ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2025м. ДніпроСправа № 904/5235/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Скриннікової Н.С., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників (без виклику представників сторін) справу за позовом Дніпровського державного медичного університету, м. Дніпро () до фізичної особи-підприємця Іпатова Володимира Анатолійовича, м. Дніпро (код ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором про надання комунальних послуг в сумі 60 477, 43 грн.

Рух справи та процесуальні дії у справі.

Дніпровський державний медичний університет звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи-підприємця Іпатова Володимира Анатолійовича про стягнення заборгованості за договором про надання комунальних послуг в сумі 60 477, 43 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Скриннікову Н.С., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024р.

04.12.2024 позов залишено без руху.

06.12.2024 позивачем подано заяву про усунення недоліків.

11.12.2024 ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Визнав справу малозначною та вирішив розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

31.12.2024 вважається днем вручення ухвали від 11.12.2024, оскільки поштове відправлення (трек номер 5761) не було вручено відповідачу (повернуто до суду за закінченням терміну зберігання).

Відповідач не отримує поштову кореспонденцію за юридичною адресою, оскільки поштове відправлення, яке було направлено судом на адресу відповідача, повернуто до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідач немає електронного кабінету. В силу частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України для відповідача реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами є добровільною.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою, фізичною особою - підприємцем документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом, а ухвала суду від 11.12.2024 вважається врученою відповідачу 31.12.2024 проте станом на 13.02.2025 відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд визнав, що відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позову заяву і доказів, мав можливість його подати, але не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, а тому суд вирішив розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд визнав, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Тобто, у статті 248 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив межі розумного строку для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а саме: не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно з частинами 2, 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Стислий виклад позиції позивача

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання комунальних послуг установам, що знаходяться в приміщеннях ДДМУ № 1/2024-К від 26.02.2024 на загальну суму 60 477, 43 грн, з яких: за опалення (забезпечення теплопостачання) в сумі 8 156, 73 грн та за експлуатаційні витрати (утримання будинку) в сумі 52 320, 70 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати за сплату судового збору.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач не надав суду відзив на позов.

Господарський суд розглянув подані докази, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, достовірності, вірогідності та

ВСТАНОВИВ:

Предметом позову є вимога про стягнення заборгованості за Договором про надання комунальних послуг установам, що знаходяться в приміщеннях ДДМУ № 1/2024-К від 26.02.2024 на загальну суму 60 477, 43 грн.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з належним укладенням договору, погодженням умов договору та суми заборгованості, строку його дії, порядку та строків сплати погодженої суми заборгованості, наявність доказів на підтвердження наявності зобов`язань за договором зі сторони відповідача (наявність актів, тощо), настання обов`язку зі сторони відповідача заплатити за договором, допущення невиконання (прострочення боржника) зобов`язань відповідачем.

Підставою позову позивач визначає порушення відповідачем умов договору про надання комунальних послуг установам, що знаходяться в приміщеннях ДДМУ № 1/2024-К від 26.02.2024, яке виразилось у несплаті за надані послуги.

Суд має зокрема встановити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1) Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже твердження позивача підлягають перевірці, а докази оцінці на предмет належності доказів і доведеності доказами тих обставин за для підтвердження яких вони подані.

Суд надав мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеного позивачем у позові, встановив чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та навів мотиви такого висновку; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Обставини справи встановлені судом.

26.02.2024 між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір про надання комунальних послуг установам, що знаходяться в приміщеннях ДДМУ № 1/2024-К від 26.02.2024.

Відповідно до п.1.1 Договору Виконавець надає Замовнику комунальні послуги по вивозу сміття та забезпечення теплопостачанням приміщення площею 407,8 кв.м., розташованого за адресою (судом встановлено, але не зазначається в рішенні суду).

Відповідно до умов п.1.2 Договору «згідно постановам Кабінету Міністрів України від 18 травня 1998р. №699 «Про внесення змін до постанови КМУ з питань регулювання орендних відносин», а також наказу ДДМУ №27-адм від 16.04.2021р. Замовник сплачує Виконавцю експлуатаційні витрати на утримання приміщень, компенсує оплату за спожиті комунальні послуги згідно з рахунком, який виставляється щомісячно.

Пунктом 3.1 Договору Замовник зобов`язується щомісячно, в термін не пізніше 25 числа поточного місяця, сплачувати виставлені рахунки.

Суд встановив, що позивач надав відповідачу рахунки на оплату наданих послуг за договором №1/2024-К від 26.02.2024.

Відповідач прийняв надані послуги та підтвердив свої дії шляхом підписання актів прийому-передачі виконаних робіт за договором № 1/2024-К від 26.02.2024 на загальну суму 60 477, 43 грн, а саме акти від: 31.01.2024; 29.02.2024; 29.03.2024; 30.04.2024; 31.05.2024; 28.06.2024; 31.07.2024; 30.08.2024; 30.09.2024; 31.10.2024.

Суд встановив, що відповідач підтвердив підписанням актів наявність у нього зобов`язання заплатити за договором №1/2024-К від 26.02.2024 та повну обізнаність із сумами, які належить заплатити.

За даними договору «Термін дії договору» початок « 01» січня 2024. Закінчення « 31» грудня 2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.

В силу ч.3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, сторони погодили, що укладений 26.02.2024 року договір фактично набрав чинність відносно прав та обов`язків сторін з 01 січня 2024, що не суперечить вимогам статті 631 ЦК України.

Суд встановив, що станом на 01.11.2024 за даними бухгалтерського обліку позивача заборгованість відповідача за опалення(забезпечення теплопостачання) становить 8156,73 грн., а за експлуатаційні витрати(утримання будинку) 52 320,70 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за підписом Ректора, головного бухгалтера та в.о. начальника ПЕВ.

Доказів, які спростовують наявність заборгованості суду не надано.

Докази здійснення оплати за вказаний період суду не надано.

Підсумовуючи викладене суд встановив, що відповідач визнав фактичну заборгованість в сумі 60 477, 43 тим, що підписав акти прийому-передачі виконаних робіт, а за умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати щомісячно оплату, однак не виконав свої зобов`язання, прострочив виконання умов договору.

Суд виснує, що до цих правовідносин потрібно застосувати загальні норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, якими врегульовано порядок виконання зобов`язань та наслідки (відповідальність) за неналежне виконання або невиконання зобов`язань, оскільки зобов`язання у відповідача заплатити позивачу виникло на підставі Договору про надання комунальних послуг установам, що знаходяться в приміщеннях ДДМУ № 1/2024-К від 26.02.2024.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцю вказану послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст. 530 ЦК України).

Строк виконання вищенаведених зобов`язань настав.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Суд прийняв як належний доказ наданий позивачем розрахунок заборгованості, здійснений на підставі актів, підписаних відповідачем.

Відповідач не надав суду докази сплати заборгованості, а тому у цих правовідносинах позивач є кредитором та управненою стороною, а відповідач є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Суд вирішив позов задовольнити повністю.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Іпатова Володимира Анатолійовича (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпровського державного медичного університету (адреса: 49044, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 9, ) заборгованість за експлуатаційні витрати (утримання будинку) в сумі 52 320, 70 грн; послуги теплопостачання (опалення) в сумі 8 156, 73 грн; судовий збір в сумі 3 028, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.02.2025

Суддя Н.С. Скриннікова