ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2025 р. м. Київ Справа № 911/2796/24

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Джетлайн», м. Київ,

до відповідача Приватного підприємства «Контраст», м. Бориспіль Київської області,

про стягнення 1 233 442,13 грн.,

за участю представників:

від позивача: Руденко О.А., адвокат, ордер серії АІ №1666405 від 26.07.2024;

від відповідача: не з`явились;

СУТЬ СПОРУ:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Джетлайн», м. Київ (далі по тексту ТОВ «Джетлайн») 16.10.2024 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до відповідача Приватного підприємства «Контраст», м. Бориспіль Київської області (далі по тексту ПП «Контраст»), в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 233 442,13 грн., з яких 1 170 000,00 грн. основний борг за договором поставки нафтопродуктів №ДЖ-89 від 17.04.2024; 31 583,61 грн. пеня, нарахована за період 01.08.2024-15.10.2024; 7 288,52 грн. три відсотки річних, нараховані за період 01.08.2024-15.10.2024; 24 570,00 грн. інфляційні втрати, нараховані за період 01.08.2024-15.10.2024.

Крім того, позивач просить покласти на відповідача відшкодування судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 17.04.2024 між ТОВ «Джетлайн» (постачальник) та ПП «Контраст» (покупець) був укладений договір №ДЖ-89 поставки нафтопродуктів, за умовами якого постачальник зобов`язався поставляти товар, а покупець зобов`язався оплачувати товар, а також витрати, пов`язані з його транспортуванням.

Позивач твердить, що на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 13 303 067,40 грн., який відповідач оплатив частково у сумі 12 133 067,40, у зв`язку з чим наявна заборгованість у сумі 1 170 000,00 грн. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивач просить суд стягнути з відповідача пеню відповідно до п.6.4 договору, 3% річних та інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.10.2024 відкрито провадження у справі №911/2796/24 в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 18.11.2024. Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача подати докази погашення заборгованості за Договором поставки нафтопродуктів №ДЖ-89 від 17.04.2024 (частина 2 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч.7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Копію ухвали від 17.10.2024 про відкриття провадження у справі було надіслано та доставлено до зареєстрованого електронного кабінету ПП «Контраст» 17.10.2024 о 18:41, про що складено та долучено до матеріалів справи довідку Господарського суду Київської області про доставку електронного листа.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 242 ГПК України, гарантований статтею 165 ГПК України п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву сплив 04.11.2024.

У підготовчому судовому засіданні 18.11.2024 суд оголосив перерву до 02.12.2024, про що присутній представник позивача був повідомлений особисто під розпис, а відсутній відповідач - ухвалою про повідомлення у порядку ст.ст. 120-121 ГПК України.

Підготовче судове засідання, призначене на 02.12.2024, не відбулося у зв`язку з відсутністю можливості фіксування судового процесу, про що складено та долучено до матеріалів справи Акт від 02.12.2024 про технічний збій. Ухвалою від 02.12.2024 підготовче судове засідання у справі №911/2796/24 призначено на 20.01.2025.

Ухвалою від 20.01.2025 підготовче провадження закрито, призначено справу №911/2796/24 до судового розгляду по суті на 10.02.2025.

27.01.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача подав клопотання, в якому просив долучити до матеріалів справи копію видаткової накладної №3179 від 07.06.2024, поновити строк на подання вказаного доказу.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

За приписами статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно з ч.1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи, що вказаний доказ (видаткова накладна №3179 від 07.06.2024) не міг бути поданий разом із поданням позовної заяви, оскільки знаходився у відповідача, про що позивач зазначив в позовній заяві, суд визнав обґрунтованими причини пропуску строку на подання доказу та залучив такий до матеріалів справи.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 10.02.2025 суд оголосив перерву до 18.02.2025, про що присутній представник позивача був повідомлений особисто під розпис, відсутній відповідач ухвалою про повідомлення в порядку ст. 120-121 ГПК України, яка була доставлена до зареєстрованого кабінету відповідача 11.02.2025, про що складено та долучено до матеріалів справи довідку про доставку електронного листа.

У судове засідання з розгляду справи по суті 18.02.2025 з`явився представник позивача. Відповідач повторно не з`явився, повноважного представника для участі в судовому засіданні не направив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши позов ТОВ «Джетлайн» до ПП «Контраст» про стягнення 1 233 442,13 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

17.04.2024 між ТОВ «Джетлайн» (постачальник) та ПП «Контраст» (покупець) був укладений договір поставки нафтопродуктів №ДЖ-89 (далі Договір), за умовами якого:

- постачальник зобов`язується передати покупцю Товар у відповідності з цим Договором. Під час передачі нафтопродуктів Постачальник надає Покупцю документи, що посвідчують якість Товару (п.2.1);

- покупець зобов`язується надати постачальнику заявку на відвантаження товару за формою, узгодженою Сторонами в Додатку №1 до цього Договору, протягом робочого дня, але не пізніше 16:00 годин; приймати товар в кількості, зазначеної в товаросупровідних документах; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений постачальником товар, а також витрати, пов`язані з транспортуванням товару (п.2.2);

- товар постачається покупцю на умовах: FCA, DDP, СРТ, EXW згідно «Інкотермс-2010» згідно заявки покупця (п.3.1);

- датою поставки товару вважається при базисі постачання FCA, СРТ, DDP дата, зазначена у видатковій накладній на товар та/або в товарно-транспортній накладній на товар; при базисі постачання EXW дата, зазначена у видатковій накладній на товар та/або в Акті приймання-передачі товару (п.3.4);

- покупець здійснює 100% передплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника до моменту поставки товару згідно рахунку-фактури постачальника (п.5.2);

- постачальник має право відвантажити покупцю товар без передплати. Сторони домовилися, що у такому випадку покупець зобов`язується сплатити за поставлений товар на підставі договору протягом 3 банківських днів з дати поставки товару, визначеної п.3.4 цього договору (п.5.3);

- в разі несплати або несвоєчасної оплати вартості отриманого товару, покупець сплачує постачальнику пеню з розрахунку облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період за який стягується пеня від вартості несплаченого або невчасно сплаченого товару (п.6.4);

- цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2024, а в частині взаєморозрахунків до їх повного завершення. Закінчення строку дії Договору не звільняє винну сторону від відповідальності за його невиконання (п.9.1);

- якщо жодна із сторін не заявила про припинення Договору по закінчення строку дії Договору зазначеному у п. 9.1. - Договір вважається подовженим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах (п.9.1.1).

Додатком 1 до Договору сторони погодили форму заяви на поставку товару.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Згідно з положень статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На виконання Договору, постачальником поставлено, а покупцем отримано товар загальною вартістю 13 303 067,40 грн. за видатковими накладними, які оформлені належним чином, містять підписи та печатки сторін, копії яких містяться в матеріалах справи, а саме:

№1763 від 17.04.24 на суму 841 824,00 грн.,

№1955 від 22.04.24 на суму 1 254 288,00 грн.,

№1981 від 23.04.24 на суму 394 204,80 грн.,

№1991 від 24.04.24 на суму 1 002 355,20 грн.,

№2035 від 25.04.24 на суму 996 710,40 грн.,

№2183 від 29.04.24 на суму 1 112 030,40 грн.,

№2270 від 01.05.24 на суму 895 478,40 грн.,

№2297 від 30.05.24 на суму 234 185,16 грн.,

№3179 від 07.06.24 на суму 346 498,38 грн.,

№3274 від 10.06.24 на суму 347 275,50 грн.,

№3304 від 11.06.24 на суму 350 966,82 грн.,

№3305 від 11.06.24 на суму 278 562,30 грн.,

№3355 від 13.06.24 на суму 395 739,72 грн.,

№3619 від 25.06.24 на суму 1 347 120,00 грн.,

№3880 від 04.07.24 на суму 1 361 880 грн.,

№3893 від 05.07.24 на суму 453 000 грн.,

№3912 від 08.07.24 на суму 788 220 грн.,

№3990 від 11.07.24 на суму 103 500 грн.,

№4093 від 19.07.24 на суму 367 966,32 грн.,

№4197 від 22.07.24 на суму 431 262 грн.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги визначені статтею 193 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Інший строк встановлений договором, зокрема п. 5.3, відповідно до якого якщо товар був поставлений без передплати, розрахунок за поставлений товар проводиться протягом 3 банківських днів з дати поставки товару.

01.08.2024 між сторонами був підписаний акт звірки взаємних розрахунків №824. Відповідно до вказаного акту, станом на 31.07.2024 вартість поставленого, але не оплаченого ПП «Контраст» за договором ДЖ-89 від 17.04.2024 товару становить 1 995 000,00 грн.

Суд зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звіряння розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18.

Заборгованість, визначена сторонами в акті взаємних розрахунків №824 від 01.08.2024 підтверджена первинними документами, акт взаємних розрахунків підписаний уповноваженими представниками сторін та засвідчений печатками.

При цьому, суд звертає увагу, що станом на 31.07.2024 (кінцева дата до якої проведено звіряння по акту №824 від 01.08.2024) строк оплати за спірними видатковими накладними є таким, що настав.

Після 31.07.2024 відповідач продовжував погашати наявну заборгованість перед позивачем, що підтверджується довідкою АТ «ПУМБ» №КІЕ-07.8/4336 від 10.10.2024 та Додатком 1 до вказаної довідки, зокрема за платіжними документами:

№47 від 01.08.2024 на суму 32 000,00 грн.,

№4883 від 01.08.2024 на суму 16 000,00 грн.,

№4895 від 02.08.2024 на суму 150 000,00 грн.,

№4905 від 05.08.2024 на суму 47 000, 00 грн.,

№4942 від 13.08.2024 на суму 125 000,00 грн.,

№4961 від 15.08.2024 на суму 65 000,00 грн.,

№4982 від 21.08.2024 на суму 30 000,00 грн.,

№4985 від 21.08.2024 на суму 50 000,00 грн.,

№5008 від 23.08.2024 на суму 25 000,00 грн.,

№5029 від 27.08.2024 на суму 40 000,00 грн.,

№5069 від 31.08.2024 на суму 18 000,00 грн.,

№5070 від 01.09.2024 на суму 15 000,00 грн.,

№5093 від 04.09.2024 на суму 45 000,00 грн.,

№5173 від 16.09.2024 на суму 10 000,00 грн.,

№5192 від 19.09.2024 на суму 30 000,00 грн.,

№5215 від 24.09.2024 на суму 20 000,00 грн.,

№5234 від 26.09.2024 на суму 87 000,00 грн.,

№5291 від 04.10.2024 на суму 20 000,00 грн., на загальну суму 825 000,00 грн.

Тобто, станом на дату подання позовної заяви (16.10.2024) заборгованість відповідача перед позивачем за спірними накладними, строк оплати товару за якими настав, становить 1 170 000,00 грн.

Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

ПП «Контраст» доказів погашення заборгованості за Договором поставки нафтопродуктів №ДЖ-89 від 17.04.2024 за спірними видатковими накладними у розмірі більшому, ніж визнає та доводить суду позивач, суду не подало, у тому числі на вимогу п.4 ухвали від 17.10.2024 про відкриття провадження, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 1 170 000,00 грн. є документально підтверджена, законна та така, яку слід задовольнити повністю.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання з оплати товару, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 31 583,61 грн., нараховану за сукупний період з 01.08.2024 по 15.10.2024.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.4 Договору встановлено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати вартості отриманого товару, покупець сплачує постачальнику пеню з розрахунку облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період за який стягується пеня від вартості несплаченого або невчасно сплаченого товару.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, перевіривши правильність розрахунку пені, не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем (01.08.2024 - 15.10.2024), встановив, що його здійснено арифметично вірно та відповідно до норм чинного законодавства, у зв`язку з чим вказана вимога має бути задоволена повністю в заявленому розмірі 31 583,61 грн.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача проценти річних в сумі 7 288,52 грн. за період прострочення 01.08.2024 - 15.10.2024 та інфляційні втрати в сумі 24 570,00 грн. за період прострочення серпень - вересень 2024 року.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 ГК України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши правильність розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем, встановив, що розрахунок процентів річних здійснено арифметично вірно та відповідно до норм чинного законодавства, у зв`язку з чим вказана вимога має бути задоволена повністю у розмірі 7288,52 грн. Суд встановив, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за заявлений період становить 24 675,30 грн. Разом із тим, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч.2 ст.237 ГПК України), відтак, вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат має бути задоволена повністю в заявленому розмірі 24570,00 грн.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов ТОВ «Джетлайн» повністю та ухвалює рішення про стягнення з ПП «Контраст» 1170000,00 грн. основного боргу, 31583,61 грн. пені, 7288,52 грн. процентів річних та 24570,00 грн. інфляційних втрат.

У зв`язку із задоволенням позову, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу сплаченого судового збору у розмірі 14 801,30 грн. повністю.

Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Джетлайн» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Контраст» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька, буд. 1, ідентифікаційний код 13706055) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Джетлайн» (01010, м. Київ, провулок Хрестовий, буд. 2, офіс 401, ідентифікаційний код44058568)

1 170 000,00 грн. (один мільйон сто сімдесят тисяч гривень нуль копійок) основного боргу,

31 583,61 грн. (тридцять одну тисячу п`ятсот вісімдесят три гривні шістдесят одну копійку) пені,

7 288,52 грн. (сім тисяч двісті вісімдесят вісім гривень п`ятдесят дві копійки) процентів річних,

24 570,00 грн. (двадцять чотири тисячі п`ятсот сімдесят гривень нуль копійок) інфляційних втрат,

14 801,30 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот одну гривню тридцять копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення підписано 21.02.2025.

Суддя О.В. Конюх