ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
06.02.2025 Справа № 914/2153/24
Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши матеріали справи
за позовом Фермерського господарства "Рончка"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спиртовий завод "Суходоли"
про стягнення 564182,14 грн
за участю представників:
від позивача Нагорняк І.М.
від відповідача не з`явився
Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.01.2025 позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спиртовий завод "Суходоли" на користь Фермерського господарства "Рончка" 443887,36 грн основного боргу, 20283,59 грн інфляційних втрат, 9640,68 грн 3% річних, 90370,51 грн пені та 8462,73 грн витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

27.01.2025 позивачем подано заяву (вх.№308/25) про ухвалення додаткового рішення у справі №914/2153/24, в якій Фермерське господарство "Рончка" просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спиртовий завод "Суходоли" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 31500,00 грн.

Ухвалою суду від 28.01.2025 заяву (вх.№308/25 від 27.01.2025) Фермерського господарства "Рончка" про ухвалення додаткового рішення у справі №914/2153/24 призначено до розгляду на 06.02.2025.

Представник позивача в судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №914/2153/24 підтримав повністю, просив стягнути з відповідача на користь позивача 31500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином. Відповідачем заяву про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не подано.

Згідно із частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, відповідно до якого розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 30000,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається із поданих матеріалів, 29.12.2020 між Адвокатським об`єднанням "АКСЕЛО" (надалі - адвокатське об`єднання) та Фермерським господарством "РОНЧКА" (надалі - клієнт) укладено договір №29-12/20-01 про надання правової допомоги, предметом якого є надання адвокатським об`єднанням професійної правової допомоги клієнту усіма законними методами та способами у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів.

Пунктами 4.1. та 4.2. договору передбачено, що розмір та порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати визначаються за погодженням сторін шляхом підписання додаткової угоди, що є додатком до цього договору і його невід`ємною частиною. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката та інші істотні обставини.

16.08.2024 між Адвокатським об`єднанням "АКСЕЛО" (надалі - адвокатське об`єднання) та Фермерським господарством "РОНЧКА" (надалі - клієнт) підписано додаткову угоду про внесення змін до договору про надання правової допомоги №29-12/20-01 від 29.12.2020, згідно з якою відповідно до пункту 4.1. договору про надання правової допомоги №29-12/20-01 від 29.12.2020 сторони погодили такий розмір та порядок сплати гонорару адвоката:

- послуги з надання правничої допомоги розраховуються погодинно, пропорційно витраченому часу, який оплачується відповідно з розрахунку 1500,00 грн за одну годину роботи адвоката;

- оплата здійснюється на підставі рахунку протягом 5 (п`ятьох) робочих днів з дня отримання рахунку та підписання акта наданих послуг.

30.08.2024 між Адвокатським об`єднанням "АКСЕЛО" (надалі - адвокатське об`єднання) та Фермерським господарством "РОНЧКА" (надалі - клієнт) підписано акт наданої правової допомоги, відповідно до якого адвокатське об`єднання надало, зокрема, наступні послуги (правову допомогу) клієнту:

- досудове опрацювання документів на стягнення боргу та надання письмових консультацій щодо предмету спору, складання проекту позовної заяви на стягнення боргу з ТзОВ "Спиртовий завод "Суходоли" (6 годин х 1500,00 грн = 9000,00 грн).

30.09.2024 між Адвокатським об`єднанням "АКСЕЛО" (надалі - адвокатське об`єднання) та Фермерським господарством "РОНЧКА" (надалі - клієнт) підписано акт наданої правової допомоги, відповідно до якого адвокатське об`єднання надало наступні послуги (правову допомогу) клієнту:

- подання позовної заяви у справі з ТзОВ "Спиртовий завод Суходоли" (30 хвилин х 1500,00 грн = 750,00 грн);

- опрацювання відзиву на позовну заяву та складання відповіді на відзив у справі №914/2153/24 за позовом клієнта до ТзОВ "Спиртовий завод "Суходоли (4 години х 1500,00 грн = 6000,00 грн);

- надання консультацій щодо наявності підстав і предмета зустрічного позову до клієнта від ТзОВ "Спиртовий завод "Суходоли" про стягнення заборгованості, опрацювання та складання відповіді на претензію ТзОВ "Спиртовий завод Суходоли" (90 хвилин х 1500 = 2250,00 грн).

29.11.2024 між Адвокатським об`єднанням "АКСЕЛО" (надалі - адвокатське об`єднання) та Фермерським господарством "РОНЧКА" (надалі - клієнт) підписано акт наданої правової допомоги, відповідно до якого адвокатське об`єднання надало наступні послуги (правову допомогу) клієнту:

- опрацювання зустрічної позовної заяви у справі №914/2153/24 та складання і подання клопотання про повернення зустрічної позовної заяви поданої відповідачем (1 година х 1500,00 грн = 1500,00 грн);

- участь в судовому засіданні у справі №914/2153/24, яке відбулось 29.10.2024 і 19.11.2024 (4 години х 1500,00 грн = 6000,00 грн).

31.12.2024 між Адвокатським об`єднанням "АКСЕЛО" (надалі - адвокатське об`єднання) та Фермерським господарством "РОНЧКА" (надалі - клієнт) підписано акт наданої правової допомоги, відповідно до якого адвокатське об`єднання надало наступні послуги (правову допомогу) клієнту:

- подання заяви на відшкодування витрат на правову допомогу та участь у судовому засіданні у Господарському суді Львівської області у справі 914/2153/24 (4 години х 1500,00 грн = 6000,00 грн).

Отже, як вбачається із актів наданих послуг, адвокатське об`єднання надало клієнту правничу допомогу у справі №914/2153/24 загальною вартістю 31500,00 грн (21 година х 1500,00 грн).

Відповідно до платіжної інструкції №720 від 13.09.2024 позивач сплатив адвокатському об`єднанню 21000,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції №744 від 30.10.2024 позивач сплатив адвокатському об`єднанню 9000,00 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом з тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вже зазначалося, відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду (постанова КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, додаткова ухвала ВС від 21.07.2020 справі №915/1654/19, постанова ВП ВС від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, постанова ВС від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Пунктом 3.2. рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Зазначені висновки узгоджуються із висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18, від 04.06.2019 у справі №9901/350/18 та додатковій постанові у зазначеній справі від 12.09.2019, а також у постановах Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 26.05.2020 у справі №908/299/18.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі N 922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом з тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" ("Iatridis v. Greece", заява N 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" ("Pakdemirli v. Turkey", заява N 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

Водночас, як вказано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.01.2023 у справі №910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши акт наданої правової допомоги від 31.12.2024, згідно з яким адвокат подав заяву на відшкодування витрат на правову допомогу та взяв участь у судовому засіданні у Господарському суді Львівської області у справі 914/2153/24, суд вважає, що 3 години (4500,00 грн) є тим достатньо обґрунтованим часом, який необхідний для виконання такої роботи.

Таким чином враховуючи наведене, зважаючи на критерії реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, беручи до уваги категорію та складність справи, суд вважає, що достатньо обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача є 30000,00 грн. Зазначений розмір відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг та їх розумної необхідності.

Керуючись статтями 74, 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Заяву (вх.№308/25 від 27.01.2025) Фермерського господарства "Рончка" про ухвалення додаткового рішення у справі №914/2153/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спиртовий завод "Суходоли" (80641, Львівська область, Бродівський район, село Суходоли, вулиця Заводська, будинок 36, ідентифікаційний код 41125547) на користь Фермерського господарства "Рончка" (80430, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, село Дернів, вулиця Івана Мазепи, будинок 62, ідентифікаційний код 41252525) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 18.02.2025.

Суддя Петрашко М.М.