ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Черкаси справа № 925/762/24
Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Лисенко Р.М., за участі представників сторін:
від прокуратури: не з`явився;
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
від третіх осіб: від Черкаська ОВА, від Управління культури та охорони культурної спадщини, ТОВ "Дзензелівське" -- не з`явилися;
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Фермерського господарства "Широкий берег" (с. Дзензелівка, Уманський район, Черкаська область) до Маньківської селищної ради (с. Маньківка, Уманський район, Черкаська область) про визнання договору оренди землі укладеним
Рішенням у справі від 27.01.2025 в позові відмовлено повністю.
В засіданні 27.01.2025 представник відповідача заявив клопотання про надання суду протягом 5 днів після прийняття рішення доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, які просить стягнути з відповідача.
03.02.2025 через Електронний суд зареєстровано заяву (вх. № 1740/25) представника відповідача від 31.01.2025 про ухвалення додаткового рішення з додатками, якою позивач просить стягнути з позивача 36 865,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
За правилами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
В засідання по розгляду заяви про прийняття додаткового рішення учасники справи не з`явилися.
Прокурор подав заяву від 13.02.2025 про проведення засідання без своєї участі, при вирішенні питання щодо прийняття додаткового рішення покладається на розсуд суду.
Ухвалами від 12.02.2025 суд відмовив у задоволенні клопотань представників позивача та відповідача про проведення засідання в режимі ВКЗ через вже здійснене власне бронювання судом на заплановані день і час проведення засідання.

Неявка учасників справи не перешкоджає суду провести засідання та розглянути по суті заяву про прийняття додаткового рішення.

Відповідач за результатами вирішення спору просить стягнути з позивача 36 865,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 170 том 4).

Позивач подав заперечення проти вимог відповідача у заяві від 12.02.2025 і вказав, що не згоден із повною сумою витрат, які Маньківська селищна рада просить стягнути. Обґрунтованим розміром адвокатських витрат вважає лише 10000,00 грн.

Треті особи своїх пояснень з даного питання не надали, представників в засідання не направили.

Дослідивши матеріали справи, доводи і заперечення сторін з приводу стягнення витрат на послуги адвоката, судом встановлено наступне:

У відзиві на позов від 28.06.2024 відповідач вказав на власний орієнтовний розмір витрат на послуги адвоката, які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції ---- 20 000 грн.

Заявою від 31.01.2025 Маньківська селищна рада просить стягнути з позивача 36 865,80 грн. адвокатських витрат.

В силу положень ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 ГПК України внормовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Цією ж нормою передбачено, що відшкодуванню за рішенням суду підлягають навіть ті витрати на послуги адвоката, які лише мають бути сплачені. Такі висновки викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, як вже вказав суд, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

До клопотання від 20.08.2024 про стягнення судових витрат (а.с. 147 том 2) додано копію Договору про надання послуг з правової допомоги № 34/24 від 25.06.2024 року між адвокатом Заболотнім В.М. та Виконавчим комітетом Маньківської селищної ради. За умовами Договору адвокат зобов`язується надати Маньківській селищній раді необхідну професійну правову допомогу по справі № 925/762/24 в обсязі і на умовах, що визначні цим Договором, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надану йому правову допомогу.

Згідно п. 3.5. Договору джерелом фінансування послуг адвоката є бюджет Маньківської селищної територіальної громади.

З цих підстав суд не вбачає перешкод у розгляді питання про стягнення витрат на послуги адвоката на користь саме Маньківської селищної ради, як сторони спору, якщо послуги адвоката фактично оплачував Виконком селищної ради із свого рахунку, але за рахунок коштів бюджету територіальної громади.

Виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади (ст. 51 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 N 280/97-ВР).

За правилами п.12) ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами судочинства також є і відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно змісту розділу 1 Договору № 34/24 від 25.06.2024 адвокат надає клієнту послуги у вигляді проведення переговорів, представництва інтересів в суді, подачі клопотань та заяв, вжиття всіх заходів представництва згідно положень процесуальних кодексів.

Згідно розділу 3 Договору загальна сума договору складає 7686,00 грн. в суді першої інстанції з урахуванням ЄСВ, податку на доходи (Додаток № 1 до Договору а.с. 146 оборот).

Сторонами визначено, що вартість послуг адвоката є фіксованою та не потребує почасового детального розрахунку виконаних робіт.

В клопотанні про стягнення судових витрат від 20.08.2024 адвокат відповідача просив стягнути саме цю суму 7 686,00 грн. на випадок відмови в позові, що буде позитивним результатом для його клієнта.

В справу подано ордери на адвоката Заболотнього В.М., який особисто брав участь у засіданнях та належно виконував всі вимоги суду.

Актом № 2 від 13.08.2024 (а.с. 145 том 2) відповідач та адвокат підтверджують отримання і належну якість послуг адвоката на суму 7686,00 грн. по суду першої інстанції.

За доводами адвоката ці кошти йому повністю сплачені.

Також подано докази, що в подальшому Виконком Маньківської селищної ради та адвокат уклали Додаткову угоду № 1 від 16.09.2024, змінивши п. 3.1. Договору № 34/24 від 25.06.2024.

Змінами визначено вартість окремої послуги у вигляді написання процесуальних документів (2000 грн. за кожен окремо), участь в судовому засіданні (1000 грн. за 1 засідання) і гонорар адвокату 20 000,00 грн. за умови прийняття рішення на користь Клієнта.

Пунктом 3.4. Додаткової угоди № 1 визначено, що витрати адвоката на прибуття в засідання (пальне) відшкодовуються адвокату за розрахунком таких витрат і документального їх підтвердження.

Актом приймання-передачі робіт від 31.01.25 Виконком Маньківської селищної ради та адвокатом підтверджено надання послуг правничої допомоги по даній справі у вигляді надання додаткових письмових пояснень, участь в судових засіданнях з переліком дат, витрати на пальне 1 179,80 грн. і гонорар на користь адвоката в розмірі 20 000,00 грн.

Акт на загальну суму 29 179,80 грн. його сторонами підписано без зауважень.

З цих розрахунків за заявою від 31.01.2025 про ухвалення додаткового рішення відповідач остаточно просить стягнути з позивача в загальній сумі 36865,80 грн. витрат на послуги адвоката.

Суду не подано заперечень з боку позивача, що адвокат відповідача Заболотній В.М. неналежним чином надав представницькі послуги Маньківській селищній раді, або ці послуги не мають ніякого відношення до даної справи, або були явно не потрібними відповідачу.

Таких обставин суд не вбачає також.

За правилами п.2) ч. 4 ст. 129 ГПК України інші витрати, пов`язані із розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у випадку відмови в позові - на позивача.

За правилами ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд, зокрема, в постанові ВС від 22.11.2019 року у справі №902/347/18 роз`яснив, що суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, за власною ініціативою.

Позивач вважає заявлені відповідачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу неспівмірними та не обґрунтованими.

Зокрема, просить врахувати, що остаточні витрати в розмірі 36 865,80 грн. виявилися вищими, ніж було заявлено відповідачем як очікувані (20 000) грн.

Перелічені відповідачем судові засідання, за участь в яких стягуються кошти, мали незначну тривалість від 5 до 42 хв, а 29.11.2024 засідання взагалі не проводилося. Тому вартість одного засідання в 1000 грн. не відповідає критеріям реальності та співмірності витраченого на них часу адвокатом.

Гонорар успіху в розмірі 20 000 грн. є зобов`язанням лише для адвоката та клієнта, які про нього домовилися і суд не зв`язаний цією домовленістю, а тому позивач просить покласти такі витрати на самого відповідача.

Позивач вказує також, що до наявного чека № 688360 на купівлю бензину А-95 адвокат не надав розрахунків цих витрат, тому вони є необґрунтованими до стягнення.

Суд частково погоджується із запереченнями позивача проти неспівмірності заявлених до стягнення витрат на послуги адвоката і вказує на таке:

"Гонорар успіху», погоджений сторонами у договорі під відкладальною умовою (у разі досягнення позитивного результату: зменшення судом заявленої до стягнення з Клієнта у межах справи суми заборгованості та набрання судовим рішенням у зазначеній справі законної сили), є складовою частиною гонорару адвоката. Зазначене викладене у висновках Великої Палати Верховного Суду, у пункті 5.46. постанови від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, відповідно до якого відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою (прим.: гонорар успіху), є складовою частиною гонорару адвоката.

Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте Верховний Суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Відповідач не надав ніякого обґрунтування, чому при первинному розмірі вартості послуг адвоката в суді першої інстанції лише 7 686,00 грн., вирішено додати "гонорар успіху", що складає 20 000,00 грн. і чому при цьому фінансовий тягар на позивача, як на сторону спору, може вважатися не надмірними при такому співвідношенні цих категорій витрат.

Суду не пояснено, якою була потреба в ході розгляду справи змінювати фіксовану суму вартості послуг адвоката 7 686,00 грн. (слід вважати, що це первинно було повністю вигідно обом сторонам) на оплату кожного засідання і складеного процесуального документа окремо. При цьому з доказів у справі не вбачається, що таке переоформлення підходу до визначення ціни відбулося внаслідок збільшення складності і якості роботи адвоката і збільшення часу його роботи у вже триваючому судовому спорі.

Щодо витрат на пальне: суду крім чека на придбання бензину не подано додаткових доказів зв`язку таких витрат на пальне і прибуття адвоката відповідача до суду. Зокрема, немає доказів на якому автомобілі приїздив адвокат, кому належить авто, який кілометраж оплачено придбанням пального (для виключення сторонніх поїздок), кому належали сплачені за пальне кошти та ін. Отже такі витрати суд вважає необґрунтованими належними і допустимими доказами.

Також суд приходить до висновку, що спір для отримання відповідачем позитивного для себе результату у вигляді відмови позивачу в позові, не був складним з огляду на предмет спору, численну судову практику з даного питання, участь у справі прокурора, третіх осіб, позиції яких збігалися із позиціями Маньківської селищної ради. Треті особи з прокурором також надавали в справу додаткові докази, які в сукупності та в кінцевому результаті призвели до позитивного для відповідача результату відмови позивачу в позові.

Тому враховуючи викладене та для забезпечення балансу інтересів сторін, коли сторона, що програла, не повинна нести надмірний фінансовий тягар за результатами вирішення спору, де сторона скористалася послугами адвоката, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат відповідача на послуги адвоката в сумі лише 15 000 грн.

При цьому у стягненні "гонорару успіху" суд відмовляє повністю, відносячи такі витрати до необов`язкової для суду домовленості адвоката та клієнта.

Керуючись ст. 244 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву Маньківської селищної ради від 31.01.2025 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського Господарства "Широкий берег" (код 34089579, Черкаська область, Уманський район, с. Дзензелівка, вул. Центральна, 17-А) на користь Маньківскої селищної ради (код 25659958, Черкаська область, Уманський район, смт. Маньківка, вул. Шевченка, 9) -- 15 000,00 грн. витрат на послуги професійної правничої допомоги адвоката.

В решті вимог відмовити.

Наказ видати .

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2025 року

Суддя Н.М. Спаських