у розмірі 6 263,61 грн. на рахунок обласного бюджету Одеської області.

Пунктами 13 18 Договору, сторони передбачили, наступне:

13. Передача водного об`єкта в оренду здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта, а в разі надання в оренду рибогосподарської технологічної водойми паспорта та/або технічного проекту рибогосподарської технологічної водойми.

14. Використання земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом здійснюється лише для цілей, визначених цим договором.

15. Використання об`єкта оренди здійснюється з дотриманням Водного та Земельного кодексів України, а також інших законодавчих актів.

16. Дотримання зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта.

17. Експлуатація водосховищ і ставків здійснюється відповідно до встановлених Держводагентством режимів роботи.

18. Використання водного об`єкта здійснюється без створення перешкод у здійсненні загального водокористування (крім випадків, визначених законом) та у здійсненні спеціального водокористування відповідно до виданих дозволів.

Відповідно до п. 29 Договору, Орендодавець має право вимагати від орендаря:

- використання земельної ділянки за цільовим призначення згідно з цим договором;

- додержання Водного та Земельного кодексів України, а також інших законодавчих актів;

- дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смут, пляжних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які мають особливо охороняються (у разі наявності),

- дотримання зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта;

- експлуатації водосховищ і ставків відповідно до встановлених в установленому порядку режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними рудами та права спеціального водокористування;

- своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку та водний об`єкт.

Відповідно до п. 30 Договору, Орендодавець зобов`язаний:

- передати в користування земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом у стані, що відповідає умовам цього договору;

- під час передачі земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки;

- не вчиняти дій, які перешкоджають орендареві користуватися орендованою земельною та водним об`єктом,

- відшкодовувати орендарю капітальні витрати, пов`язані з поліпшенням стану об`єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця;

- попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які у процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або привести до погіршення стану об`єкта оренди.

Згідно з п. 31 Договору, Орендар має наступні права:

- самостійно господарювати на землі та водному об`єкті з дотриманням умов цього договору та вимог законодавства;

- отримувати продукцію і доходи;

- здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво гідротехнічних споруд;

Згідно з п. 32 Договору, Орендар зобов`язаний:

- приступати до використання земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній об`єктом у строки, встановлені цим договором, але не раніше дати державної реєстрації відповідного права оренди;

- виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або цим договором;

- у п`ятиденний строк після державної реєстрації права оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію цього договору відповідному податковому органові та територіальному органові Держводагентства;

- своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за об`єкти оренди,

- здійснювати заходи з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта;

- експлуатації водосховищ і ставків відповідно до встановлених Держводагентством режимів роботи;

- здійснювати заходи з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ і ставків відповідно до встановлених Держводагенством режимів роботи;

- у разі необхідності оформити право користування гідротехнічними спорудами та право спеціального водокористування;

- під час використання прибережних захисних смуг дотримуватися вимог щодо обмеження господарської діяльності, встановлених законодавством;

Після припинення цього Договору повернути свій примірник паспорта водного об`єкта орендодавцю.

Пунктом 37 Договору, передбачено, що зміна цього договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни цього договору спір розв`язується у судовому порядку.

Відповідно до п. 38 Договору, цей договір припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- ліквідації юридичної особи орендаря або припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця;

- відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем,

- смерті фізичної особи орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, передбачених у статті 7 Закону України "Про оренду землі", від виконання цього договору;

- порушення умов користування об`єктом оренди;

- розірвання цього договору.

Цей договір припиняється також з інших підстав, передбачених законом.

Згідно п. 38 Договору, цей договір може бути розірвано за:

- взаємною згодою сторін;

- рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкоджених об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає його використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

На підставі вказаного договору, 16.04.2024 державним реєстратором Зеленогірської селищної ради Одеської області Галіборщ Ганною Миколаївною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №72634548 від 16.04.2024, на підставі чого здійснено державну реєстрацію права оренди ПП КФ «Аметист» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0744, строком на 7 років, на підставі Договору оренди землі №20 від 22.02.2024.

Як вбачається із матеріалів справи, заступник керівника Одеської обласної прокуратури Максим Ракович 30.05.2024 звернувся до Любашівської селищної ради із листом №12-65ВИХ-24 в якому зазначав, що передача земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0744 в оренду ПП КФ «АМЕТИСТ», у зв`язку з її використанням за дозволом на спеціальне водокористування (для зрошення), для рибогосподарських потреб без проведення земельних торгів є неправомірною.

Прокурор вказував, про необхідність до 07.06.2024 вжити відповідні заходи, в тому числі шляхом звернення до суду із відповідним позовом, та повідомити на адресу обласної прокуратури інформацію про такі заходи. Також зазначав, що у разі невжиття таких заходів у прокурора виникнуть підстави для звернення до суду, з відповідним позовом з метою захисту інтересів держави та усунення вказаних порушень.

07.06.2024 Любашівська селищна рада у відповідь на лист заступника обласної прокуратури направила лист №1840/02-20 в якому зазначала, зокрема, що вказана земельна ділянка не підлягає проведення процедури передачі в користування на конкурентних засадах (земельних торгах), у зв`язку із тим, що така ділянка передається в користування для потреб пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів. У зв`язку із чим, а також виходячи із положень земельного кодексу України та Водного кодексу України, Любашівська селищна рада заявляє що не має правових підстав для розірвання чинних договорів оренди земельних ділянок в комплексі з розташованими на них водними об`єктами або визнання їх недійсними.

Враховуючи дану відповідь Любашівської селищної ради, Одеська обласна прокуратура направила повідомлення №12-778ВИХ-24 від 01.07.2024 в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в якому зазначало що обласною прокуратурою підготовлено позовну заяву до Господарського суду Одеської області до Любашівської селищної ради, ПП КФ «АМЕТИСТ» про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання повернути земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній одним об`єктом.

Як вбачається із наданої до суду Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 28.05.2024 оціночна вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0744 становить 516 577 575,25 грн.

Окрім того, із наданого Любашівською селищною радою до суду копії листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №18-15-0.63-5632/2-24 від 18.09.2024, вбачається, що у відповідь на звернення Любашівської селищної ради ГУ Держгеокадастру в Одеській області повідомило наступне.

Враховуючи наявний дозвіл на спеціальне водокористування Державного агентства водних ресурсів України які надані Орендарям, керуючись нормами статті 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів.

Також зазначено, що згідно відомостей Державного земельного кадастру зазначені у запиті земельні ділянки кадастрові номери: :02:002:0016, :02:002:0003, :01:003:0340, :01:001:0744 обліковуються: категорія землі водного фонду, вид використання для рибогосподарських потреб, цільове призначення 10.07 для рибогосподарських потреб. Враховуючи вищевикладене, законодавство прямо передбачає можливість використання водних об`єктів за визначеними видами цільового призначення земельних ділянок, в тому числі і для сільськогосподарських потреб через спеціальне водокористування.

Таким чином, прокурор вважає за необхідне визнати недійсним Договір оренди №20 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, що укладений між Любашівською селищною радою та ПП КФ "АМЕТИСТ" 22.02.2024, скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди ПП КФ "АМЕТИСТ" на земельну ділянку та зобов`язати ПП КФ "АМЕТИСТ" повернути земельну ділянку Любашівськиій селищній раді.

5. Позиція суду.

5.1. Щодо підстав звернення прокурора з позовом до суду.

Відповідно до абзаців 1-3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно із частиною 4 статті 53 ГПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 53 ГПК, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Встановлена Законом України «Про прокуратуру» умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову, спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

За позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Тобто визначений частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» обов`язок прокурора перед зверненням з позовом звернутись спершу до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу позивача. У цій статті не йдеться про досудове врегулювання спору і, відповідно, вона не покладає на прокурора обов`язок вживати заходів з такого врегулювання шляхом досудового звернення до суб`єкта, якого прокурор вважає порушником інтересів держави і до якого як до відповідача буде звернений позов.

Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц).

Отже, якщо прокурор звертається до суду з позовною заявою в інтересах держави, він зобов`язаний у позовній заяві вказати підставу для здійснення представництва інтересів, передбачену частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру», та обґрунтувати її. У такому разі статусу позивача набуває або орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (за наявності такого органу), або прокурор (у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду). Процесуальні наслідки відсутності, зокрема, обґрунтування підстави для звернення до суду прокурора визначені статтею 174 ГПК.

Натомість якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК (залишення позову без розгляду) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21).

Таким чином, процесуальний статус сторін у справі залежить як від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, так і від наведеного прокурором обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у конкретній справі. У свою чергу суд оцінює наведене прокурором обґрунтування та у випадку встановлення відсутності підстав для представництва застосовує наслідки, передбачені статтею 174 або статтею 226 ГПК.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 зазначила, що у разі, якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє або приймає рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку органи, які прийняли рішення чи вчинили дії, що, на думку прокурора, порушують інтереси держави, набувають статусу відповідача.

Орган державної влади (або місцевого самоврядування), який порушив права держави чи територіальної громади прийняттям незаконного рішення від імені відповідного суб`єкта права, не може (в силу відсутності повноважень на захист) та не повинен (з огляду на відсутність спору з іншим учасником цивільних правовідносин) бути позивачем за позовом прокурора, спрямованим на оскарження незаконного рішення цього ж органу та відновлення порушених прав і законних інтересів держави чи територіальної громади. В процесуальному аспекті орган, який прийняв такий акт, не має зацікавленості у задоволенні позовних вимог, відстоюючи правомірність своїх дій, що суперечить правовому статусу позивача. Водночас доведення правомірності дій, які оспорюються позивачем, забезпечується процесуальними повноваженнями відповідача.

При цьому фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або прокурор.

Узагальнюючи наведені у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 висновки щодо застосування норм права, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що:

1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо:

- орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси;

- орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;

2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо:

- відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;

- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.

Статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження із здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.

Згідно зі ст. 10 Водного кодексу України, до відання сільських рад у галузі регулювання водних відносин на їх території серед іншого належить здійснення заходів щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів, контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів, встановлення правил загального користування водними об`єктами в порядку, визначеному статтею 47 цього Кодексу та ін.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 24 Прикінцеві та перехідні положення ЗК України передбачено, зокрема, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад; земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки; інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Відтак, Любашівська селищна рада є уповноваженим органом місцевого самоврядування на розпорядження спірною земельною ділянкою з розташованим на ній водним об`єктом, а також уповноваженим суб`єктом владних повноважень на виконання завдань із захисту інтересів Любашівської територіальної громади, у тому числі щодо раціонального використання земель і водних об`єктів комунальної власності.

Таким чином, саме на Любашівську селищну раду покладається обов`язок здійснення захисту інтересів територіальної громади, а саме щодо відновлення порушеного режиму комунальної власності на земельну ділянку з водним об`єктам.

Однак як встановлено судом, при зверненні із позовом до суду прокурор Одеської обласної прокуратури на обґрунтування підстав самостійного представництва інтересів держави зазначив, що, повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності в межах Любашівської селищної територіальної громади наділена саме Любашівська селищна рада, проте вказаним органом допущено порушення комунальної власності, що виключає можливість здійснення захисту законних інтересів держави у спірних правовідносинах у спосіб, який обрав прокурор.

Окрім того, як було встановлено судом, прокурор направляв Любашівській селищній раді лист в якому зазначав про необхідність надати у строк до 07.06.2024 інформацію про вжиті селищною радою заходи або намір вжити заходи, у тому числі шляхом звернення до суду із відповідним позовом, щодо визнання договору оренди, укладеного з ПП КФ «АМЕТИСТ», недійсним, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом.

У відповідь на вказаний лист, Любашівська селищна рада повідомила, що не має правових підстав для розірвання чинних договорів оренди земельних ділянок в комплексі з розташованими на них водних об`єктами або визнання їх недійсними.

Враховуючи відповідь Любашівської селищної ради, Одеська обласна прокуратура направила повідомлення в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в якому зазначила, що обласною прокуратурою підготовлено позовну заяву до Господарського суду Одеської області до Любашівської селищної ради, ПП КФ «АМЕТИСТ» про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання повернути земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом.

Таким чином, суд доходить висновку, що прокурором наведено підстави для представництва інтересів держави, та обґрунтовано, у чому полягає порушення цих інтересів, а також визначено Любашівську селищну раду одним із співвідповідачів у справі, оскільки Любашівська селищна рада як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і вчинила дії, які, за доводами прокурора, порушують інтереси держави. Таким чином прокурором дотримано порядок, передбачений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру». Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 925/1133/18.

5.2. Щодо позовних вимог про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію та зобов`язання повернути земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За приписами статті 14 Конституції України, ст.1 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори, правочини, інші юридичні факти.

Частиною 1 ст. 93 Земельного кодексу України, яка кореспондується з ст.1 Закону України "Про оренду землі", визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 1 Водного кодексу України встановлено, зокрема, що водний об?єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал (крім каналу на зрошувальних і осушувальних системах), а також водоносний горизонт); озеро - природна западина суші, заповнена прісними або солоними водами; водосховище - штучна водойма місткістю більше 1 млн. кубічних метрів, збудована для створення запасу води та регулювання її стоку; водосховище комплексного призначення - водосховище, яке відповідно до паспорта використовується для двох і більше цілей (крім рекреаційних); рибництво - штучне розведення і відтворення риби та інших водних живих ресурсів.

Згідно ст. 4 Водного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об?єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Згідно ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України, громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і внутрішнього водного транспорту в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 134 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України передбачено, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності, зокрема у разі використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів.

Відповідно до ст. 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Згідно зі ст. 49 Водного кодексу України, спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

У відповідності до ст. 51 Водного кодексу України, у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом у порядку, визначеному земельним законодавством України. Право оренди земельної ділянки під водним об`єктом поширюється на такий водний об`єкт.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Згідно з ч. 11 ст. 51 Водного кодексу України, ч. 2 ст. 14 Закону України «Про оренду землі», типовий договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 68 Водного кодексу України, визначені особливості спеціального водокористування та користування водними об`єктами для потреб рибного і мисливського господарства, згідно яких визначено, що на водних об`єктах (їх частинах), які використовуються для промислового добування риби та іншого водного промислу або мають значення для відтворення їх запасів, права водокористувачів можуть бути обмежені в інтересах рибного господарства та водного промислу. Перелік промислових ділянок рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) визначається Кабінетом Міністрів України. Водокористувачі, яким надано в користування рибогосподарські водні об`єкти (їх частини), зобов`язані здійснювати заходи, що забезпечують поліпшення екологічного стану водних об`єктів і умов відтворення рибних запасів, а також утримувати в належному санітарному стані прибережні захисні смуги в місцях вилову риби.

Інші питання користування водами для потреб рибного і мисливського господарства регулюються Законом України "Про тваринний світ", іншими актами законодавства.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про тваринний світ», підприємствам, установам, організаціям і громадянам у порядку спеціального використання об`єктів тваринного світу надається право ведення промислового рибальства, включаючи промисел водних безхребетних на промислових ділянках рибогосподарських водних об`єктів та континентальному шельфі України.

До рибогосподарських водних об`єктів належать усі поверхневі, територіальні і внутрішні морські води, які використовуються (можуть використовуватися) для промислового добування, вирощування чи розведення риби та інших об`єктів водного промислу або мають значення для природного відтворення їх запасів, а також виключна (морська) економічна зона та акваторія у межах континентального шельфу України.

Перелік промислових ділянок рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) визначається Кабінетом Міністрів України.

Підприємства, установи, організації і громадяни, яким надано в користування рибогосподарські водні об`єкти (їх частини), для ведення промислового рибальства, включаючи промисел водних безхребетних, зобов`язані дотримуватися вимог, передбачених статтею 34 цього Закону, а також здійснювати інші заходи, що забезпечують поліпшення екологічного стану водних об`єктів і умов відтворення рибних запасів, та утримувати в належному санітарному стані прибережні захисні смуги в місцях здійснення промислового рибальства.

Дотримання встановленого порядку відведення у власність земель державної або комунальної власності становить особливий суспільний інтерес, оскільки відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. У зв`язку з цим, важливим є суворе дотримання порядку відведення землі у власність фізичним або юридичним особам, а також забезпечення конкурентного способу розпорядження таким суспільним активом як земля, зокрема шляхом її продажу на торгах. Такий підхід забезпечує раціональне використання землі, а також реалізацію принципу рівності перед законом та запобігання всім формам дискримінації (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18.01.2023 у справі № 580/1300/22).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 17 вересня 2024 року по справі № 910/2358/21, дійшов висновку, що зі змісту положень частин 1, 2 статті 134 ЗК України вбачається, що частиною 2 цієї статті передбачено перелік виняткових випадків, коли не застосовується загальне правило щодо обов`язковості проведення земельних торгів із метою продажу чи передачі в користування земельних ділянок державної чи комунальної власності, зокрема в разі, коли земельна ділянка передається користувачу для потреб, передбачених спеціальними дозволами (абзац 3 частини 2 статті 134 ЗК України), тобто для настання такого виняткового випадку необхідно, щоб саме майбутній землекористувач мав спеціальний дозвіл з певним видом водокористування, а земельна ділянка має передаватися такому користувачу саме для потреб, визначених у спеціальному дозволі, який (дозвіл) вже має такий майбутній користувач.

Також у постанові від 09.10.2024 по справі №913/509/20, Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду погодився з висновками зробленими Північним апеляційним господарським судом, та вказав, що суд апеляційної інстанції надавши оцінку поданим сторонами доказам, з урахуванням законодавства, що регулює спірні правовідносини, у тому числі положень зазначених скаржником норм права, установив, що на час винесення Луганською ОДА розпорядження та укладення між сторонами оспорюваного договору оренди земельної ділянки саме для рибогосподарських потреб, СФГ «Вікторія» не мало іншого дозволу на спеціальне водокористування, аніж як для зрошення, що по суті є іншим дозволом, ніж той, який є необхідним в цьому випадку для передачі водного об`єкта СФГ «Вікторія» без проведення земельних торгів, тому прокурор правомірно послався на незаконність прийнятого рішення Луганською ОДА, а також обставини того, що оспорюваний у справі договір суперечить вимогам законодавства щодо обов`язкового порядку продажу права оренди земельної ділянки водного фонду на конкурентних засадах (на земельних торгах), що є підставою для визнання його недійсним і зобов`язання СФГ «Вікторія» повернути власнику державі в особі ОДА водний об`єкт та земельну ділянку під водним об`єктом.

Верховний Суд зазначив, що висновки зроблені судом апеляційної інстанції у своїй постанові, повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.09.2024 у справі №910/2358/21 у подібних правовідносинах.

Як було встановлено Господарським судом в даній справі, 28.11.2023 Державним агентством водних ресурсів України було видано ПП КФ "АМЕТИСТ", дозвіл на спеціальне водокористування №367/ОД/49д-23, саме з метою зрошення.

Натомість Договір №20 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, було укладено між відповідачами з метою передачі земельної ділянки з водним об`єктом до ПП КФ "АМЕТИСТ", саме для рибогосподарських потреб, що не відповідає вказаній Державним агентством водних ресурсів України у дозволі №367/ОД/49д-23 від 28.11.2023 меті спеціального водокористування.

Відтак суд доходить висновку, що передача земельної ділянки була здійснена не за визначеною в дозволі на спеціальне водокористування метою, та відповідачі зобов`язані були дотриматися законодавчо визначеної вимоги щодо проведення процедури передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0744 для рибогосподарських потреб в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) у відповідності до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України.

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

В силу приписів ч. 3 ст. 135 ЗК України орган місцевого самоврядування - власник земельної ділянки, є організатором земельних торгів, який відповідно до ч. 4 ст. 136 цього Кодексу забезпечує підготовку лотів до земельних торгів в тому числі визначення виконавця, дати та місця проведення земельних торгів.

Частиною першою ст. 134 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 Цивільного кодексу України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України також визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 210 Земельного кодексу України передбачено, що угоди з приводу земельних ділянок, укладені з порушенням встановленого законом порядку, визнаються недійсними за рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про недійсність Договору №20 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом укладеного між Любашівською селищною радою та ПП КФ «АМЕТИСТ» 22.02.20.24, у зв`язку з недотриманням сторонами на момент укладення правочину вимог встановлених ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України, щодо обов`язковості передачі земельних ділянок державної чи комунальної власності у користування на конкурентних засадах (на земельних торгах).

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку, що спірний договір є недійсним, то відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України такий правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, то ПП КФ "АМЕТИСТ" повинен звільнити займану ним земельну ділянку в комплексі з водним об`єктом що розташований на ній, шляхом припинення користування нею та зобов`язанням повернути її Любашівській селищній територіальній громаді в особі Любашівської селищної ради.

Щодо вимоги прокурора про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

Пунктами 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19 дійшов висновку, що зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, на відміну від частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Разом з цим з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19 та від 28.10.2020 у справі №910/10963/19.

З огляду на визнання недійсним Договору №20 оренди землі в комплексі з розташованим на най водним об`єктом, на підставі якого проведена державна реєстрація іншого речового права (оренди) на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі статті 16 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», належним додатковим способом захисту інтересів держави є також скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення Зеленогірської селищної ради Галіборщ Ганни Миколаївни від 16.04.2024 №72634548 про державну реєстрацію права оренди ПП КФ "АМЕТИСТ" на земельну ділянку площею 10,5278 га з кадастровим номером :01:001:0744 (реєстраційний номер об??єкта нерухомого майна 233, номер запису про інше речове право 54600262).

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.ч.1-2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Окрім того суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги заступника керівника Одеської обласної прокуратури заявлені в інтересах Любашівської селищної територіальної громади до Любашівської селищної ради та ПП КФ "АМЕТИСТ" цілком обґрунтованими, такими що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, не спростовані відповідачами під час розгляду справи, відтак, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову витрати зі сплати судового збору у розмірі 9084,00 грн з покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати недійсним договір №20 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, укладений 22.02.2024 між Любашівською селищною радою (66502, Одеська обл., Подільський р-н, селище Любашівка, вул. Софіївська, будинок 97, ) та приватним підприємством комерційна фірма "АМЕТИСТ" (66531, Одеська обл., Любашівський р-н, село Бобрик Перший, ) щодо земельної ділянки площею 10,5278 га з кадастровим номером :01:001:0744 для рибогосподарських потреб та водного об?єкта - Бобрицького ставка №2 площею 10,5278 га, що розташовані на території Бобрицького старостинського округу Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області.

3.Скасувати рішення державного реєстратора Зеленогірської селищної ради Галіборщ Ганни Миколаївни від 16.04.2024 №72634548 про державну реєстрацію права оренди приватного підприємства комерційна фірма "АМЕТИСТ" (66531, Одеська обл., Любашівський р-н, село Бобрик Перший, ) на земельну ділянку площею 10,5278 га з кадастровим номером :01:001:0744 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 233, номер запису про інше речове право 54600262).

4.Зобов`язати приватне підприємство комерційна фірма "АМЕТИСТ" (66531, Одеська обл., Любашівський р-н, село Бобрик Перший, ) повернути Любашівській селищній територіальній громаді в особі Любашівської селищної ради (66502, Одеська обл., Подільський р-н, селище Любашівка, вул. Софіївська, будинок 97, ) земельну ділянку площею 10,5278 га з кадастровим номером :01:001:0744 в комплексі з розташованим на ній водним об?єктом - Бобрицьким ставком № 2 площею 10,5278 га, які розташовані на території Бобрицького старостинського округу Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області.

5.Стягнути з Любашівської селищної ради (66502, Одеська обл., Подільський р-н, селище Любашівка, вул. Софіївська, будинок 97, ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ) 4542/чотири тисячі п`ятсот сорок дві/грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

6.Стягнути з Приватного підприємства комерційної фірми "АМЕТИСТ" (66531, Одеська обл., Любашівський р-н, село Бобрик Перший, ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ) 4542/чотири тисячі п`ятсот сорок дві/грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 17 лютого 2025 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська