УХВАЛА

м. Київ

18.02.2025Справа № 910/2226/18

За скаргою Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН СТИРОЛ";

на дії державного виконавця.

За позовом Акціонерного товариства "Софарма";

до Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН СТИРОЛ" (відповідач 1);

Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (відповідач 2);

про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг.

Суддя Мандриченко О. В.

Секретар судового засідання Рябий І. П.

Представники:

Від скаржника: не з`явилися;

Від боржника: не з`явилися;

Від ВДВС: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/2226/18 за позовом Акціонерного товариства "Софарма" до Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 171032 від 27.05.2013 року повністю.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.10.2019 позов задоволено повністю; визнано свідоцтво України на знак для товарів і послуг № 171032 від 27.05.2013 недійсним повністю для всіх товарів 05 класу МКТП; змінено найменування відповідача 2 у справі № 910/2226/18 з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України; зобов`язано Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести зміни до державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 171032 від 27.05.2013 для всіх товарів 05 класу МКТП та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 рішення Господарського суду м. Києва від 01.10.2019 у справі № 910/2226/18 скасовано, прийнято нове рішення у справі, яким в позові відмовлено в повному обсязі. Стягнуто з Акціонерного товариства "Софарма" на користь Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 286 (п`ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп. та 35 303 (тридцять п`ять тисяч триста три) грн. 04 коп. витрат на проведення повторної судової експертизи у справі.

22.12.2020 на виконання вказаної постанови Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2023 у справі № 910/2226/18 частково задоволено скаргу Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" на дії Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Визнано протиправною бездіяльність Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині не повідомлення ПрАТ "Концерн Стирол" про результати розгляду заяви від 16.02.2022 № 08/02-22 про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 про виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 у справі № 910/2226/18 (заява № 08/02-22 від 16.02.2022) про стягнення з АТ "Софарма" на користь ПРАТ "Концерн Стирол" витрат по сплаті судового збору в розмірі 5 286, 00 грн та 35 303,04 грн. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2023 у справі № 910/2226/18 частково задоволено скаргу Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" на дії Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Визнано протиправними дії головного державного виконавця Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А. В. із винесення повідомлення від 11.05.2022 № б/н про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі № 910/2226/18 Приватному акціонерному товариству "Концерн Стирол" без прийняття до виконання. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

13.01.2025 до суду від Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" надійшла скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця, в якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка виявилась у протиправному ненаданні ПрАТ "Концерн Стирол" копії постанови від 08.12.2023 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі № 910/2226/18;

- визнати неправомірними дії Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), які виявилась у перерахуванні належних ПрАТ "Концерн Стирол" грошових коштів на рахунок Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України UA3000177;

- зобов`язати Оболонський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення (поновити порушене право ПрАТ "Концерн Стирол") та направити ПрАТ "Концерн Стирол" копію постанови від 08.12.2023 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі № 910/2226/18;

- зобов`язати Оболонський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення (поновити порушене право ПрАТ "Концерн Стирол") та перерахувати ПрАТ "Концерн Стирол" належні Стягувачу грошові кошти в сумі 40 589,04 грн., стягнуті в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі № 910/2226/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2025 призначено розгляд скарги Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" на 28.01.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 оголошено перерву у судовому засіданні до 18.02.2025.

11.02.2025 та 17.02.2025 до господарського суду від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли письмові пояснення.

У судове засідання 18.02.20235 представники учасників справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В силу ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду по суті, Господарський суд міста Києва прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Законом України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 у справі № 910/7221/17 зазначив, що в силу приписів вищевказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується "правомірна поведінка" виконавця.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у пункті 4.1 рішення № 19-рп/2011 від 14.12.2011 (справа за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) зазначив, що утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді (пункт 1 резолютивної частини Рішення від 25 листопада 1997 року № 6-зп , пункт 1 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп).

Пунктом 9 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 3391 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Заявою № 68/11-23 від 29.11.2023 Приватне акціонерне товариство "Концерн Стирол" (далі також - заявник, стягувач) 05.12.2023 звернулося до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просило винести постанову про відкриття виконавчого провадження та направити копію вказаної постанови на поштову адресу заявника.

За змістом частини 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

08.12.2023 постановою Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 № 910/2226/18.

Як передбачено ч. 1, 2 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі. За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Тобто, з наведеного випливає, що документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі, окрім випадків, коли такі особи письмово звернуться з заявою про направлення документів поштою за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Суд вказує, що в прохальній частині заяви № 68/11-23 від 29.11.2023 Приватне акціонерне товариство "Концерн Стирол" просило направити копію постанови про відкриття виконавчого провадження на поштову адресу заявника.

Однак, доказів направлення вказаної постанови на поштову адресу заявника матеріали справи не містять.

З наведеного вбачається, що державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не виконав покладений на нього ч. 1, 2 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" обов`язок.

Як передбачено ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник 25.10.2023 зареєструвався в Електронному кабінеті в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі.

Тобто, після винесення державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанови про відкриття виконавчого провадження, така постанова надійшла до електронного кабінету заявника, та який повинен був дізнатися про винесення такої постанови та не направлення її на поштову адресу протягом більше аніж рік.

Учасник виконавчого провадження, який звернувся з заявою про вчинення відповідних виконавчих дій, може вважатися обізнаним про вчинення таких дій виконавцем з урахуванням розумності строку, який минув з дати звернення із заявою про вчинення виконавчих дій до виконавця. Розумність такого строку суд визначає з урахуванням конкретних обставин справи (строків, встановлених Законом "Про виконавче провадження", термінів поштового обігу кореспонденції, повідомлення учасників виконавчого провадження електронною поштою, фактичного доступу учасника виконавчого провадження до автоматизованої системи виконавчих проваджень тощо).

При цьому суд зазначає, що у випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді

На цьому наголосив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 24 жовтня 2022 року у справі № 910/18480/20.

При цьому, суд вказує, що заявник у скарзі також стверджує, що 26.12.2023 на його електронну адресу надійшов запит державного виконавця стосовно реквізитів для перерахування коштів, стягнутих на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 № 910/2226/18, що додатково свідчить про обізнаність стягувача про винесення державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанови про відкриття виконавчого провадження.

02.01.2024 заявник направив на адресу органу виконавчої служби відповідь на вказаний запит.

Проте, заявник звернувся до господарського суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині не направлення на поштову адресу постанови про відкриття виконавчого провадження лише 10.01.2025 (зареєстрована в суді 13.01.2025).

З наведеного вбачається, що стягувачем пропущено десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права на подання скарги в цій частині.

За приписами ч. 2 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, пропущений строк для подання скарги може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

Однак, стягувачем, при поданні скарги не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на її подання.

А відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга стягувача в частині вимог про визнання неправомірною бездіяльності Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка виявилась у протиправному ненаданні ПрАТ "Концерн Стирол" копії постанови від 08.12.2023 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі № 910/2226/18 та зобов`язання Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення (поновити порушене право ПрАТ "Концерн Стирол") та направити ПрАТ "Концерн Стирол" копію постанови від 08.12.2023 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі № 910/2226/18 підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку з пропущенням заявником строків, визначених ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо вимог скарги в іншій частині, суд вказує наступне.

Права та обов`язки виконавців визначені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, частиною 1 та пунктом 1 частини 2 названої статті встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження").

Водночас, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" та аналогічна норма міститься у статті 339 Господарського процесуального кодексу України).

25.12.2023 на рахунок відділу надійшли кошти в сумі 44 843,24 грн, необхідної для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Порядок виплати стягнутих грошових коштів визначено у статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, згідно частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки (частина 3 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження").

Надалі, кошти в сумі 44843,24 грн розподілені у відповідності до вимог ст. 42-45 Закону №1404-VIII, а саме 195,30 грн перераховано на спецрахунок Центрального МРУ МЮ (м.Київ) в якості витрат виконавчого провадження (платіжні інструкції № 69190, 69191 від 26.12.2023), 4058,90 грн перераховано до Державного бюджету України в якості виконавчого збору (платіжна інструкція № 70076 від 10.01.2024), а сума 40589,04 грн є сумою стягнення за виконавчим документом на користь стягувача - Приватне акціонерне товариство "Концерн Стирол", код 05761614.

Зважаючи на відсутність відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів, 26.12.2023 державним виконавцем сформовано і направлено на електронну адресу останнього: відповідний запит.

Водночас, перевіркою відомостей Системи з`ясовано, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР ДДВС МЮУ) перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_2 (дата відкриття першого ВП: 26.05.2017) на суму 622 630 155,11 грн, боржником за яким є - Приватне акціонерне товариство "Концерн Стирол", код 05761614.

Тобто, Приватне акціонерне товариство "Концерн Стирол" є стягувачем за виконавчим провадженням № НОМЕР_1 та боржником у зведеному виконавчому провадженні №54235148.

Відповідно до частини 5 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", не допускається виплата стягувачу стягнутих коштів готівкою або виплата стягнутих коштів іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових коштів заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону). Органам державної виконавчої служби та приватним виконавцям забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові кошти, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі кошти стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Інструкція з організації примусового виконання рішень затверджена наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 1302/2832/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432 визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, якою визначено зокрема наступне:

виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону (п. 1 розділу 9);

у разі наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів державний виконавець невідкладно після ознайомлення з інформацією про надходження коштів готує одне розпорядження (додатки 6, 7) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу державної виконавчої служби із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби. Розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається відповідальній особі, копія залишається у виконавчому провадженні. У разі якщо розпорядження про перерахування коштів за зведеним виконавчим провадженням має розмір більше одного аркуша, його сторінки прошиваються, нумеруються та на зворотному боці останнього аркуша скріплюються печаткою органу державної виконавчої служби із зазначенням кількості аркушів. Підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється відповідальною особою органу державної виконавчої служби невідкладно після отримання розпорядження державного виконавця. Кошти, що надійшли на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби від реалізації конфіскованого майна, перераховуються до державного бюджету протягом трьох робочих днів з дня надходження цих коштів. Приватний виконавець у разі наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів зобов`язаний перерахувати кошти стягувачу - фізичній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів, стягувачу - юридичній особі не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня їх надходження на відповідний рахунок(п. 13 розділу 7).

З огляду на викладене, оскільки стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні - зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_2, сума коштів в розмірі 40 589,04 грн відповідно до платіжної інструкції № 70267 від 15.01.2024 перерахована на рахунок останнього (ВПВР ДДВС МЮУ), відкритий в органі, що здійснює казначейське обслуговування - ДКСУ, м.Київ, UA3000177 для зарахування коштів виконавчого провадження.

Таким чином, спірне розпорядження державного виконавця Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про перерахування 40 589,04 грн на рахунок Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, вчинено на підставі припису частини 5 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що стягнуті у межах виконавчого провадження грошові кошти, перераховані на підставі спірного розпорядження, були використані на цілі, не передбачені статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вимоги скаржника в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 статті 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. 234, 235. 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН СТИРОЛ" на дії Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині вимог про визнання неправомірною бездіяльності Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка виявилась у протиправному ненаданні ПрАТ "Концерн Стирол" копії постанови від 08.12.2023 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі № 910/2226/18 та зобов`язання Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення (поновити порушене право ПрАТ "Концерн Стирол") та направити ПрАТ "Концерн Стирол" копію постанови від 08.12.2023 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі № 910/2226/18 залишити без розгляду.

2. У задоволенні іншої частини скарги Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН СТИРОЛ" на дії Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.02.2025.

Суддя О.В. Мандриченко