ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2025 р. м. ХарківСправа № 922/4319/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.,

розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження справу № 922/4319/24

за позовом Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), , адреса: 01044, м.Київ, вул. Хрещатик, буд. 36,

до Фізичної особи-підприємця Степаненка Данила Миколайовича, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

про стягнення заборгованості, штрафу, пені, 3% річних, інфляційних у загальному розмірі 8595,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), далі по тексту - Управління з питань реклами міста Києва, звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ФОП Степаненка Д.М. грошові кошти у розмірі 8595,30 грн, з яких: основний борг 6756,73 грн; штраф 15% - 896,28 грн; пеня 572,21 грн; 3% річних 72,03 грн; інфляційні 298,05 грн; а також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу від 26.01.2024 № 3708/19 в частині внесення плати за тимчасове користування місцем для розміщення та експлуатації рекламного засобу за період січень-жовтень 2024 року, загальний розмір якої згідно з наданою до позовної заяви Довідки про стан розрахунків ФОП Степаненка Д.М. по рахункам-фактури за пріоритет та тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів, виписаним за період з 01.01.2024 по 31.10.2024, станом на 01.11.2024 становить 6756,73 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.12.2024 вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4319/24, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання до суду відзиву на позов та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено позивачу строк 5 днів з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, та встановлено відповідачу строк 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечення на відповідь на відзив.

Зазначену ухвалу відповідно до вимог ст. 122 ГПК України вчасно офіційно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та її копії в порядку ч. 2-4 ст. 120 та ч. 5 ст. 242 ГПК України направлено позивачу в електронному вигляді до його електронного кабінету в підсистемі Електронний Суд ЄСІТС та відповідачу - в паперовому вигляді листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на його адресу (які зазначена позивачем у позові та вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Відповідач - ФОП Степаненко Д.М. своїм правом на захист не скористався, ні в установлений судом строк, ні станом на день ухвалення даного судового рішення відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодного доказу для долучення до матеріалів справи не подав до суду, із заявами по суті справи або із заявами та клопотаннями з процедурних питань до суду не звертався, на зв`язок із судом будь-яким чином не виходив.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду про відкриття провадження у даній справі, що була направлена на адресу відповідача, не вручена адресату та повернулася за зворотною адресою до суду з довідкою працівника оператора поштового зв`язку АТ УКРПОШТА про причину повернення поштового відправлення: за закінченням терміну зберігання, що відповідно до приписів ч. 6 ст. 242 ГПК України свідчить про належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Відповідач не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі Електронний Суд ЄСІТС, що підтверджується наявною в матеріалах справи Відповіддю № 5786875 від 05.12.2024 про відсутність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС. Інші офіційні засоби зв`язку з ФОП Степаненком Д.М. (відповідачем) суду не відомі.

За приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Тобто, в разі, якщо ухвалу суду направлено учаснику справи (який не має електронного кабінету, і його неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику) за належною адресою, а саме: за адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або яка повідомлена суду стороною; - вважається, що адресат належно повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, не може вважатися поважною причиною невиконання відповідачем зазначеної ухвали суду, оскільки таке неотримання зумовлене не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою самого учасника справи щодо отримання кореспонденції, яка надходить від суду на його адресу.

Крім того, як вже зазначалося вище, ухвала суду про відкриття провадження у справі № 922/4319/24 була вчасно офіційно оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень у відповідності до ст. 122 ГПК України.

В силу приписів ст. 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, судом вчинено всіх необхідних та можливих заходів для належного повідомлення відповідача - ФОП Степаненка Д.М. про розгляд даної справи й надання йому можливості висловити свою позицію щодо заявлених позивачем вимог і звернутись до суду із заявами по суті справи та заявами чи клопотаннями з процесуальних питань, якою відповідач не скористався.

У відповідності до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тобто, подання відповідачем відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком учасника справи, а отже відсутність відзиву не може бути підставою для невиправданого затягування судового розгляду справи.

За приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 42, ч. 1 ст. 43 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На підставі зазначеного, з огляду на закінчення встановленого ст. 248 ГПК України строку розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що судом вчинено всіх необхідних та можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та враховуючи, що подання відзиву на позовну заяву є правом (а не обов`язком) відповідача, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, а також враховуючи, що позивачем у позовній заяві досить повно висловлено та обґрунтовано свою позицію по суті заявлених ним позовних вимог і в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для прийняття обґрунтованого та об`єктивного рішення по даній справі, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду спору впродовж розумного строку, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності відзиву відповідача за наявними у справі матеріалами.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення учасників справи, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив таке.

Згідно з чч. 1, 2, 4 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

За приписами ч. 1 ст. 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, встановлено Законом України "Про рекламу", Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі по тексту - Типові правила) та іншими нормативними актами України.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про рекламу", зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

За змістом ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу", розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).

Відповідно до п. 2 Типових правил, місцем розташування рекламного засобу є площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надаються розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою).

Згідно з п. 3 Типових правил, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

У відповідності до п. 24 Типових правил, виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.

У відповідності до п. 32 Типових правил, плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування.

За змістом п. 45 Типових правил, контроль за додержанням цих Типових правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.01.2024 № 109 «Про встановлення пріоритетів», за ФОП Степаненком Д.М. (відповідачем) встановлено пріоритет на період з 18.01.2024 по 17.04.2024 на місце розташування рекламних засобів для подальшого оформлення згідно поданої ним заявки за адресою: Солом`янський р-н, вул. Борщагівська, 89/1.

У відповідності до п. 2.1.5 Розділу II Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.02.2019 № 207 (далі по тексту - Порядок), у разі прийняття рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування РЗ Робочий орган не пізніше п`яти робочих днів з моменту прийняття такого рішення повідомляє заявника через адміністратора про необхідність укладення договору тимчасового користування місцем та передає адміністратору два примірники дозволу встановленої форми для його видачі заявнику для погодження з власником місця або уповноваженим ним органом (особою), де планується розташувати РЗ та утримувачами інженерних комунікацій (у разі розміщення РЗ у межах охоронних зон цих комунікацій).

26.01.2024 на підставі зазначеного пункту Порядку між позивачем - Управлінням з питань реклами міста Києва (Робочим органом) та відповідачем ФОП Степаненком Д.М. (Рекламорозповсюджувачем) укладено договір тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу № 3708/19 (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, за цим Договором на підставі відповідного наказу Робочого органу про встановлення пріоритету на місце для розміщення рекламного засобу, дозволу на розміщення зовнішньої реклами, наданого на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Рекламорозповсюджувачу надається право тимчасового платного користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, виключно для розміщення та експлуатації рекламного засобу (далі - право тимчасового користування).

Згідно з п. 1.2 Договору, Рекламорозповсюджувач зобов`язується прийняти в платне користування місце та користуватись наданим йому місцем добросовісно та розумно відповідно до загальних вимог законодавства України, правил щодо благоустрою населених пунктів, умов цього Договору та Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської' державної адміністрації) від 05.02.2019 № 207, зареєстрованого в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 25.02.2019 за № 34/2211 (далі - Порядок), своєчасно та у повному обсязі відповідно до Договору здійснювати оплату за тимчасове користування місцем, сумлінно виконувати усі свої обов`язки за цим Договором, самостійно нести відповідальність за технічний стан рекламного засобу (далі - РЗ), порушення вимог техніки безпеки під час розташування та експлуатації РЗ, утримання місця у належному санітарному стані відповідно до законодавства.

За умовами п. 3.1 Договору, дія та умови цього Договору розповсюджується на усі встановлені за Рекламорозповсюджувачем пріоритети та надані дозволи на розміщення зовнішньої реклами. Встановлення/продовження будь-якого пріоритету та надання/продовження будь-якого дозволу на розміщення зовнішньої реклами, внесення до них змін, анулювання/припинення здійснюється на підставі відповідного наказу Робочого органу/ розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Пунктами 3.2, 3.3 Договору передбачено, що Робочий орган та/або КП «Київреклама» здійснюють облік місць дія розміщення РЗ, на які поширюється пріоритет Рекламорозповсюджувача, та на які Рекламорозповсюджувачу видано дозволи на розміщення зовнішньої реклами, здійснюють контроль за строками дії пріоритету та дозволу шляхом формування Адресних переліків та внесення до них змін. Підставою дія формування та внесення змін до адресних переліків є відповідні рішення Робочого органу/ виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), прийняті в порядку, встановленому законодавством.

На виконання умов п. 3.2, 3.3 Договору, 26.01.2024 між позивачем та відповідачем укладено Адресний перелік № 1 (який є Додатком № 1 до Договору та являється його невід`ємною частиною), яким Рекламорозповсюджувачу надано право тимчасового платного користування місцем, що перебуває у комунальній власності м. Києва за адресою: Солом`янський р-н, вул. Борщагівська, 89/1 (бланк дозволу № 98465-24), на розміщення рекламного засобу (спеціальної рекламної конструкції на фасаді будинку (будівлі) площею 5,082 кв. м, період пріоритету з 18.01.2024 по 17.04.2024, дата кінця дії пріоритету (у разі його продовження) - 17.07.2024, розмір плати за пріоритет (25% розміру плати за місяць) 390,68 грн за місяць, розмір плати за місяць (продовження пріоритету) 1562,72 грн за місяць.

Наказом Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.02.2024 № 270 «Про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами» ФОП Степаненку Д.М. (відповідачу) надано дозвіл № 98465-24 на розміщення рекламного засобу (спеціальної рекламної конструкції на фасаді будинку (будівлі) площею 5,0820 кв. м, за адресою: Солом`янський р-н, вул. Борщагівська, 89/1.

28.02.2024 між позивачем та відповідачем укладено Адресний перелік № 2 (який є Додатком № 2 до Договору та являється його невід`ємною частиною), яким Рекламорозповсюджувачу надано право тимчасового платного користування місцем, що перебуває у комунальній власності м. Києва за адресою: Солом`янський р-н, вул. Борщагівська, 89/1 (дозвіл № 98465-24), на розміщення рекламного засобу (спеціальної рекламної конструкції на фасаді будинку (будівлі) площею 5,0820 кв. м, розмір плати за місяць - 1562,72 грн за місяць, дата кінця строку дозволу - 18.02.2029.

Пункт 6.1 Договору передбачає, що ціною цього Договору є плата за тимчасове користування, розмір якої відповідно до ст. 632 ЦК України визначається та розраховується на підставі рішень Київської міської ради або розпоряджень її виконавчого органу залежно від встановлених за Рекламорозповсюджувачем пріоритетів та наданих дозволів, вказаних у відповідних адресних переліках.

Плата за тимчасове користування місцем нараховується, зараховується та використовується Робочим органом у порядку, визначеному рішеннями Київської міської ради або її виконавчого органу. Підставою для нарахування плати за тимчасове користування місцями та внесення Рекламорозповсюджувачем плати є рішення Робочого органу про встановлення/продовження пріоритету, рішення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання/продовження дозволу, інші юридичні факти відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цей Договір (п. 6.2, 6.3 Договору).

Умовами п. 6.4 Договору сторони передбачили, що плата щомісячно перераховується Рекламорозповсюджувачем до бюджету міста Києва відповідно до умов Договору. У разі прострочення термінів сплати, визначених Договором, розмір несплаченої суми плані коригується з урахуванням штрафів, пені та індексу інфляції, відповідно до умов Договору та законодавства.

Рекламорозповсюджувач не звільняється від плати при відсутності РЗ на місці щодо якого виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) прийнято рішення про надання/продовження дозволу (п. 6.5 Договору).

Плата нараховується з дати прийняття рішення про встановлення пріоритету, надання дозволу. При продовженні строку дії пріоритету, продовженні строку дії дозволу плата нараховується з дати, з якої продовжено строк дії пріоритету або дозволу (п. 6.6 Договору).

Відповідно до п. 6.13, 6.14 Договору, розрахунковим періодом надання місця у тимчасове користування та нарахування плати за тимчасове користування місцем є календарний місяць. Плата за тимчасове користування місцем, штрафні санкції за прострочення здійснення платежів нараховується Робочим органом щомісячно та переказуються Рекламорозповсюджувачем не пізніше 20-го числа поточного місяця, виключно на казначейський рахунок у Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві для зарахування до цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва, в розмірах, зазначених у рахунках. Факт неотримання рахунку не звільняє Рекламорозповсюджувача від здійснення плати.

Рекламорозповсюджувач не звільняється від плати за тимчасове користування при відсутності РЗ на місці щодо якого виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) прийнято рішення про надання дозволу (п. 6.18 Договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків Сторони несуть відповідальність у відповідності до умов цього Договору та чинного законодавства України (п. 7.1 Договору).

Згідно з умовами п. 7.2 Договору, Робочий орган застосовує до Рекламорозповсюджувача штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Згідно з п. 7.3 Договору, Робочий орган має право додатково нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за тимчасове користування, що складає більше одного місяця, штраф у розмірі 15 відсотків простроченої суми.

З наданої позивачем до позовної заяви Довідки про стан розрахунків ФОП Степаненко Д.М. з Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по рахункам-фактури за пріоритет та тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів, які виписані за період з 01.01.2024 по 31.10.2024 станом на 01.11.2024, вбачається, що заборгованість відповідача за Договором щодо сплати за тимчасове користування місцем для розміщення та експлуатації рекламного засобу за період січень-жовтень 2024 року становить 6756,73 грн. Крім того, за несвоєчасне внесення платежів за Договором позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 15% в сумі 896,28 грн, пеню в сумі 572,21 грн, 3% річних в сумі 72,03 грн та інфляційні втрати в сумі 298,05 грн. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію вищевказаним обставинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

З урахуванням вищезазначеного, проаналізувавши правовідносини, які склались між позивачем - Управлінням з питань реклами міста Києва (Робочим органом) та відповідачем ФОП Степаненком Д.М. (Рекламорозповсюджувачем) на підставі укладеного між ними договору тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу № 3708/19 від 26.01.2024, суд дійшов висновку, що вказаний договір відповідає вимогам чинного законодавства, сторонами досягнуто всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, отже, з огляду на положення ст. 629 ЦК України, зазначений договір є обов`язковим для виконання обома сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач - Управління з питань реклами міста Києва належним чином виконав свої зобов`язання за вказаним Договором, на підставі Наказу від 18.01.2024 № 109 «Про встановлення пріоритетів» та Наказу від 19.02.2024 № 270 «Про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами», надав відповідачу - ФОП Степаненку Д.М. дозвіл на розміщення рекламного засобу (спеціальної рекламної конструкції на фасаді будинку (будівлі) площею 5,0820 кв. м), за адресою: Солом`янський р-н, вул. Борщагівська, 89/1.

Відповідач - ФОП Степаненко Д.М., у свою чергу, не виконав своїх зобов`язань за Договором щодо своєчасного внесення оплати за тимчасове користування місцем для розміщення та експлуатації рекламного засобу, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за період січень-жовтень 2024 року, яка згідно з наданою позивачем Довідкою про стан розрахунків ФОП Степаненка Д.М. за пріоритет та тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів станом на 01.11.2024 становить 6756,73 грн.

Перевіривши наведений у зазначеній Довідці розрахунок суми заборгованості відповідача - ФОП Степаненка Д.М. за Договором з оплати за пріоритет та тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів, суд встановив, що вказаний розрахунок виконаний вірно.

Станом на момент ухвалення судом даного рішення в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження погашення відповідачем заборгованості за Договором в розмірі 6756,73 грн.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

За приписами ст. 525-526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або невизначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На підставі викладеного, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачем - ФОП Степаненком Д.М. всупереч вимог ст. 73, 74 ГПК України не надано суду доказів, які б могли спростувати наявність у нього заборгованості за Договором з оплати за пріоритет та тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів в розмірі 6756,73 грн, а також доказів, які б свідчили про погашення ним вказаної заборгованості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 6756,73 грн є обґрунтованими та підтверджуються наявними у матеріалах справи документами, тому задовольняє позовні вимоги в зазначеній частині у повному обсязі.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 72,03 грн, пені в сумі 572,21 грн та штрафу в розмірі 15%, що становить 896,28 грн, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частинами 1-3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 6.6 Договору, плата нараховується з дати прийняття рішення про встановлення пріоритету, надання дозволу.

Умовами абз. 2 п. 6.4 Договору сторони передбачили, що в разі прострочення термінів сплати, визначених Договором, розмір несплаченої суми плані коригується з урахуванням штрафів, пені та індексу інфляції, відповідно до умов Договору та законодавства.

Відповідно до п. 6.14 Договору, плата за тимчасове користування місцем, штрафні санкції за прострочення здійснення платежів нараховується Робочим органом щомісячно та переказуються Рекламорозповсюджувачем не пізніше 20-го числа поточного місяця.

Таким чином, враховуючи, що рішення про встановлення пріоритету за відповідачем - ФОП Степаненком Д.М. на місце розташування рекламних засобів було прийняте 18.01.2024 (Наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.01.2024 № 109 «Про встановлення пріоритетів»), плата за тимчасове користування місцем за Договором нараховується відповідачу з 18.01.2024 та перший платіж мав бути ним здійснений не пізніше 20.01.2024, чого відповідач не зробив.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків Сторони несуть відповідальність у відповідності до умов цього Договору та чинного законодавства України.

Згідно з п. 7.2 Договору, Рекламорозповсюджувач (відповідач) сплачує пеню за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Згідно з п. 7.3 Договору, Робочий орган має право додатково нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за тимчасове користування, що складає більше одного місяця, штраф у розмірі 15 відсотків від простроченої суми.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків внесення плати позивач відповідно до п. 7.2 Договору нарахував відповідачу 3% річних за загальний період прострочення з 20.02.2024 по 01.11.2024 на суму 72,03 грн та пеню за загальний період прострочення з 21.02.2024 по 01.11.2024 на суму 572,21 грн, а також відповідно до п. 7.3 Договору додатково нарахував штраф за прострочення внесення платежів понад один місяць у розмірі 15% від простроченої суми, що становить 896,28 грн.

На підставі викладеного, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем прав позивача внаслідок прострочення строків внесення плати по Договору, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки 3% річних, пені та штрафу шляхом здійснення власного розрахунку, з огляду на приписи ч. 2 ст. 237 ГПК України, якими унормовано, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, суд дійшов висновку, що нараховані позивачем суми 3% річних, пені та штрафу є вірними, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 15%, що становить 896,28 грн, пені в сумі 572,21 грн та 3% річних в сумі 72,03 грн є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому суд задовольняє позовні вимоги в зазначеній частині в повному обсязі.

Крім того, позивач нарахував до стягнення з відповідача 298,05 грн інфляційних втрат за період прострочення березень-жовтень 2024 року.

Частиною 1 ст. 625 ЦК визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, як вбачається з аналізу ст. 625 ЦК України, право на звернення з позовними вимогами про стягнення коштів на підставі ч. 2 зазначеної статті виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до правового висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду, зокрема в постановах: від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18, від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц та від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем строків внесення плати по Договору, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки інфляційних втрат шляхом здійснення власного розрахунку, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки виконані вірно, а тому, з огляду на умови абз. 2 п. 6.4 Договору та положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 298,05 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим суд задовольняє вказані позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 78, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку посилається сторона, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Здійснюючи розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір, що складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 у розмірі 3028,00 грн.

Позивачем при поданні до суду даного позову з вимогами майнового характеру на загальну суму 8595,30 грн було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що становить 1,5% ціни позову. Сплачений позивачем судовий збір зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи Випискою про зарахування судового збору.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені в повному обсязі, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України на відповідача покладаються витрати щодо сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 2, ч. 3 ст. 13, ст. 73-74, 76-79, 86, п. 2 ч. 1 ст. 129, ст. 236-242, 252 ГПК України, ст. 4 Закону України Про судовий збір, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Степаненка Данила Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, юридична адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/50110005; код отримувача (ідентифікаційний код): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 50110005) грошові кошти у розмірі 8595,30 грн, з яких: основний борг 6756,73 грн; штраф 15% - 896,28 грн; пеня 572,21 грн; 3% річних 72,03 грн; інфляційні 298,05 грн; а також стягнути 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

У зв`язку з відпусткою та відрядженням судді повний текст рішення складено та підписано 19.02.2025.

Суддя Н.А. Новікова