ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/992/24

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши у загальному позовному провадженні справу

за позовом: Приватного малого підприємства "Експрес", код ЄДРПОУ - 30253563, Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Бандери, 7,

до відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрошляхбуд-М", код ЄДРПОУ - 03580280, Закарпатська область, м. Мукачеве, вул. Івана Франка Бічна,

до відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Закарпаття", код ЄДРПОУ - 43171291, м. Київ, вул. Іллєнка Юрія, 81А,

до відповідача 3 - Приватного підприємства "Євроімекс - Інвест", код ЄДРПОУ - 38533329, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гранітна, 48,

про визнання недійсними правочинів,

Секретар судового засідання - Ігнатко О.В.

За участі представників сторін:

від позивача - Галайський Орест Вікторович

від відповідача 1 - Меренич Мирослава Іванівна

від відповідача 2 та 3 - не з`явилися

в с т а н о в и в:

Приватне мале підприємство "Експрес", код ЄДРПОУ - 30253563, звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрошляхбуд-М", код ЄДРПОУ - 03580280, Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Закарпаття", код ЄДРПОУ - 43171291, Приватного підприємства "Євроімекс - Інвест", код ЄДРПОУ - 38533329, про визнання недійсними фраудаторних правочинів: договорів купівлі - продажу, укладених між відповідачами з метою уникнення звернення стягнення на майно, а також з вимогою про вжиття заходів для відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів - зобов`язати ПП "Євроімекс-Інвест" та ТОВ "Будівельна компанія "Закарпаття" повернути каток дорожній "HAMM HD13", 2006 р/в, заводський номер №Н1395416; навантажувач фронтальний "LONKING CDM35", 2018 р/в, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 ; трактор колісний "МТЗ-82", 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 ; асфальтоукладач "VOGELE SUPER 1502", 1993 р/в, заводський номер № НОМЕР_5 ; автогрейдер "ДЗ-143-1", 1989 р/в, заводський номер № НОМЕР_6 ТОВ "Агрошляхбуд-М" ()".

Описова частина рішення.

Ухвалою від 22.11.2024 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 19.12.2024, запропоновано сторонам взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи та з процесуапльних питань.

Згідно відповіді №5472816 про відсутність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС від 22.11.2024, сформованої на запит суд, Відповідач-2 не має зареєстрованого електронного кабінету.

Інші учасники справи мають електронні кабінети, до яких своєчасно направлялися судові рішення у справі.

Судові ухвали, якими відкрито справу та про рух справи в подальшому, оприлюднені в установленому порядку в ЄДРСР.

Ухвалами від 19.12.2024 та 09.01.2025 судові засідання відкладалися, зокрема, через нез`явлення в судові засідання представників Відповідача-2 та Відповідача-3. Ці сторони і в подальшому участі у справі не брали, заяв до суду не подавали, в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені своєчасно та в належний спосіб про призначені судові засідання як для підготовки справи до розгляду так і для розгляду справи по суті, про що свідчать довідки про доставку електронного листа до електронних кабінетів відповідачів, а також повернуті поштою листи, що надсилалися за адресою офіційної реєстрації відповідачів згідно відомостей ЄДРЮО, які містяться в матеріалах справи з позначкою про повернення за закінченням строку зберігання.

Ухвалою від 09.01.2025 суд закрив підготовче провадження і призначив судовий розгляд справи по суті на 24.01.2025, в якому суд розпочав розгляд справи по суті, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши суть позовних вимог та застосовані сторонами правові позиції. Після перерви, 17.02.2025, за участі представників позивача та Відповідача-1, суд завершив розгляд справи та після судових дебатів оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення, який відкладено на певну дату та час.

Досліджуючи питання належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду цієї справи, суд самостійно отримав з ЄДРЮОФОПГО відомості про відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Закарпаття", код ЄДРПОУ - 43171291, м. Київ, вул. Іллєнка Юрія, 81А.

Судом встановлено, що адреса відповідача ТОВ "Будівельна компанія "Закарпаття", код ЄДРПОУ - 43171291, м. Київ, вул. Іллєнка Юрія, 81А, відповідає тій, на яку судом надсилалися ухвали суду про відкриття справи, про відкладення розгляду справи. Поштові відправлення повернуті до справи через закінчення терміну зберігання. Суд, з урахуванням встановлених судом обставин із ЄДРЮОФОПГО вважає, що Відповідач-2 належно повідомлений про розгляд цієї справи, стороною якої він є.

Суд зазначає, що відповідач не скористався належним йому правом для подання відзиву до суду чи інших заяв по суті справи, хоча був своєчасно та в належний спосіб повідомлений про відкриття провадження у справі (ухвала суду від 25.11.2024 була направлена відповідачу за його юридичною (офіційною) адресою. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 13 ГПК України).

Відповідно до частин третьої та сьомої ст.120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі №904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності, покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції, пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Отже, судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про відкриття провадження та необхідність подання заяв по суті справи.

Суд зазначає, що Відповідач-2 ТОВ "Будівельна компанія "Закарпаття", код ЄДРПОУ - 43171291, не виконав передбаченого законом обов`язку зареєструвати власний електронний кабінет та запропонував йому вчинити дії з обов`язкової реєстрації власного електронного кабінету на виконання вимог ч. 6 ст. 6 ГПК України. Суд поінформував, що відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України якщо сторона не зареєструвала електронний кабінет і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку, суд розглядає справу за наявними матеріалами у справі.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України, відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165, частини другої статті 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

І. Правова позиція Позивача у справі.

Відповідно до позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог позивач, ПМП «Експрес», стверджує, що він є кредитором ТОВ «Агрошляхбуд-М» по факту неоплати поставленої продукції, що підтверджується Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 16.04.2024р. у справі №907/160/24.

Позивачем було пред`явлено до примусового виконання дане судове рішення у зв`язку з небажанням ТОВ «Агрошляхбуд-М» добровільно виконати таке судове рішення.

23.08.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександром Васильовичем було відкрито виконавче провадження ВП №75887288.

З матеріалів виконавчого провадження позивачеві стало відомо про обставини, з яких зрозуміло, що ТОВ «Агрошляхбуд-М» є недобросовісним боржником, вчинив дії із своїми майновими активами підприємства, які мали бути використані ним для розрахунків з кредиторами, умисно вивів їх за заниженими цінами, що призвело до неможливості боржника виконати свої грошові зобов`язання перед позивачем як стягувачем та кредитором.

Так, Позивач зазначає, що заборгованість ТОВ «Агрошляхбуд-М» перед МП «Експрес» виникла на підставі несплати поставок відповідно до видаткових накладних №1511 від 01.12.2021, №1535 від 07.12.2021, №1536 від 08.12.2021, №1546 від 18.12.2021. Однак свої зобов`язання ТОВ «Агрошляхбуд-М» перед ПМП «Експрес» перестало виконувати в 2021 році.

Позивач вказує, що з реєстру виконавчих проваджень та з реєстру судових рішень, йому стало відомо про факти невиконання своїх зобов`язань ТОВ «Агрошляхбуд-М», перед іншими юридичними особами як стягувачами, зокрема:

- Заборгованість перед ТОВ «Да Транс» (рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2022р. у справі №907/539/22, ВП №70925691).

- Заборгованість перед ТОВ «Ей енергія» (рішення Господарського суду Закарпатської області від 19.10.2022р. у справі №907/122/22, ВП №71082231).

- Заборгованість перед ТОВ «Коватехбуд» (рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.11.2022р. у справі №907/554/22, ВП №71531303).

- Заборгованість перед ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.04.2024р. у справі №907/88/24, ВП №75326340).

Наведені судові справи об`єднують одні і ті ж обставини невиконання ТОВ «Агрошляхбуд-М» своїх зобов`язань з оплати придбаних товарів/послуг, що мали місце в 2021 році, які відповідачем цілеспрямовано не виконуються перед своїми кредиторами.

Окрім того, Позивач стверджує, що відповідач ТОВ «Агрошляхбуд-М», будучи боржником, вжив заходів та здійснив дії з метою уникнення виконання таких зобов`язань і в майбутньому.

Зокрема, з відомостей отриманих від Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області стало відомо, що ТОВ «Агрошляхбуд-М» здійснено таке:

- 04.10.2022р. знято з обліку каток дорожній «BOMAG BW174AP», 2008 р/в, заводський номер 05.

- 27.12.2022р. знято з обліку каток дорожній «HAMM HD13», 2006р/в, заводський номер № НОМЕР_7 .

- 27.12.2022р. знято з обліку навантажувач фронтальний «LONKING CDM835», 2018 р/в, заводський номер LSH0835NVJA302850, двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 .

- 27.12.2022р. знято з обліку трактор колісний «МТЗ-82», 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 .

- 27.12.2022р. знято з обліку асфальтоукладач «VOGELE SUPER 1502», 1993 р/в, заводський номер № НОМЕР_5 .

- 27.12.2022р. знято з обліку автогрейдер «ДЗ-143-1», 1989 р/в, заводський номер № НОМЕР_6 .

Після зняття технічних засобів з обліку, здійснено перереєстрацію:

- 23.03.2023р. було перереєстровано каток дорожній «BOMAG BW174AP», 2008 р/в, заводський номер НОМЕР_8 на ПП «ЄВРОІМЕКС-Інвест», ЄДРПОУ - 38533329;

- 31.01.2023р. було перереєстровано каток дорожній «HAMM HD13», 2006р/в, заводський номер № НОМЕР_7 на ТзОВ «Будівельна компанія Закарпаття», код ЄДРПОУ - 43171291;

- 31.01.2023р. було перереєстровано навантажувач фронтальний «LONKING CDM835», 2018 р/в, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 на ТзОВ «Будівельна компанія Закарпаття», код ЄДРПОУ - 43171291;

- 31.01.2023р. було перереєстровано трактор колісний «МТЗ-82», 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 на ТзОВ «Будівельна компанія Закарпаття», код ЄДРПОУ - 43171291;

- 31.01.2023р. було перереєстровано асфальтоукладач «VOGELE SUPER 1502», 1993 р/в, заводський номер № НОМЕР_5 на ТзОВ «Будівельна компанія Закарпаття», код ЄДРПОУ - 43171291;

- 31.01.2023р було перереєстровано автогрейдер «ДЗ-143-1», 1989 р/в, заводський номер № НОМЕР_6 на ТзОВ «Будівельна компанія Закарпаття», .

Позивач надав до справи копії договорів, якими він підтверджує підстави перереєстрації зазначених технічних засобів, зокрема:

- Договору купівлі-продажу дорожнього катка від 30.11.2021р. (каток дорожній «BOMAG BW174AP», 2008 р/в, заводський номер НОМЕР_8 ).

- Договору купівлі-продажу каток дорожній вібраційний HAMM HD №10 від 14.12.2022р. (каток дорожній «HAMM HD13», 2006р/в, заводський номер № НОМЕР_7 ).

- Договору купівлі-продажу трактор колісний №7 від 14.12.2022р. (трактор колісний «МТЗ-82», 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 ).

- Договору купівлі продажу фронтального навантажувача №12 від 14.12.2022р. (навантажувач фронтальний «LONKING CDM835», 2018 р/в, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 ).

- Договору купівлі продажу трактор колісний МТЗ-82 від 14.12.2022р. (трактор колісний «МТЗ-82», 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 ).

- Договору купівлі продажу Асфальтоукладальник колісний VOGELE 1502 №4 від 14.12.2022р. (VOGELE SUPER 1502», 1993 р/в, заводський номер № НОМЕР_5 ).

- Договору купівлі-продажу Автогрейдер ДЗ 143-1 №2 від 14.12.2022р. (автогрейдер «ДЗ-143-1», 1989 р/в, заводський номер № НОМЕР_6 ).

Позивач наголошує, що відповідачем ТОВ «Агрошляхбуд-М» умисно і з метою невиконання своїх грошових зобов`язань перед іншими кредиторами, які були наявні на час продажу, вивів усю виробничо-технічну базу підприємства на інші юридичні особи, про що свідчать такі фактори та обставини.

Так, у відповідача грошові зобов`язання перед позивачем виникли на підставі Договору поставки нафтопродуктів № 1404/16 від 14.04.2016 та господарських операцій за цим Договором, вчинених у грудні 2021 року, що підтверджується Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 16.04.2024р. у справі №907/160/24, яким стягнуто на користь позивача борг в сумі 1 084 999,90 грн.

Що ж стосується інших кредиторів, то як вбачається з вищезазначених судових рішень, вони датовані жовтень-листопад 2022 року (набрали законної сили листопад-грудень 2022 року відповідно).

Позивач вважає, що розуміючи і усвідомлюючи невідворотність необхідності виконання своїх зобов`язань перед кредиторами, ТОВ «Агрошляхбуд-М» у грудні 2022 року здійснило одночасний, в один день, продаж належної йому техніки.

Такий продаж своїх активів Відповідачем, не є його видом господарської діяльності з купівлі-продажу спеціалізованого транспорту, тому, на думку Позивача, не має жодної економічної мети, а свідчить лише про наміри унеможливити забезпечення майнових інтересів кредиторів, завдати їм шкоди.

Підтвердженням зловмисних намірів Позивач вважає те, що продаж відповідної техніки здійснено Відповідачем за значно заниженими цінами.

Зокрема, каток дорожній «BOMAG BW174AP», 2008 р/в, заводський номер 05 проданий за 162500,00грн., дійсна вартість якого більше 1млн. грн.

Каток дорожній «HAMM HD13», 2006р/в, заводський номер № НОМЕР_7 проданий за 40000,00грн., дійсна вартість якого більше 1млн. грн.

Трактор колісний «МТЗ-82», 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4

проданий за 20000,00грн., дійсна вартість якого більше 250тис. грн.

Навантажувач фронтальний «LONKING CDM835», 2018 р/в, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 проданий за 121 000,00грн., дійсна вартість якого більше 2млн. грн.

Асфальтоукладач «VOGELE SUPER 1502», 1993 р/в, заводський номер № НОМЕР_5 проданий за 50000,00грн., дійсна вартість якого більше 500тис. грн.

Автогрейдер «ДЗ-143-1», 1989 р/в, заводський номер № НОМЕР_6 проданий за 40000,00грн., дійсна вартість якого більше 250тис. грн.

Позивач вказує, що отримані з правочинів кошти не були використані ТОВ «Агрошляхбуд-М» на погашення своїх заборгованостей перед усіма кредиторами навіть частково.

Тому жодної іншої мети дані правочини не могли мати, окрім як погіршення свого майнового стану до стану неплатоспроможності.

Позивач висновує, що ТОВ «Агрошляхбуд-М» свідомо, умисно погіршило свій майновий стан з метою уникнення відповідальності перед кредиторами та вчинило відповідно правочини на шкоду кредитору.

Позивач, проаналізувавши поведінку Відповідача, вважає, що починаючи з 2021 року прослідковуються чіткі наміри та бажання відповідача не виконувати свої зобов`язання та будь яким чином уникнути цього.

Позивач кваліфікує правочини, за якими відчужено виробничі активи Відповідача, в результаті яких боржник став неплатоспроможним, - фраудаторними, вчиненими умисно, свідомо на шкоду кредиторам та з метою уникнення відповідальності перед кредиторами.

Покликаючись на відповідні норми Цивільного кодексу України щодо належного виконання зобов`язань, загальні норми стосовно дотримання засад цивільних правовідносин та господарського правопорядку, практику і правові позиції Верховного Суду з розгляду справ такої категорії, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі, а саме:

1. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу дорожнього катка від 30.11.2021р. укладений між ТОВ «Агрошляхбуд-М» () та ПП «Євроімекс-Інвест» ();

2. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу каток дорожній вібраційний HAMM HD №10 від 14.12.2022р. укладений між ТОВ «Агрошляхбуд-М» () та ТОВ «Будівельна компанія «Закарпаття» ();

3. Визнати недійсним Договір купівлі продажу фронтального навантажувача №12 від 14.12.2022р. укладений між ТОВ «Агрошляхбуд-М» () та ТОВ «Будівельна компанія «Закарпаття» ();

4. Визнати недійсним Договір купівлі продажу трактор колісний №7 від 14.12.2022р. укладений між ТОВ «Агрошляхбуд-М» () та ТОВ «Будівельна компанія «Закарпаття» ();

5. Визнати недійсним Договір купівлі продажу Асфальтоукладальник колісний VOGELE 1502 №4 від 14.12.2022р. укладений між ТОВ «Агрошляхбуд-М» () та ТОВ «Будівельна компанія «Закарпаття» ();

6. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу Автогрейдер ДЗ 143-1 №2 від 14.12.2022р. укладений між ТОВ «Агрошляхбуд-М» () та ТОВ «Будівельна компанія «Закарпаття» ().

7. Вжити заходів для відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів: зобов`язати ПП «Євроімекс-Інвест» () повернути каток дорожній «BOMAG BW174AP», 2008 р/в, заводський номер 05 ТОВ «Агрошляхбуд-М» ().

8. Вжити заходів для відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів: зобов`язати ТОВ «Будівельна компанія «Закарпаття» повернути каток дорожній «HAMM HD13», 2006р/в, заводський номер № НОМЕР_7 ; навантажувач фронтальний «LONKING CDM835», 2018 р/в, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 ; трактор колісний «МТЗ-82», 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 ; асфальтоукладач «VOGELE SUPER 1502», 1993 р/в, заводський номер № НОМЕР_5 ; автогрейдер «ДЗ-143-1», 1989 р/в, заводський номер № НОМЕР_6 ТОВ «Агрошляхбуд-М» ().

ІІ. Позиція Відповідача-1 ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М".

У Відзиві на позовну заяву ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М" заперечує проти позовних вимог та мотивів його заявлення, зокрема: - відсутність економічних мотивів для укладення спірних догорів; - торгівля спецтехнікою не є основним видом господарської діяльності Відповідача 1; - продаж спецтехніки здійснено за заниженою ціною; - отримані кошти від продажу спецтехніки не були використані для задоволення вимог кредиторів.

Вказані доводи позивача вважає необґрунтованими та безпідставними, аргументуючи свої заперечення таким.

Відповідач вказує, що рішення суду про стягнення з Відповідача 1 боргу на користь Позивача прийнято 16.04.2024 і стосується заборгованості за поставлений Позивачем товар в розмірі 1 084 999,90 грн., починаючи з 01.12.2021, в той час як один з спірних договорів укладений 30.11.2021. Також судовим рішенням у справі № 907/160/24 встановлено, що Відповідач здійснював часткову оплату боргу на користь Позивача у грудні 2021 та з 01.01.2022 по 06.06.2023.

Стосовно обставин укладених решти спірних договорів 14.12.2022 та використання отриманих від продажу коштів, Відповідач зазначив таке.

Господарським судом Закарпатської області 07.11.2022 видано наказ №907/399/22 про стягнення з ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М" на користь Комунального підприємства "Мукачівське кар`єроуправління" 729 242,89 грн. боргу, а також суму 10 938,65 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Приватним виконавцем 14.11.2022 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового рішення. Відповідачу 1 надіслано вимогу про наявність майна та коштів, на яке може бути першочергово звернуто стягнення та вчинено ряд інших дій у виконавчому провадженні.

ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М" стверджує, що ним, саме з метою погашення боргу перед Комунальним підприємством "Мукачівське кар`єроуправління" за вказаним судовим наказом було укладено 6 договорів купівлі-продажу спецтехніки, а виручені кошти скеровані на рахунок приватного виконавця для розрахунків із вказаним стягувачем.

Відповідач-1 вказує, що іншого майна, яке можна було реалізувати він не мав. Після продажу вказаних активів припинив господарську діяльність. Причиною припинення діяльності вважає той факт, що попередній керівник ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М" ОСОБА_1 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у зоні бойових дій у Херсонській області.

Керівник Відповідача ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М", яка підписала відзив на позов, гр. ОСОБА_2 , стверджує, що вона стала керівником Відповідача після смерті (загибелі) ОСОБА_1 , приступила до виконання обов`язків директора не маючи досвіду ведення підприємницької діяльності і вживала лише заходів до погашення боргів, які виникли після припинення поточних господарських договорів. Зокрема, за даними банківської виписки, у період укладення спірних угод для погашення боргу були реалізована не тільки спецтехніка, а й залучено власні кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги в розмірі 200 000 грн. Балансова вартість відчужуваної техніки не відрізняється від ціни реалізації та не є нижчою.

Тому, вважає, що доводи Позивача наведеними Відповідачем фактами -спростовуються.

Окрім цього, на думку Відповідача, застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно - правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, належать: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова / неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника, тощо.

На думку Відповідача-1 вказані ознаки при укладенні спірних договорів купівлі-продажу відсутні, відповідно дії на шкоду Позивачу не вчинялись.

З огляду на те, що позовна вимога про відновлення становища, яке існувало до порушення прав Позивача є похідною, у випадку відмови у позові за основними позовними вимогами, відмові підлягають також похідні позовні вимоги.

Відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні представник Відповідача-1 Меренич М.І. заперечення проти позову підтримала. Вважає, що ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М" здійснило відчуження майна за цінами балансової вартості технічних засобів, що є предметом оспорюваних договорів, вважає, що ціни не занижені. Уся сума реалізації майна була зарахована на рахунок виконавця для розрахунків з кредиторами. Вважає, що мети завдати шкоди кредиторам Відповідач не мав.

В той же час пояснила, що ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М" як боржник після відкриття виконавчого провадження розрахунків з Позивачем як зі стягувачем/кредитором не здійснював. Зазначила, що Відповідач-1 не здатен виконати свої зобов`язання. Вказала, що Відповідач-1 має активи у вигляді нерухомого майна, яке знаходиться у заставі банківської установи. Про стан виконавчого провадження відомостей не надала. Зазначила, що керівник Відповідача-1 як орган неплатоспроможної юридичної особи, не зверталася до господарського суду із заявою про відкриття справи про банкрутство через стан фактичного банкрутства.

Також, стверджує, що набувачі майна не є пов`язаними з Відповідачем-1 особами, що спростовує твердження Позивача про фраудаторність правочинів.

Позивач не спростував, що ним застосовано відкритий і конкурентний спосіб продажу майна, яке є предметом договорів, що оспорюються.

ІІІ. У відповіді на відзив Позивач зазначив наступне.

Позивач не згоден з доводами відповідача, вважає їх безпідставними, необґрунтованими, надуманими, такими, що не заслуговують на увагу та такими, що жодним чином не спростовують доводи позовної заяви.

На думку Позивача, Відповідач наводячи відповідні доводи у відзиві та долучаючи відповідні докази з метою спростувати «фраудаторність» оскаржуваних правочинів, насправді, лише додатково підтвердив доводи позивача.

Так, Відповідач вказує, що відповідні правочини були вчинені з метою погашення боргів перед кредиторами.

Однак характер вчинених правочинів свідчить зовсім про протилежне.

Відповідач стверджує, що майно було продано за його балансову вартість, а відтак боржник діяв в межах законодавства і жодних порушень в цій частині ним допущено не було.

Проте, продаж майна за балансову вартість не спрямований на отримання найбільш вигідних сум за таке майно, а відповідно, і максимально можливе покриття заборгованості перед кредиторами.

Балансова вартість майна, це вартість, яку вважав за необхідне вказати власник під час здійснення бухгалтерського обліку своєї діяльності і така вартість, зазвичай відрізняється від реальної вартості майна і значною різницею в сторону зменшення.

Сторона позивача не ставить в основу своїх доводів будь які звинувачення відповідача у порушенні чи зловживанні податковим законодавством в цій частині.

Позивач звертає увагу суду, що дійсна реальна вартість проданого майна, є значно більшою.

І те, що відповідач (боржник), маючи вибір, прийняв рішення продати таке майно за набагато нижчу вартість, маючи можливість, продати це майно дорожче, якраз і свідчить про справжню мету вчинюваних правочинів відповідача та є однією з ознак фраудаторності такого правочину.

Адже, боржник, який справді бажає продати майно з метою отримання коштів та погашення боргів, зацікавлений в отриманні максимально можливої суми від такої реалізації.

Це при тому, що і середньо ринкова і мінімально ринкова ціна на аналогічне майно є значно вищою за ціну за яку були вчинені оскаржувані правочини.

З долученої до відзиву виписки по рахунку, вбачається, що відповідачем було вчинено і інші правочини, про які позивачу відомо не було.

Ці правочини були вчинені з однією і тією ж особою ТОВ «БК «Закарпаття».

Серед іншого реалізованого майна до ТОВ «БК «Закарпаття» вбачається причіп спеціалізований, спеціалізовані вантажні самоскиди, інша спеціалізована техніка та легкові автомобілі.

Позивач доводить, що усе майно було продано за нереальними цінами.

Зокрема продаж легкового автомобіля Volkswagen Jetta за 40000,00грн. та Volkswagen touareg за 50000,00грн. додаткове тому підтвердження.

Ці правочини були вчинені одномоментно в межах одного дня.

Позивач звертає увагу суду, що насправді, як виявилось під час розгляду цієї справи, фактично Відповідачем/боржником було реалізовано набагато більша кількість майна протягом одного дня, одній і тій же юридичній особі, за значно заниженими цінами, - є додатковим підтвердженням доводів Позивача про цілеспрямованість дій відповідачів на виведення активів від боржника з фраудатонрною метою, спрямовану на ухилення від виконання зобов`язань боржника перед кредиторами, зокрема перед Позивачем.

Позивач припускає, що якби Відповідач справді мав на меті погашення заборгованості перед кредиторами, то він був би зацікавлений продати відповідне майно як найдорожче, щоб відповідно погасити максимально можливу заборгованість.

Більше того, якби відповідач не вчиняв жодних заходів в даному випадку і не укладав цих правочинів, то це мало б більше вигоди і користі, як для самого відповідача, так і для кредиторів.

Адже, навіть в разі примусового продажу відповідного майна в межах виконавчих проваджень, відповідне майно було б реалізовано на торгах, по ринкових цінах, оскільки їх оцінка є обов`язковою передумовою, і навіть при застосуванні дисконту на повторних торгах, відповідна сума реалізації була б набагато більшою, ніж ціна оскаржуваних правочинів.

Додаткового, за умов примусового звернення стягнення на майно боржника, було б дотримано мету, яку нібито переслідував відповідач, вчиняючи оскаржувані правочини погашення заборгованості перед кредиторами.

Позивач вважає, що долучені до матеріалів справи докази, що надані до справи самим Відповідачем, є доказами наявності ознак недійсності правочину як такого, що вчинений недобросовісно та на шкоду кредиторам.

ІV. Позиція Відповідачів ТОВ "Будівельна компанія "Закарпаття" та ПП "Євроімекс - Інвест"

Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали.

Відповідач ТОВ "Будівельна компанія "Закарпаття" ухилився від отримання поштових повідомлень про відкриття і розгляд цієї справи, не організував і не забезпечив за своїм офіційним місцезнаходженням отримання кореспонденції, що в контексті цієї справи суд оцінює як свідомі дії, метою яких є сподівання вплинути на строки розгляду цієї справи або створення умов «про око», що він, як Відповідач не повідомлений судом про розгляд справи, що стосується його прав та обов`язків. Поряд з цим, ТОВ "Будівельна компанія "Закарпаття" ухиляється, очевидно свідомо, від реєстрації Електронного кабінету в системі ЄСІТС, та з тією ж метою перешкодити швидкому здійсненню правосуддя. Це його правова позиція і його вибір поведінки.

Відповідач ПП "Євроімекс - Інвест" у цій справі обрав подібну поведінку. На відміну від Відповідача-2, цей Відповідач має зареєстрований Електронний кабінет у системі ЄСІТС, але чинить у такий самий спосіб не реагує на процесуальні документи та судові рішення, які надсилаються до такого кабінету.

І це також його позиція, яку він вільно і свідомо обирає.

Поведінка сторони у справі та розпорядження своїми власними правами на власний розсуд у господарській справі гарантована приписами ч. 2 ст. 14 ГПК України у розумних межах, які не виходять за рамки добросовісності і не є зловживанням процесуальними правами.

В той же час, закон приписує, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Інші сторони процесу є захищеними від свавільної поведінки.

Так, із змісту ч. 4 ст. 165 ГПК України прямо випливає презумпція того, що у разі коли відповідач не повідомляє суд про свою незгоду як відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, то відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Відповідачі у цій справі ТОВ "Будівельна компанія "Закарпаття" та ПП "Євроімекс - Інвест" не повідомляли суду своїх заперечень проти доводів та будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо співучасті у змові про вчинення фраудаторного правочину з метою виведення активів і завдання шкоди кредиторам, купівлю/продаж спецтехніки за заниженою ціною тощо.

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачами відзивів у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

V. Мотивувальна частина рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Як встановлено судом, і ці обставини не заперечуються Відповідачем-1, між ними існують господарські правовідносини, з 14.04.2016 року з укладеного між Приватним малим підприємством Експрес, як Постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрошляхбуд-М, як Покупцем, Договором поставки нафтопродуктів № 1404/16 (надалі Договір). Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 16.04.2024 у справі №907/160/24 встановлено факти невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором і стягнуто з нього заборгованість за поставлений йому товар в загальній сумі 1 084 999,90 грн.

Як встановлено у рішенні Господарського суду Закарпатської області від 16.04.2024 у справі №907/160/24 заборгованість ТОВ «Агрошляхбуд-М» перед ПМП «Експрес» виникла на підставі неповної сплати вартості поставок відповідно до видаткових накладних №1511 від 01.12.2021, №1535 від 07.12.2021, №1536 від 08.12.2021, №1546 від 18.12.2021.

Також вказаним рішенням встановлено, що прострочення боржника за різними поставками виникли з 23.06.2022, інфляційні втрати нараховані з 01.07.2022 року.

Позивачем було пред`явлено до примусового виконання наказ суду за вказаним рішенням у зв`язку з невиконанням ТОВ «Агрошляхбуд-М» добровільно.

Як вбачається з Постанови про відкриття виконавчого провадження (а. с. 48), 23.08.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександром Васильовичем було відкрито виконавче провадження ВП №75887288 про стягнення 1 084 999,90грн. боргу та 15 353,28грн. судових витрат.

Однак, як встановлено судом і підтверджено представниками сторін, свої зобов`язання ТОВ «Агрошляхбуд-М» після відкриття виконавчого провадження перед ПМП «Експрес» не виконало, господарську діяльність припинило, намірів виконати свої зобов`язання не проявляє.

Суд встановив, що у зв`язку із неплатоспроможністю органи управління боржника ТОВ «Агрошляхбуд-М» із заявою про відкриття справи про банкрутство не зверталися.

Так само Позивач ПМП «Експрес» не подавав заяви про визнання боржника банкрутом через його неплатоспроможність.

Як пояснив представник Позивача, він вважає, що боржник володів достатнім майном та здійснював активну господарську діяльність, тому мав можливість розрахуватися з Позивачем. Факти, що виявлені Позивачем після відкриття виконавчого провадження вказують на виведення активів з підприємства з фраудаторною метою, щоби уникнути виконання зобов`язання. Вважає, що обрав належний спосіб захисту своїх порушених прав.

Відповідач не заперечив факти відчуження майнових активів боржника після виникнення грошових зобов`язань перед Позивачем як кредитором.

Отже, суд вважає встановленими наведені нижче факти, що мають значення для вирішення цього спору.

Як вбачається з відомостей, наданих Головним управлінням Держпродспоживслужби в Закарпатській області з відповідних реєстрів (а. с. 10), ТОВ «Агрошляхбуд-М» здійснено такі дії із своїм майном:

-04.10.2022 знято з обліку каток дорожній «BOMAG BW174AP», 2008 р/в, заводський номер 05.

-27.12.2022 знято з обліку каток дорожній «HAMM HD13», 2006р/в, заводський номер №Н1395416.

-27.12.2022 знято з обліку навантажувач фронтальний «LONKING CDM835», 2018 р/в, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 .

-27.12.2022 знято з обліку трактор колісний «МТЗ-82», 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 .

-27.12.2022 знято з обліку асфальтоукладач «VOGELE SUPER 1502», 1993 р/в, заводський номер № НОМЕР_5 .

-27.12.2022 знято з обліку автогрейдер «ДЗ-143-1», 1989 р/в, заводський номер № НОМЕР_6 .

Далі з відомостей, наданих Головним управлінням Держпродспоживслужби в Закарпатській області з відповідних реєстрів (а. с. 11) вбачається, що після зняття технічних засобів з обліку, здійснено перереєстрацію на іншу юридичну особу, а саме:

-23.03.2023 було перереєстровано каток дорожній «BOMAG BW174AP», 2008 р/в, заводський номер НОМЕР_8 на ПП «ЄВРОІМЕКС-Інвест», ЄДРПОУ - 38533329;

-31.01.2023 було перереєстровано каток дорожній «HAMM HD13», 2006р/в, заводський номер № НОМЕР_7 на ТзОВ «Будівельна компанія Закарпаття», код ЄДРПОУ - 43171291;

-31.01.2023 було перереєстровано навантажувач фронтальний «LONKING CDM835», 2018 р/в, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 на ТзОВ «Будівельна компанія Закарпаття», код ЄДРПОУ - 43171291;

-31.01.2023 було перереєстровано трактор колісний «МТЗ-82», 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 на ТзОВ «Будівельна компанія Закарпаття», код ЄДРПОУ - 43171291;

-31.01.2023 було перереєстровано асфальтоукладач «VOGELE SUPER 1502», 1993 р/в, заводський номер № НОМЕР_5 на ТзОВ «Будівельна компанія Закарпаття», код ЄДРПОУ - 43171291;

-31.01.2023 було перереєстровано автогрейдер «ДЗ-143-1», 1989 р/в, заводський номер № НОМЕР_6 на ТзОВ «Будівельна компанія Закарпаття», .

Із наданих Позивачем копій договорів (а. с. 12 - 20) та викладених у них фактів, що не заперечуються Відповідачем-1, судом встановлено докази про підстави для перереєстрації зазначених технічних засобів, зокрема:

- Договір купівлі-продажу дорожнього катка від 30.11.2021р. (каток дорожній «BOMAG BW174AP», 2008 р/в, заводський номер НОМЕР_8 ).

- Договір купівлі-продажу каток дорожній вібраційний HAMM HD №10 від 14.12.2022р. (каток дорожній «HAMM HD13», 2006р/в, заводський номер № НОМЕР_7 ).

- Договір купівлі-продажу трактор колісний №7 від 14.12.2022р. (трактор колісний «МТЗ-82», 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 ).

- Договір купівлі продажу фронтального навантажувача №12 від 14.12.2022р. (навантажувач фронтальний «LONKING CDM835», 2018 р/в, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 ).

- Договір купівлі продажу трактор колісний МТЗ-82 від 14.12.2022р. (трактор колісний «МТЗ-82», 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 ).

- Договір купівлі продажу Асфальтоукладальник колісний VOGELE 1502 №4 від 14.12.2022р. (VOGELE SUPER 1502», 1993 р/в, заводський номер № НОМЕР_5 ).

- Договір купівлі-продажу Автогрейдер ДЗ 143-1 №2 від 14.12.2022р. (автогрейдер «ДЗ-143-1», 1989 р/в, заводський номер № НОМЕР_6 ).

Судом встановлено, і це підтверджується наданими Позивачем доказами (а. с. 21 - 47), що на час відчуження Відповідачем своїх майнових активів він був боржником не лише перед кредитором ПМП «Експрес» (Позивачем), але й перед іншими кредиторами, зокрема перед такими юридичними особами:

- Заборгованість перед ТОВ «Да Транс» з листопада 2020 року (рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2022р. у справі №907/539/22, ВП №70925691).

- Заборгованість перед ТОВ «Ей енергія» виникла протягом 2021 року (рішення Господарського суду Закарпатської області від 19.10.2022р. у справі №907/122/22, ВП №71082231).

- Заборгованість перед ТОВ «Коватехбуд» виникла в грудні 2021 року (рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.11.2022р. у справі №907/554/22, ВП №71531303).

- Заборгованість перед ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» за зобов`язаннями, що виникли з травня 2021 року (рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.04.2024р. у справі №907/88/24, ВП №75326340).

Судом встановлено, що на виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.11.2022, за виданим наказом №907/399/22 про стягнення з ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М" на користь Комунального підприємства "Мукачівське кар`єроуправління" суми 729 242,89 грн. боргу, а також суми відшкодування судового збору 10 938,65 грн. Приватним виконавцем Виконавчого округу Закарпатської області 14.11.2022 року відкрито виконавче провадження ВП № 70334647 з примусового виконання судового рішення (а. с. 96).

Як вбачається з Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 70334647 від 16.12.2022 (а. с. 98) виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.11.2022, за наказом №907/399/22 про стягнення з ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М" на користь Комунального підприємства "Мукачівське кар`єроуправління" суми 729 242,89 грн. боргу, а також суми відшкодування судового збору 10 938,65 грн. закінчене.

Наданою Відповідачем-1 випискою з рахунків за 15.12.2022 року (а.с. 87-90) підтверджується надходження коштів на банківський рахунок Відповідача-1 на суму 749 302,95грн. за проведені 12 господарських операцій з продажу майнових активів ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М".

Також підтверджується перерахування суми 749 302,95грн. на рахунок приватного виконавця на виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 07.11.2022 №907/399/22.

Стосовно вартості проданого майна (відчуження активів).

Позивачем доводиться, що Відповідачем-1 здійснено продаж своїх майнових активів, які він використовував для здійснення господарського діяльності за заниженими цінами, що вказує на умисні дії, з без відповідної господарської мети (економічної мети, економічної вигоди), а лише з метою виведення активів, уникнення звернення на них стягнення в процесу примусового виконання судових рішень.

На підтвердження фактів заниження ціни Позивачем надано до справи для порівняння цінові пропозиції на ринку продажу б/в техніки такої ж марки та року випуску (а.с. 111 - 114).

Позивач наводить таке порівняння цін на ринку та ціни продажу Відповідачем:

Каток дорожній «BOMAG BW174AP», 2008 р/в, заводський номер 05 проданий Відповідачем за 162 500,00грн., дійсна ринкова вартість якого більше 1млн. грн.

Каток дорожній «HAMM HD13», 2006р/в, заводський номер № Н1395416 проданий з Відповідачем за 40 000,00грн., дійсна вартість якого більше 1млн. грн.

Трактор колісний «МТЗ-82», 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 проданий Відповідачем за 20 000,00грн., дійсна вартість якого більше 250тис. грн.

Навантажувач фронтальний «LONKING CDM835», 2018 р/в, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 проданий Відповідачем за 121 000,00грн., дійсна вартість якого більше 2млн. грн.

Асфальтоукладач «VOGELE SUPER 1502», 1993 р/в, заводський номер № НОМЕР_5 проданий Відповідачем за 50 000,00грн., дійсна вартість якого більше 500тис. грн.

Автогрейдер «ДЗ-143-1», 1989 р/в, заводський номер № НОМЕР_6 проданий Відповідачем за 40 000,00грн., дійсна вартість якого більше 250тис. грн.

Відповідач-1, так само як і інші відповідачі, не спростував ринкової вартості продажу оспорених майнових активів, лише обмежився твердженням про те, що ціна продажу відповідає балансовій вартості цих активів, а також що Позивач не довів, що продана техніка мала належний технічний стан та придатна до використання.

Окрім того, Відповідач не надав суду розумних пояснень мети здійснення оспорених господарських операцій в один день, одному покупцю по заниженим цінам. Єдиним аргументом Відповідач-1 назвав відсутність досвіду управління господарюючим суб`єктом новим директором боржника ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М" ОСОБА_2 .

Суд висновує, що продаж активів ТОВ "АГРОШЛЯХБУД - М" та задоволення вимог лише одного кредитора, яких станом на 14.12.2022 року було більше трьох, також є ознакою вчинення боржником дій стосовно погашення боргу перед Комунальним підприємством "Мукачівське кар`єроуправління", а в наслідок виконання такого обов`язку став неспроможним виконати свої зобов`язання перед іншими кредиторами. Така поведінка суперечить доктрині права неплатоспроможності/банкрутства, відповідно до якої у разі неплатоспроможності боржник має здійснити заходи та рівномірного погашення своїх збов`язань із наявного майна перед існуючими кредиторами. Така поведінка є забороненою відповідно до приписів ст. 42 КУзПБ. Правовими засобами норм КУзПБ у такому разі слідувало би за заявою боржника відкрити справу про банкрутство боржника та скористатися мораторієм на задоволення вимог кредиторів. За дії мораторію - слід було зупинити виконавче провадження з примусового стягнення боргу перед Комунальним підприємством "Мукачівське кар`єроуправління" з метою захисту інтересів усіх кредиторів.

Органи управління боржника не скористалися нормами, які вказують шлях правомірної поведінки, а обрали інший шлях, що є проявом зловживання цивільними правами. Натомість Боржником було укладено 6 договорів купівлі-продажу спецтехніки за заниженими цінами, а виручені кошти скеровані на рахунок приватного виконавця для розрахунків із вказаним лише одним кредитором на шкоду наявним іншим.

VI. Правове обґрунтування та оцінка обставин справи господарським судом

Судом встановлено, що предметом спору у цій справі є дійсність/недійсність правочинів, стороною яких Позивач не є, але які є укладеними з метою, яка спрямована на ухилення Відповідача-1 від виконання свого грошового зобов`язання перед кредитором (кредиторами), порушують права та інтереси Позивача, є фраудаторними правочинами.

Також, суд виходить з встановлених у цій справі обставин, за яких Відповідач-2 та Відповідач-3 не заперечили, що вони є співучасниками фраудаторного правочину та не сприяли Відповідачу-1 у здійсненні фраударних дій, і досягнення такої ж мети, для виведення активів від боржника ТОВ «Агрошляхбуд-М», які, за належної добросовісної правової поведінки ТОВ «Агрошляхбуд-М», мали бути використані для задоволення вимог кредиторів, зокрема кредитора - ПМП «Експрес» - позивача за цим позовом.

Спірні правовідносини регулюються загальними нормами цивільного права України та чинними нормами на час укладання та виконання зобов`язань за спірними договорами Господарського кодексу України.

Відповідно до правової доктрини, законодавства України та правових позицій Верховного Суду фраудаторні правочини - це правочини/угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна).

Так у чинному законодавстві України, зокрема ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що заінтересованою стороною стосовно боржника є сторона фраудаторного правочину, вчиненого боржником, або правочину, який згідно із статтею 42 цього Кодексу визнано недійсним.

До правочинів, які відповідно до ст. 42 КУзПБ можуть бути визнані недійсними, є такі правочини та майнові дії боржника, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

Із загального комплексного змісту ст. 1 та ст. 42 КУзПБ у їх взаємозв`язку прямо випливає, що законодавцем поняття фраудаторний правочин та правочин, що порушив права боржника або кредиторів, - мають однакове семантичне і юридичне значення. Це правочини, які, зокрема, вчиняються з метою завдати шкоди кредитору.

Як встановлено у цій справі і підтверджено документально заборгованість Відповідачає простроченою з 01.07.2022 року. В свою чергу оспорені Позивачем правочини були вчинені відповідачами один 30.11.2021 року, як вбачається, - до виникнення простроченого зобов`язання. Інші правочини укладено 14.12.2022 року, тобто після тривалої несплати заборгованість перед кредитором-Позивачем.

Позивачем не доведено, що оспорений правочин (Договір), який укладено 30.11.2021 року стосовно купівлі-продажу дорожнього катка між ТОВ «Агрошляхбуд-М» () та ПП «Євроімекс-Інвест» () призвів до стійкої неплатоспроможності Відповідача ТОВ «Агрошляхбуд-М». На час такого продажу боржник володів активами, які використовувалися для здійснення господарської діяльності, а їх вартість була достатньою для часткового або повного задоволення вимог кредиторів.

В той же час, суд вважає встановленим факт, який підтверджено матеріалами справи та поясненнями Відповідача-1 і його представником в судовому засіданні, що правочини які вчинені між відповідачами ТОВ «Агрошляхбуд-М» () та ТОВ «Будівельна компанія «Закарпаття» (), мали негативні економічні наслідки у вигляді припинення господарської діяльності та настання стану фактичної неплатоспроможності ТОВ «Агрошляхбуд-М» як боржника перед кредитором.

Як наслідок укладання оспорених правочинів, боржник не виконує свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав у червні 2022 року.

Станом на час розгляду цієї справи, 17.02.2025 року такі зобов`язання не виконані в розмірі 1 084 999,90 гривень.

Оскільки Відповідачі у своїх відзивах не надали контраргументів (заперечень) і доказів стосовно справжньої ринкової вартості майнових активів, що були предметом купівлі/продажу за оспореними договорами між ТОВ «Агрошляхбуд-М» () та ТОВ «Будівельна компанія «Закарпаття» (), суд виходить з того, що надані Позивачем відомості про ринкову вартість є достовірними. Відповідачі у цій справі не повідомляли суду своїх заперечень проти доводів та будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, тому відповідачі гнга підставі ч. 4 ст. 165 ГПК України позбавлені права заперечувати проти обставини продажу майна за явно заниженими цінами (вартістю).

Суд зазначає, що формулювання критеріїв (ознак) фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Наприклад, такими критеріями можуть бути:

- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі;

- контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);

- щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

За загальним правилом, що застосовується в доктрині неплатоспроможності/банкрутства (конкурсного права), підозрілим періодом є час, з якого у боржника виникло зобов`язання перед кредитором і після настання якого такий боржник вчиняє майнові дії (правочини), якими зменшує свою платоспроможність, уникаючи виконання свого цивільного зобов`язання перед кредитором.

Суд виходить з того, що аналогічний підозрілий період у судовій практиці застосовується і при розгляді справ позовного провадження у цивільному та господарському правосудді це, так зване, позаконкурсне провадження: у справах цивільної та господарської юрисдикції.

У цій справі Відповідач-1 та Відповіда-2 уклали оспорені правочини саме в період після моменту виникнення грошових зобов`язань, а значить, уклали правочини у підозрілий період. Правдивість таких правочинів як реальна господарська операція, що вчинена з підприємницькою/економічною метою, та з метою отримання найвищої ціни від такого продажу, є явно сумнівною. Такі правочини мають своїм наслідком стійку неплатоспроможність боржника ТОВ «Агрошляхбуд-М».

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

У контексті цього спору суд висновує, що бенефіціаром вчинених правочинів є набувач майна ТОВ «Будівельна компанія «Закарпаття» (), який за обставинами цієї справи свідомо прийняв участь у виведенні активів боржника ТОВ «Агрошляхбуд-М», отже є учасником фраудаторного правочину та реалізував фраудаторний намір придбав майнові активи за явно заниженими цінами, в результаті чого боржника втратив свою платоспроможність.

Суд при розгляді цієї справи покликається на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №904/7905/16: "Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності), після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора."

При розгляді цієї справи суд також звертається до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 18.12.2024 року у справі № 916/379/23, в якій ВП ВС виклала висновки щодо фраудаторності.

« 104. Скаржник, зокрема, стверджує, що висновок судів про фраудаторність правочину ґрунтується на передчасному припущенні про неплатоспроможність ТОВ «Автомаркет» унаслідок відчуження спірного нерухомого майна, а не на встановленому факті такої неплатоспроможності. Із цього приводу Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на таке.

105. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства.

106. Добросовісність при реалізації прав і повноважень передбачає неприпустимість зловживання правом, яка виходячи з конституційних положень означає, що здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб.

107. Відповідно до частин першої - четвертої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

108. Отже, приватноправовий інструментарій (як в договірних, так і в позадоговірних відносинах) має використовуватись особами добросовісно, не зловживаючи правом. Зокрема, такий інструментарій не може використовуватись особою на шкоду іншим учасникам правовідносин.

109. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

110. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

111. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

112. У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 зазначено: «В юридичній науці та судовій практиці договори, дії, бездіяльність та рішення органів, що вчиняються з метою завдати шкоди кредитору і така мета досягнута, називають фраудаторними. Правочин, вчинений боржником у період виникнення у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину як такий, що вчинений боржником на шкоду кредиторам».

113. Що ж до фраудаторного правочину як зловживання правом, то намір заподіяти зло є неодмінним і єдиним надійним критерієм шикани (зловживання правом). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку (пункти 110, 111 постанови Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19), постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.09.2022 у справі № 902/858/15 (пункт 78), від 19.01.2023 у справі № 925/1248/21 (925/111/22) (пункт 89), від 16.02.2023 у справі № 903/877/20 (903/150/22) (пункт 34), від 19.04.2023 у справі № 912/2007/18).

114. Отже, правочин, що вчиняється з метою завдати шкоди кредитору і який досягає цієї мети, є фраудаторним.

115. Правочин не має вчинятись з метою заподіяти зло (тобто здійснити зловживання правом) і втілювати цей намір. Інакше такий правочин має кваліфікуватись судами як фраудаторний та, за наявності відповідної позовної вимоги, має бути визнаний недійсним.

116. Однак у силу гнучкості та різноманіття цивільних правовідносин вичерпний та закритий перелік обставин, за яких той чи інший правочин слід вважати фраудаторним, відсутній. Натомість Верховний Суд напрацював перелік обставин, які окремо або в сукупності можуть враховуватися при оцінці правочину як фраудаторного. Остаточну кваліфікацію певного правочину як фраудаторного повинен здійснювати суд в кожній конкретній справі виходячи із встановлених обставин.»

У цій справі суд з`ясував, що ознаки неплатоспроможності боржника є наявними. Втім Відповідач-1, як слідує з пояснень представника ТОВ «Агрошляхбуд-М», не реалізує свого обов`язку, що визначений нормами КУзПБ щодо звернення до господарського суду про відкриття справи про банкрутство, усвідомлюючи наслідки такого зволікання.

Так само суд з`ясував, що Позивач обрав саме такий спосіб захисту своїх прав та інтерсів, не звертаючись до господарського суду із заявою про банкрутство цього боржника.

Оцінюючи майновий стан боржника у цій справі суд виходить з того, що Позивач є кредитором, оскільки має вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника-Відповідача.

Відповідач є боржником, який не виконує свої грошові зобов`язання, строк яких настав. При цьому не виконує їх ні добровільно, а ні на виконання рішення суду, що набрало законної сили і є обов`язковим до виконання. Припинення платежів Відповідачем з липня 2022 року та припинення ним господарської діяльності, що підтверджено представником Відповідача, - є беззаперечним доказом його неплатоспроможності.

Свідоме невиконання органами управління Відповідача приписів КУзПБ щодо обов`язку у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у випадках, визначених ч. 6 ст. 34 КУзПБ, може кваліфікуватися в майбутньому, після відкриття справи про банкрутство, як приховування банкрутства та правова підстава для покладення на органи управління боржника солідарної відповідальність за незадоволення вимог кредиторів.

Суд доходить висновку, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими, а такі правочини від 14.12.2022, що укладені між ТОВ «Агрошляхбуд-М» () та ТОВ «Будівельна компанія «Закарпаття» () є укладеними з метою завдати шкоди кредиторам, по своїй природі і суті є фраудаторними, їх належить визнати недійсними.

Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт б частини першої статті З ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Зловживання правом - це особливий тип правопорушення, яке вчиняється правомочною особою при здійсненні нею належного їй права, пов`язаний з використанням недозволених конкретних форм у межах дозволеного їй законом загального типу поведінки.

Формулювання зловживання правом передбачає у собі певну суперечність. Так, особа, яка користується власним правом, має дозвіл на певну поведінку, а якщо її дія не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права (дія без права). Такі випадки трапляються, якщо особа діє недобросовісно, всупереч меті наданого їй права.

Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється у тому, що: 1) особа (особи) використовувала/ використовували право на зло; 2) наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, у який потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); 3) враховується правовий статус особи / осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 листопада 2021року у справі № 910/8482/18 (910/4866/21), пункти 76.З, 76.5).

У Рішенні від 28 квітня 2021 року№ 2-р(П)/2021 у справі за конституційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку Індустріалбанк щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини третьої статті 13, частини третьої статті 16 ЦК України Конституційний Суд України визнав, що зазначені положення ЦК України є конституційними та такими, що не суперечать частині другій статті 58 Конституції України.

Оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 ЦК України, Конституційний Суд України констатував, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука а також зловживання правом в інших формах, що також міститься у частині третій статті 13 цього Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку.

Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими ЦК України та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності.

Установлення ЦК України або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними.

У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 ЦК України мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною) (абзаци другий, третій пункту 5.3, пункт 5.4 та абзац другий пункту 8.2 мотивувальної частини цього Рішення)...

Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що правочини, які вчиняються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути неправомірною та недобросовісною. Отже, правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16, пункт 153). Відтак правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними і зводяться до зловживання правом.

Згідно з ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.8 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Щодо наслідків недійсності фраудаторного правочину

При наявності таких кваліфікуючих ознак, як доведено судовою практикою, форма і зміст правочину не має значення. Тобто, якщо сторонами фраудаторного правочину ідеально дотримано вимоги законодавства при оформленні та підписанні правочину, виконано правила передачі придбаного-відчуженого майна і його реєстрації/перереєстрації, то це не береться судом до уваги як ознака його дійсності. Зовнішній вигляд такого правочину є лише фасадом, який слугує прикриттю справжньої мети правочину, служить «про око», а тому відкидається судом. Важливо з`ясувати, а що криється за таким «фасадом» (вуаллю), та оцінити загальні причинно-наслідкові зв`язки між моментом виникнення боргу, діями боржника на виконання зобов`язання та діями боржника, що призвели до його нездатності виконати зобов`язання перед кредитором.

Частиною 1 ст. 202 ЦКУ передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦКУ, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно приписів ст. 216 ЦКУ, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

У цій справі суд зазначає, що встановлення фраудаторності договору є достатньою та самостійною підставою визнання його недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Належним способом захисту права/інтересу кредитора за вимогою про повернення сторін у первісний стан, тобто відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України) є повернення відповідного майна боржнику, і для такого повернення оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається.

До таких висновків дійшов і Верховний Суд, зокрема, у своїй постанові від 18 травня 2022 року у справі № 643/15604/17.

Фраудаторність правочину (майнової дії, поведінки, рішень) це внутрішній зміст таких категорій правочинів. Цим терміном позначаються численні юридично значимі дії, які чиняться учасниками цивільних/господарських відносин всупереч праву іншої особи.

Сутність терміну «ФРАУДАТОР» розкривається із його значення в іноземних мовах (лат., англ., нім., роман): «frau?s», «fraudator», «schikane», «datorіе», «dator», що означає - шахрайство, брехня, знущання (над здоровим глуздом), борг, обман, хитрість, зрада, підступ, каверза і подібне.

Аналіз в такому контексті національного цивільного законодавства показує наявність таких норм, що прямо забороняють або з яких прямо випливає заборона дій на зло і на шкоду іншій особі, отже їх зміст можна застосовувати для дослідження суті фраудаторності. Це, наразі, норми-принципи законодавства, з яких прямо випливають норми-приписи, що вказують на бажану поведінку особи, застерігають від небажаної поведінки або забороняють її певні прояви.

Так, у сфері особистих немайнових та майнових відносин, (цивільні відносини), які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ст. 3 ЦК), забороняються: свавілля (самовілля та самочинство, неправда, неправдиві запевнення, протиправні посягання та протиправні дії, нехтування думками та волею інших); несправедливі, недобросовісні та нерозумні дії (заборона недобросовісної поведінки). Так само: забороняється вчинення дій з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом (заборона дій на зло; «вживання» права для здійснення злих дій/вчинків, обман, насильство, зловмисна домовленість, злочинні наміри легалізації (відмивання) доходів).

Такі дії, за визначенням законодавця, є зловживанням особою своїми правами, або нерозумним веденням справ (ч. 3 ст. 122 ЦК) та можуть бути припиненими судом із застосуванням наслідків, встановлених законом (ч. 3, 6 ст. 13, ст. 232, 1051, 1074 ЦК), зокрема шляхом відновлення майнової сфери кредитора/потерпілого.

Захисту підлягає лише інтерес, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК).

Правовий акт індивідуальної дії або нормативно-правовий акт органу державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси визнається судом незаконним та скасовується (ст. 21 ЦК).

Важливим орієнтиром для правової поведінки суб`єктів цивільних відносин має конституційний припис, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У деяких нормах ЦК існують приписи, які прямо передбачають, що умова правочину (договору, публічного договору, заповіту) є нікчемною, якщо вона суперечить закону або моральним засадам суспільства.

Конституція України прямо забороняє використання власності на шкоду людині і суспільству (власність зобов`язує). Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства (ст. 13, 41 Конституції).

На кінець, за приписами ст. 7 ЦК у цивільних відносинах мають застосовуватися усталені у певній сфері цивільних відносин звичаї ділового обороту, як правило поведінки, лише у разі, якщо такий звичай не суперечить договору або актам цивільного законодавства. Інші звичаї, у тому числі й такі, що мають зле підґрунтя, імперативно заборонені цивільним законодавством, не застосовуються.

Отже, фраудаторний правочин, якщо мета такого правочину встановлена судом, а результатом правочину є шкода кредитору, то такий правочин слід вважати деліктом. Сам правочин, насправді, вчиняється лише для прикриття цивільного правопорушення, що вчинено на шкоду кредитору, є ширмою (вуаллю), яка має бути відкинута судом для визначення справжньої мети такого правочину, визнання його недійсним і застосування наслідків недійсності правочину.

Фраудаторний правочин є деліктом. Зобов`язання, що виникають в результаті визнання недійсним такого правочину, врегульовано ст. 1166 ЦК України. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Щодо розподілу тягаря доказування у справах про визнання недійсними фраудаторних правочинів.

Зобов`язання, що виникають в результаті визнання недійсним такого правочину, врегульовано ст. 1166 ЦК України. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вчинення сторонами цивільно-правового делікту, який ними був одягнений у форму правочину (Договору купівлі-продажу майна), у разі визнання його недійсним, покладає на відповідачів обов`язок довести, що шкода завдана не з їхньої вини, або, що в їх діях відсутній склад правопорушення, а саме об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона спростувати презумпцію вини завдавача шкоди.

При розгляді цієї справи відповідачі не довели, що правочини з продажу майна боржника відповідають загальними засадам цивільного законодавства, не завдали шкоди боржникові ТОВ «Агрошляхбуд-М» та/або не завдали шкоди кредитору Позивачеві ПМП «Експрес».

За таких обставин і правових підстав, суд вважає наявною вину Відповідачів ТОВ «Агрошляхбуд-М» та ТОВ «Будівельна компанія «Закарпаття» у вчиненні фраудаторного правочину з купівлі/продажу майна за завідомо заниженими цінами на з метою завдати шкоди кредиторам, зокрема Позивачеві - ПМП «Експрес».

Задовольняючи цей позов, суд звертає увагу Позивача, що законодавством України передбачені інші належні, та, можливо, більш ефективні з практичної точки зору, способи захисту прав кредитора/стягувача. Такими способами є юридичні засоби та інструментарій, що визначені Кодексом України з процедур банкрутства, як то: відкриття справи; притягнення до солідарної відповідальності керівника боржника та членів органів управління, які своїми умисними діями доводять боржника до стану неплатоспроможності; притягнення до солідарної та субсидіарної відповідальності осіб, винних у доведенні юридичної особи-боржника до банкрутства; визнання недійсними у межах справи про банкрутство будь-яких угод боржника, що вчинені на шкоду кредиторам тощо.

Вказані в КУзПБ засоби юридичного захисту є більш дієвими, виконуються у справі про банкрутство призначеним судом арбітражним керуючим (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Втім, обрання Позивачем способу захисту через позовне (неконкурсне) провадження також дає йому можливість отримати судовий захист від фраудаторних дій та правочинів боржника, щоби відновити свою сферу матеріальних інтересів.

Позивач не позбавлений права скористатися в майбутньому такими засобами захисту, визначеними нормами КУзПБ , з метою захисту своїх прав та інтересів як кредитор у справі конкурсного провадження.

Щодо обґрунтованості рішення.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову в частині вимог, що висунуті Позивачем щодо правочинів, вчинених відповідачами ТОВ «Агрошляхбуд-М» та ТОВ «Будівельна компанія «Закарпаття» та наслідків визнання недійсними правочинів цих відповідачів.

Суд відмовляє у позовних вимогах, що заявлені Позивачем до відповідачів ТОВ «Агрошляхбуд-М» та ПП «Євроімекс-Інвест» та наслідків визнання недійсним правочину.

Отже, позов належить задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом та заявленні про збільшення позовних вимог сплачено 16 956,80грн. судового збору за сім вимог немайнового характеру за платіжним документом № 12293 від 20.11.2024 (а. с. 53) та 2422,40грн. за платіжним документом № 12351 від 02.12.2024 року (а. с. 72) доплата за одну позовну вимогу.

Із заявлених восьми позовних вимог суд задовольняє шість, тому судові витрати розподіляються пропорційно.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Судові витрати за задоволеними вимогами покласти на відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд-М» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Закарпаття» повністю, а судовий збір пропорційно задоволеним вимогам порівну.

3. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу каток дорожній вібраційний HAMM HD №10 від 14.12.2022р. укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд-М» () та Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Закарпаття» ().

4. Визнати недійсним Договір купівлі продажу фронтального навантажувача №12 від 14.12.2022р. укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд-М» () та Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Закарпаття» ().

5. Визнати недійсним Договір купівлі продажу трактор колісний №7 від 14.12.2022р. укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд-М» () та Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Закарпаття» ().

6. Визнати недійсним Договір купівлі продажу Асфальтоукладальник колісний VOGELE 1502 №4 від 14.12.2022р. укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд-М» () та Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Закарпаття» ().

7. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу Автогрейдер ДЗ 143-1 №2 від 14.12.2022р. укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд-М» () та Товариство з обмеженою відповідальністю«Будівельна компанія «Закарпаття» ().

8. Відновити становище, яке існувало до укладення договорів купівлі продажу, що визнані недійсними цим рішенням: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Закарпаття» повернути каток дорожній «HAMM HD13», 2006р/в, заводський номер №Н1395416; навантажувач фронтальний «LONKING CDM835», 2018 р/в, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_1 ; трактор колісний «МТЗ-82», 1990 р/в, заводський номер № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 ; асфальтоукладач «VOGELE SUPER 1502», 1993 р/в, заводський номер № НОМЕР_5 ; автогрейдер «ДЗ-143-1», 1989 р/в, заводський номер № НОМЕР_6 - Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд-М» ().

9. У задоволенні позовних вимог про визнання недійсним Договір купівлі-продажу дорожнього катка від 30.11.2021р., укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд-М» () та ПП «Євроімекс-Інвест» (), а також щодо застосування наслідків визнання такого Договору недійсним відмовити повністю.

10. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд-М» () на користь Приватного малого підприємства "Експрес", код ЄДРПОУ - 30253563, Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Бандери, 7, витрати зі сплати судового збору у розмірі 7267,20грн. (сім тисяч двісті шістдесят сім гривень 20 копійок).

11. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Закарпаття» () на користь Приватного малого підприємства "Експрес", код ЄДРПОУ - 30253563, Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Бандери, 7, витрати зі сплати судового збору у розмірі 7267,20грн. (сім тисяч двісті шістдесят сім гривень 20 копійок).

12. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4844,80грн. покласти на позивача Приватного малого підприємства "Експрес", .

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду, згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 21.02.2025 року.

Суддя П. Д. Пригуза