Господарський суд Харківської області
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" лютого 2025 р.м. ХарківСправа № 922/5289/23
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх.№3671 від 10.02.2025) у справі

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Промелектронкомплект"
про визнання банкрутом Публічне акціонерне товариство "Коннектор" ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.02.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Коннектор"; визнано вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Промелектронкомплект" до боржника у розмірі 283645,22 грн (з яких: 237790,95 грн - основний борг, 10293,87 грн - 3% річних, 35560,40 грн - інфляційне збільшення), 21472,00 грн - витрат зі сплати судового збору за подання до суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, 20000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу; введено мораторій на задоволенні вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном АТ "Коннектор"; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Іваненка Є.В.; призначено попереднє засідання суду.

05.02.2024 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ "Коннектор" № 72445.

Ухвалою суду від 14.05.2024 визначено визнані судом вимоги, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів АТ "Коннектор"; призначено підсумкове засідання суду.

Ухвалою суду від 24.12.2024 введено процедуру санації АТ "Коннектор", затверджено план санації АТ "Коннектор", призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Іваненка Є.В.

30.12.2024 здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про введення процедури санації № 74969.

10.02.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява (вх. № 3671) з грошовими вимогами до боржника, в якій заявниця просить суд визнати її грошові вимоги до АТ "Коннектор" у розмірі 78113,99 грн, що складаються із заборгованості по заробітній платі в розмірі 23212,36 грн, суми компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 4777,90 грн, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25129,73 грн, моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн, понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 4994,00 грн, визнані рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19.12.2023 у справі №646/5697/21.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх. № 3671 від 10.02.2025), суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Вимоги до заяви кредитора визначені статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною третьою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що до заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. п. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ставка судового збору становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2025 року складає 3028 гривень.

Отже, за звернення у 2025 році до господарського суду із заявою з грошовими вимогами до боржника заявник має надати докази сплати судового збору у розмірі 6056,00 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як зазначено вище, у заяві з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 просить суд визнати її грошові вимоги до АТ "Коннектор" у розмірі 78113,99 грн, що складаються із заборгованості по заробітній платі в розмірі 23212,36 грн, суми компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 4777,90 грн, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25129,73 грн, моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн, понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 4994,00 грн, визнані рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19.12.2023 у справі №646/5697/21.

Згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 зазначено, що пунктом 1.3 розділу 1 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за №114/8713, передбачено, що для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

У розділі 3 Інструкції № 114/8713 закріплено вичерпний перелік виплат, що не належать до фонду оплати праці.

В Інструкції № 114/8713 грошова компенсація за невикористану відпустку не віднесена до вичерпного переліку виплат, що не належать до фонду оплати праці.

Верховний Суд у постанові від 04.04.2023 у справі №640/8348/21 дійшов висновку, що поняття "оплата праці" і "заробітна плата", які використовуються у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір в цій справі в частині вимог стосується ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, на яку працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством (є належною працівнику заробітною платою), охоплюється застосованим у частині другій статті 233 КЗпП України визначенням "законодавство про оплату праці", у зв`язку з чим, не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про її нарахування та стягнення".

Отже, за вимогу про компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки не підлягає сплата судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Даний висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 127/2697/23.

Поряд із цим, за грошові вимоги в частині середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні заявницею має бути сплачений судових збір з огляду на наступне.

Стягнення (визнання) середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також, не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто стягнення (визнання) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Стягнення з роботодавця середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є спеціальним видом відповідальності роботодавця, відповідно на вказані вимоги позивача не поширюються положення пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", за яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 зазначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений ст. 117 цього Кодексу, мають різну правову природу. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Таким чином, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не є тотожною до вимоги про стягнення заробітної плати а тому, не може бути віднесена до категорії пільгових вимог, за подачу яких, згідно п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не сплачується.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16, вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є майновою вимогою.

Крім того, в заяві ОСОБА_1 заявлено вимоги у вигляді моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн та витрат зі сплати судового збору у справі №646/5697/21, що також не підпадає норму п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Всупереч вищезазначеним вимогам, заявницею - ОСОБА_1 до заяви з грошовими вимогами до боржника (вх. № 3671 від 10.02.2025) не додано доказів сплати судового збору за подання до суду відповідної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу. У разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог цього Кодексу, господарський суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху суд повідомляє заявнику про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов`язаний їх усунути, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх. № 3671 від 10.02.2025) залишити без руху, повідомити заявницю про недоліки заяви та надати п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для їхнього усунення, а також попередити ОСОБА_1 про те, що відповідно до ч. 2 ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства, якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду, в іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 45, 46 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 232-235 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх.№3671 від 10.02.2025) залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про недоліки заяви з грошовими вимогами до боржника (вх. № 3671 від 10.02.2025).

Заявниці - ОСОБА_1 у п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки, надати суду докази сплати судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника в розмірі 6056,00 грн.

Попередити ОСОБА_1 про те, що відповідно до ч. 2 ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства, якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду, в іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви.

Ухвалу направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Усатий В.О.