номер провадження справи 24/145/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 Справа № 908/1856/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, за участю секретаря судового засідання Коваль А.К., розглянувши в матеріали справи № 908/1856/24

за позовом: Акціонерного товариства Акцент-Банк (адреса для листування: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд.11, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю АІСС ГРУП (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 27, )

про стягнення 88 158,78 грн.

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: Прийменко О.Г., ордер № 1198527 від 25.10.2024

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Акцент-Банк до Товариства з обмеженою відповідальністю АІСС ГРУП про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 20.71. від 23.12.2021 в розмірі 88158,78 грн., яка складається з: 32087,09 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 2421,69 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 27650,00 грн - загальний залишок заборгованості за винагородою; 1000,00 грн - штраф (фіксована складова) та 25000 грн - штраф (змінна складова).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 03.07.2024 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1856/24 та визначено до розгляду судді Азізбекян Т.А.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві, обґрунтовані посиланням на ст., ст. 554, 610-612, 625, 627, 806, 1054 Цивільного кодексу України та мотивовані фактом невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором 20.71. від 23.12.2021 в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків. Просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача 32087,09 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 2421,69 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 27650,00 грн - загальний залишок заборгованості за винагородою; 1000,00 грн - штраф (фіксована складова) та 25000 грн - штраф (змінна складова).

Ухвалою суду від 04.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1856/24 в порядку спрощеного позовного провадження, справі присвоєно номер провадження справи 24/145/24, судове засідання призначено на 24.07.2024.

22.07.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та вважає що стягнення коштів за Кредитним договором № 20.74 є безпідставними оскільки тричі подавав заяву про дострокове закриття Кредитного Договору та перераховував суми для погашення та повного закриття, однак жодного разу не отримав вмотивованої відповіді від АТ «Акцент-Банк».

Ухвалою суду від 24.07.2024 відкладено судове засідання на 09.09.2024.

20.08.2025 позивачем подана суду відповідь на відзив, в якій вказує на те, що відповідач посилаючись на факт дострокового погашення кредиту надає платіжні інструкції про перерахування коштів на рахунок НОМЕР_1 , однак це не відповідає дійсності, оскільки у відповідності до п. А4 кредитного договору, рахунок для погашення це U12716756. Тому, той факт, що позивач здійснював перевід коштів з одного свого поточного (2600) рахунку на інший не говорить про дострокове погашення кредиту. Також зазначає, що відповідач надавав банку розпорядження про списання з його поточного рахунку НОМЕР_1 лише чергових платежів і лише у певному порядку (п. 2.3.5 кредитного договору). Щодо дострокового погашення кредиту, то воно проводиться у відповідності до п. 2.4.1 кредитного договору, і в даному випадку процедура відповідачем дотримана не була.

Ухвалою суду від 09.09.2024 вирішено справу № 908/1856/24 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 06.11.2024.

Ухвалою суду від 30.09.2024 задоволено заяву Акціонерного товариства Акцент-Банк про участь у судовому засіданні 06.11.2024 в режимі відеоконференції у справі №908/1856/24 та дозволено представнику приймати участь в режимі відеоконференції у справі №908/1856/24 в усіх судових засіданнях.

Ухвалою суду від 06.11.2024 закрито підготовче провадження усправі № 908/1856/24, розгляд справи по суті призначено на 16.12.2024, яке у зв`язку із знеструмлення електромережі суду перенесено на 26.12.2024.

В судовому засіданні 26.12.2024 оголошено перерву до 27.01.2025.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання 27.01.2025 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивач в судове 27.01.2025 не прибув.

Відповідач проти позову заперечує, підтримав свою правову позицію, яка викладена у відзиві на позовну заяву.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки неявка в судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності його представника за наявними матеріалами.

В засіданні 27.01.2025 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

23.12.2021 між Акціонерним товариством Акцент-Банк (Банк, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю АІСС ГРУП (Позичальник, відповідач у справі) укладено Кредитний договір № 20.74 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А1. цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеному в третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди в обумовлені цим договором терміни. Строковий кредит (далі кредит) надається Банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням.

Згідно з п. п. 1.2, 1.3 Договору термін повернення кредиту зазначений у п. А.3 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п. А.12, 2.3.2., 2.4.1 цього договору. Усі істотні умови кредитування наведені в розділі А цього договору Істотні умови кредитування.

У пунктах А1., А2., А3. Розділу А Істотні умови кредитування Договору сторонами погоджено, зокрема, наступні істотні умови кредитування:

А1. Вид кредиту строковий кредит;

А2. Ліміт цього договору: у розмірі 500 000,00 грн на поповнення основних засобів та обігових коштів;

А3. Термін повернення кредиту 21 грудня 2024 р. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами і розмірі та строки згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 до цього договору).

Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою:

Сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором х ((1+Процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) х Процентна ставка за місяць)/1((1+Процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) -1);

Сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом х річна Процентна ставка/кількість днів поточного року) х кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтетного платежу;

Сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення Кредиту сума щомісячного платежу за %.

Згідно зі ст., ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомлені, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 21 грудня 2024 р.

В п. А4. Договору визначено, що рахунки для обслуговування кредиту: НОМЕР_2 (в гривнях), отримувач: АТ А-Банк, МФО 307770, код ЄДРПРУ/код ІПН 35672551.

У пунктах А6., А8. Розділу А Договору погоджено, що за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти в розмірі 20,90 % річних. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів факт/360). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за Кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день.

За змістом пункту А10. Розділу А Договору Позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування в розмірі 0,79 % від суми зазначеного у п. А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.

Відповідно до п. 2.2.2, п. 2.2.3, п. 2.2.5 Договору Позичальник зобов`язався: сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п., п. 4.1, 4.2, 4.3 цього договору; повернути кредит у терміни, встановлені п. п. 1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього договору; сплатити Банку винагороду відповідно до п., п. 2.3.5, 4.4. ,4.5, 4.6, 4.13 цього договору.

Згідно з п. 2.2.6 Договору Позичальник доручає Банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, зокрема з рахунків, наведених у цьому пункті договору, для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його використовування:

№ НОМЕР_3 у АТ «А-БАНК", МФО 307770, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення винагороди, а також неустойки;

№ НОМЕР_4 у АТ «А-БАНК», МФО 307770, у межах сум, що піддягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформляється меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.2.6. цього Договору.

У п. 2.2.13 Договору обумовлено, що у період дії цього договору Позичальник зобов`язується щомісячно направляти на поточний рахунок у Банку обсяг надходжень від господарської діяльності, що становить не менше подвоєної суми щомісячного внеску по кредиту, наведеного в графіку погашення (Додаток № 1 до договору).

Згідно з п., п. 6.1, 6.2 Договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання його сторонами. Цей договір у частині п. 4.4 цього договору набуває чинності з моменту підписання цього договору, в решті частин з моменту надання Позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором.

Цей договір може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї із сторін у встановленому законом та цим договором порядку (п. 6.3 Договору).

Додатком № 1 до Договору є Графік погашення, який є його невід`ємною частиною, та в якому визначені терміни повернення кредиту, сплати процентів та комісійних винагород та їх щомісячні розміри, належні до сплати у відповідні терміни (дати).

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання умов Договору АТ Акцент-Банк перерахував на рахунок Позичальника кошти у розмірі 500 000,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № ТR.21131607.34384.70198 від 23.12.2021, копія якого міститься в матеріалах справи. В графі призначення платежу зазначено: Видача кредиту згідно договору №20.71. від 23.12.2021.

Згідно з випискою по особовому рахунку Позичальника, останній здійснював часткові оплати на погашення кредиту, процентів та комісії.

Позивач вказує, що станом на 18.06.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 88158,78 грн., яка складається з: 32087,09 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 2421,69 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 27650,00 грн - загальний залишок заборгованості за винагородою; 1000,00 грн - штраф (фіксована складова) та 25000 грн - штраф (змінна складова).

У поданій до суду позовній заяві Банком було наголошено, що неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 20.74 від 23.12.2021 в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів та винагороди, стало підставою для направлення відповідачу вимоги, яка своєчасно та в повному обсязі не виконана.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Так, згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Водночас вимогами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Господарським судом під час вирішення даного спору встановлено, що 23.12.2021 між Акціонерним товариством Акцент-Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю АІСС ГРУП було укладено Кредитний договір № 20.74, за умовами якого Банк зобов`язався видати відповідачу кредитні кошти у розмірі 500 000,00 грн, які відповідачем мали бути повернуті у повному обсязі у строк до 21.12.2024.

АТ «Акцент-Банк» було належним чином виконано прийняті на себе зобов`язання щодо видачі кредитних коштів у розмірі 500 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 23.12.2021.

АТ «Акцент-Банк» було складено вимогу від 10.06.2024, адресовану відповідачу про погашення до 17.06.2024 поточної заборгованасті за наявним кредитом, яка станом на 10.06.2024 складає 62158,78 грн.

За умовами п. 2.4.1. договору, Позичальник має право за узгодженням з Банком здійснити дострокове (як повне, так і часткове) погашення кредиту. При цьому Позичальник зобов`язаний одночасно сплатити Банку суму процентів відповідно до п. 4.1, 4.2 цього Договору, суму винагороди відповідно до п.п. 2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього Договору, неустойку (штраф, пеню),у випадку, якщо на момент дострокового погашення кредиту (частини кредиту) у Банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно з п.п. 5.1, 5,2, 5.3 цього Договору, а також інші платежі за цим Договором. Черговість погашення заборгованості зазначена у п. 4.9 цього Договору.

Як вказує відповідач керівником ТОВ «АІСС ГРУП» було вирішино повністю закрити кредитний договір, у зв`язку з чим заявою від 13.11.2023 керівник ТОВ «АІСС ГРУП» звернувся особисто до спеціаліста АТ «Акцепт-Банк» із запитом про розрахунок повної суми заборгованості по кредитному договору для дострокового закриття договору.

13.11.2023 АТ«Акцепт-Банк» була надана довідка № АВ05-FAR7GHN3OG про стан заборгованості за кредитним договором № 20.71., згідно якої залишок суми кредиту 271313,32 грн, нараховані відсотки 3316,41 грн, нараховані комісії 11850,00, штрафні санкції 0,00 грн, прострочена заборгованість 21712,59 грн. Станом на 13.11.2023 заборгованість клієнта перед АТ «А-Банк» за поточне обслуговування відсутня.

З метою дострокового погашення кредиту 14.11.2023 ТОВ «АІСС ГРУП» було перераховано на рахунок НОМЕР_3 повну суму в розмірі 286479,73 грн (залишок суми кредиту 271313,32 грн; нараховані відсотки 3316,41 грн; нараховані комісії 11850,00 грн), про що свідчить платіжна інструкція № 854 від 14.11.2023.

Відповідач зазначає, що у березні 2024 року надійшло СМС повідомлення про списання суми з поточного рахунку (з листопада 2023 року та по березень 2024 року ТОВ «АІСС ГРУП» не отримувало жодного разу таке повідомлення). ТОВ «АІСС ГРУП» звернулося з вимогою до спеціалістів банку для отримання нового посилання та пароля до аккаунту особистого кабінету.

Банк не надавав посилання та змінив паролі до аккаунту особистого кабінету.

ТОВ «АІСС ГРУП» отримавши пароль та нове посилання до аккаунту особистого кабінету виявив, що Банк не закрив достроково кредитний договір, а продовжував списувати надалі відсотки та платежі з суми в розмірі 286479,73 грн, яка була перерахована платіжним дорученням № 854 від 14.11.2023 для дострокової погашення кредитного договору.

ТОВ «АІСС ГРУП» вкотре самостійно перерахувало кошти на погашення кредитного договору.

Із досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, слідує що 06.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю АІСС ГРУП звернулося до АТ «Акцент-Банк» із заявою про закриття поточного рахунку № НОМЕР_3 , відкритий в АТ «А-Банк» та дозволити банку надати в електронному вигляді відомості про закриття рахунку до органів Державної податкової служби.

11.03.2024 ТОВ «АІСС ГРУП» звернулося із заявою вих. № 33/24 від 11.03.2024 (вх. № 1689716) до АТ «А-Банк», згідно якої просить прийняти заяву на закриття поточного рахунку НОМЕР_5 та зауважує що 13.11.2023 було звернення до ведучого менеджера про закриття кредиту, яка не коректно відмовила в надані цієї інформації (була скарга на гарячу лінію) Після бесіди на гарячій лінії було направлено листа на нашу адресу з сумою заборгованості та повідомлено оператору про бажання закриття рахунку в банку. Наступного дня, 14.11.2023, була зроблена оплата повної суми на розрахунковий рахунок в А-банку (копія квитанції надається). Подальші будь - які дії з поточним рахунком були неможливі у звязку з відсутністю доступу. Кошти на кредитний рахунок списувались автоматично. Причини не списання повної сумі-робітниками банку не відомі. Просить повністю розібратися в ситуації що виникла та закрити всі рахункі в банку, як було заявлено в спілкуванні з оператором 13.11.2024.

Відповіді на вказану заяву від 11.03.2024 на адресу ТОВ «АІСС ГРУП» про дострокове закриття кредитного договору від АТ «А-Банк» не надійшла, доказів суду не надано.

Підсумовуючи вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що відповідач не одноразово звертався до банку із заявою про дострокове закриття кредитного договору, перераховував суми для погашення та повного закриття кредиту та не отримав вмотивованої відповіді від АТ «Акцент-Банк», господарський суд доходить висновку про недоведеність позивачем існування у відповідача обов`язку повернути кредитні кошти, сплатити проценти та винагороду.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу (фіксована складова) у розмірі 1 000,00 грн. та штрафу у розмірі 25000,00 грн. (змінна складова) суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

У пункті 5.8 Договору передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1 000,00 грн. +5 % від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11.03.2020 № 211 (із наступними змінами і доповненнями) з 12 березня 2020 на всій території України установлено карантин.

Законом України Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19 № 691-20 від 16.06.2020 (набрав законної сили 04.07.2020) розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного Кодексу України доповнено пунктом 15 такого змісту:

У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, був відмінений (скасований) постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 з 24 год 00 хв 30 червня 2023 року.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента України й триває на теперішній час.

Після запровадження воєнного стану законодавець змінив правове регулювання сфери кредитування шляхом прийняття Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану від 15.03.2022 №2120-IX. Цим Законом були внесені зміни, зокрема й до Цивільного кодексу України.

Так, Законом України № 2120-IX від 15.03.2022, який набрав законної сили 17.03.2022, розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного Кодексу України доповнено пунктом 18 наступного змісту:

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже штрафні санкції нараховані та заявлені позивачем безпідставно.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази надані на спростування позовних вимог є більш вірогідними, ніж докази надані на підтвердження правомірності позовних вимог.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про правомірність відмови у задоволенні заявлених акціонерним товариством «Акцент-Банк» позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю АІСС ГРУП про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20.71. від 23.12.2021 у загальному розмірі 88158,78 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст., ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.02.2025.

Суддя Т.А. Азізбекян