СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Харків Справа № 922/2954/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М. , суддя Крестьянінов О.О.,

за участю секретаря судового засідання Фурсової А.М.,

за участю представників:

від позивача Годунов Віталій Сергійович (поза межами суду) - на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1208812 від 29.03.2024,

від відповідача - Кітченко Марина Юріївна (в залі суду) - на підставі витягу з ЄДР, службове посвідчення №2121 (в порядку самопредставництва),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (вх.№2853Х/2)

на рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 (повний текст складено 08.11.2024, суддя Трофімов І.В.)

у справі №922/2954/24,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мішем", м. Луцьк, Волинська область,

до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської мської ради, м.Харків,

про стягнення 5 302 986,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мішем" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, в якій просило суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 5 302 986,00 грн за неналежне виконання договору про закупівлю робіт №726 від 03.09.2021.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 у справі №922/2954/24 позов задоволено. Стягнуто з Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7; ідент. код 34861610) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мішем" (43016, Волинська обл., Луцький р-н, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 47, офіс № 201; ідент. код 40121960) заборгованість за договором про закупівлю робіт №726 від 03.09.2021 в сумі 5 302 986 грн та 63 635,83 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Департамент будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 у справі №922/2954/24; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "Мішем" відмовити у повному обсязі; судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог вказує про таке:

- оскільки будь-яких додаткових угод до договору про закупівлю робіт № 726 від 03.09.2021 між Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради та ТОВ "Мішем" не укладалося, предметом укладеного між сторонами договору будівельного підряду є результат роботи закінчені роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, виконані у відповідності до вимог будівельних норм та правил, графіків виконання робіт, узгодженого переліку робіт, визначеному як 1 робота на загальну вартість 6 231 367,20 грн. З огляду на те, що роботи, передбачені в акті приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 5 302 986 грн, є лише частиною робіт, передбачених пунктами 1.1, 1.2, 5.3 договору № 726 від 03.09.2021, позивач не може вважатися таким, що належним чином виконав свій обов`язок щодо передачі виконаних робіт, а відповідач, відповідно, не є таким, що зобов`язаний оплатити відповідну частину виконаних робіт;

- для підтвердження виконання робіт позивачем не надано документів з проведення випробування якості асфальтобетонного покриття згідно з ДСТУ-Н Б Д.1.1 3:2013;

- наданий до матеріалів справи акт приймання виконаних будівельних робіт за договором про закупівлю робіт від № 726 03.09.2021 не містить обов`язкових реквізитів для первинних документів, передбачених ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме, дати складання документу та номеру, що відповідно до п. 6.2 договору є підставою для повернення підряднику актів виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3) без проведення оплати.

- положення договору підряду (п. 4.1), які визначають проведення розрахунків між сторонами на підставі актів виконаних робіт (КБ-2в, КБ-3), враховуючи норми ст.ст. 854, 875, 879 Цивільного кодексу України, не кореспондують обов`язку замовника оплатити відповідну частину робіт. Обов`язок щодо сплати виконаних робіт у замовника виникає після виконання підрядником всього переліку робіт, передбаченого проектно-кошторисною документацією, за умови їх прийняття замовником або відсутності обґрунтованих заперечень щодо їх прийняття.

- в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження здійснення відповідачем приймання виконаних робіт відповідно до умов договору про закупівлю робіт № 726 від 03.09.2021, одержання замовником повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, як підстави для негайного початку їх прийняття. Відтак, надані до матеріалів справи акти форми КБ-2в, КБ-3 не є належними доказами на підтвердження відмови відповідача від прийняття виконаних робіт, з огляду на передчасність їх складання.

- у зв`язку з тим, що акти виконаних робіт з технічного нагляду до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради не надходили, причини недоліків на об`єкті "Капітальний ремонт б-ру Грицевця, 9, 11", що виявлені під час візуального обстеження відповідачем, встановити не можливо, а визначення відповідності якості, обсягу виконаних робіт будівельним нормам та правилам, матеріалів, виробів і конструкцій державним стандартам і технічним умовам потребують спеціальних знань, спір між сторонами, на думку скаржника, неможливо вирішити без призначення у справі комісійної судової будівельно-технічної та дорожньо-технічної експертизи роботи на вказаному об`єкті. Таким чином, скаржник вказує про позбавлення Господарським судом Харківської області Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради права на забезпечення доказів, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування у справі, за наслідками відмови в задоволенні клопотання про призначення експертизи у даній справі.

Одночасно, скаржником подано клопотання про призначення у справі експертизи (вх.№15432 від 03.12.2024), в якому відповідач просить:

1.Призначити проведення комісійної будівельно-технічної та дорожньо-технічної експертизи роботи Капітального ремонту б-ру Грицевця, 9, 11 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари) у справі №922/2954/24.

2. На вирішення експертів поставити наступні питання:

- Чи відповідають фактичні види, обсяги і вартість виконаних робіт та фактично використаних матеріалів та їх якості за договором про закупівлю робіт від 03.09.2021 № 726 за об`єктом Капітального ремонту б-ру Грицевця, 9, 11 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари), укладеним між Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради та ТОВ "Мішем", видам, обсягам, вартості робіт, використаних матеріалів та їх якості, передбачених проектно-кошторисною документацією, договірною ціною, нормативно-правовим актам у галузі будівництва, а також даним, зазначеним в актах приймання виконаних робіт, складених ТОВ "Мішем", у т.ч., враховуючи гарантійний строк та строк експлуатації? Якщо не відповідають, то в чому полягає невідповідність?

- Чи відповідають фізико-хімічні властивості кернів (вирубок) отриманих із верхнього шару асфальтобетонного покриття, використаного в процесі робіт по об`єкту Капітального ремонту б-ру Грицевця, 9, 11 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари), враховуючи гарантійний строк та строк експлуатації дороги, вимогам ДСТУ Б В.2.7-119-2011, зазначених в актах приймання виконаних робіт, складених ТОВ "Мішем"? Якщо не відповідає, то в чому полягає невідповідність?

Вилучення зразків верхнього шару асфальтобетонного покриття (кернів) по об`єкту Капітального ремонту б-ру Грицевця, 9, 11 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари) провести із залученням судових експертів, спеціалістів експертних та/або лабораторних установ відповідно до вимог ДБН В.2.3-4:2015 та ДСТУ Б В.2.7-319:2016.

- Яка вартість фактично виконаних ТОВ "Мішем" робіт та використаних матеріалів на підставі договору від 03.09.2021 № 726, відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт б/н та б/н?

- Чи не завищена вартість виконаних ТОВ "Мішем" робіт та використаних матеріалів на підставі договору від 03.09.2021 № 726, відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт б/н та б/н

3.Проведення комісійної судової будівельно-технічної та дорожньо-технічної експертизи роботи з Капітального ремонту за адресою: м. Харків, б-ру Грицевця, 9, 11 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари) у справі № 922/2954/24 доручити експертам Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса".

4.Зупинити судове провадження у справі № 922/2954/24 до отримання висновків експертів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 апеляційна скарга у справі № 922/2954/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Мартюхіна Н.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 апеляційну скаргу Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 у справі №922/2954/24 залишено без руху. Постановлено, апелянту усунути недоліки апеляційної скарги, а саме надати суду:

- документ (и), що підтверджує (ють) наявність у Кітченко Марини повноважень на підписання та подання апеляційної скарги у порядку самопредставництва Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) або повноважень у Кітченко Марини на підписання та подання апеляційної скарги у порядку представництва Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради як адвоката;

- докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у сумі 119317,18 грн.

Роз`яснено, що наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

16.12.2024, після постановлення апеляційним господарським судом ухвали без руху, від апелянта надійшли докази сплати судового збору за апеляційний перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 у сумі 119 317,18 грн та надані документи, що підтверджують повноваження підписанта апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 у справі №922/2954/24; призначено справу до розгляду.

02.01.2025 через підсистему "Електронний суд" Товариством з обмеженою відповідальністю подано відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 11), в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення першої інстанції без змін. Крім того, позивачем повідомлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, орієнтовний розрахунок яких становить 20 000,00 грн, а також надання відповідних доказів у п`ятиденний строк 5 з дня завершення апеляційного розгляду за наслідками підписання актів наданих послуг.

В обґрунтування своєї позиції у справі вказує про таке:

- у позовній заяві наведена судова практика щодо обов`язку замовника негайно приступити до прийняття робіт після отримання повідомлення про їх готовність, про яку зазначено в супровідному листі до актів виконаних робіт відповідно до такого формулювання: "Підрядник виконав передбачені договором роботи". Матеріали справи не містять доказів, якими підтверджується виконання відповідачем обов`язку негайно приступити до прийняття робіт, претензій до обсягу та якості виконаних робіт висловлено також не було.

- відсутність вчинення дій з прийняття робіт після отримання актів виконаних робіт з супровідним листом 29.12.2023 має місце у період часу аж до розгляду справи в суді. Нездійснення замовником в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України оплати робіт, за умови безпідставного ухилення від прийняття робіт та відсутності заяви про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, є, відповідно, порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України.

- замовник негайно не приступив до прийняття виконаних робіт, тривалий час (в т.ч. на момент розгляду справи в суді) проявляв пасивну поведінку, ігнорував адвокатські запити, що надає підстави для застосування до нього наслідків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.853 Цивільного кодексу України, а саме неможливості посилатися на відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Отже, на думку позивача, не підлягають врахуванню (як такі, що мали місце при інших фактичних обставинах справи) правові висновки Верховного Суду, на які посилається апелянт.

- виконання додаткових робіт наразі є фактично неможливим через специфіку виконаних робіт, оскільки більшість виконаних робіт є прихованими, були закриті відповідно до актів, які наявні в матеріалах справи, акти на закриття прихованих робіт підписані представником технічного нагляду відповідача без зауважень. Таким чином, вказує, що у замовника (відповідача) виник обов`язок з оплати робіт, вказаних в наданих суду актах виконаних робіт.

- Східний апеляційний господарський суд розглянув аналогічні справи 922/1837/24, 922/1844/24, де надав обґрунтовану оцінку тим самим аргументам сторін та правовідносинам, як і у цій справі.

З приводу недоцільності призначення комісійної судової будівельно-технічної та дорожньо-технічної експертизи роботи з Капітального ремонту за адресою: м. Харків, б-ру Грицевця, 9, 11 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари) у справі № 922/2954/24 вказує, зокрема, про те, що в матеріалах справи наявний акт виконаних робіт, який містить відмітку технічного нагляду, який відповідно до п.5.5 договору здійснив прийняття виконаних робіт за обсягом та якістю (аналогічні відмітки технічного нагляду наявні в актах про закриття прихованих робіт); вказує, що матеріали справи містять відомості щодо переліку виконаних робіт, які не є спірними, а питання якості виконаних робіт не визначено предметом спору.

Також зазначає, що відповідно до вимог п. 21.9 ДБН В 2.3-4:2015 "З метою встановлення об`єктивних значень товщини асфальтобетонних шарів та фізикомеханічних показників асфальтобетону при прийманні закінчених робіт відбирання кернів потрібно здійснювати у період не раніше, ніж через добу та не пізніше шести місяців після влаштування відповідних шарів". З огляду на сплив відповідного строку позивач вказує, що призначення експертизи у справі не призведе до вирішення визначених відповідачем питань.

20.01.2025 через підсистему "Електронний суд" Товариством з обмеженою відповідальністю "Мішем" подано додаткові письмові пояснення у справі (вх.№ 855), які були досліджено судовою колегією та долучені до матеріалів справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2025 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Мартюхіної Н.О. апеляційна скарга у справі № 922/2954/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Крестьянінов О.О.

04.02.2025 через підсистему "Електронний суд" Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради було подано додаткові письмові пояснення (вх.№ 1601), які було досліджено судовою колегією та долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні після оголошеної перерви представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 у справі № 922/2954/24 залишити без змін.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення у справі експертизи, колегія суддів зазначає таке.

За змістом частин першої, другої статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Згідно зі ст. 99 ГПК України передбачено право призначення господарським судом експертизи за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення (аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 910/4071/17, від 24.01.2018 у справі № 907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17).

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18, від 03.08.2022 у справі №910/5408/21, від 21.09.2022 у справі №904/3469/21.

Відповідно положень ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 76 ГПК України належність доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Тобто з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

В обґрунтування підстав для призначення експертизи відповідач посилається на те, що він не здійснював огляд та прийняття робіт за договором про закупівлю робіт № 726 від 03.09.2021; з урахуванням результатів обстеження комісією відповідача об`єктів капітального ремонту внутрішньоквартальних доріг та тротуарів від 30.01.2023 № 5/1, не можливо встановити якість, обсяги та вартість ремонту об`єкта, відповідність виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій - державним стандартам і технічним умовам; при порівнянні об`ємів робіт, що вказані у локальному кошторисі на будівельні роботи № 02-001-001 до договору № 726 від 03.09.2021 та акті приймання виконаних будівельних робіт б/н та б/д, що містяться у додатках до позовної заяви, вбачається, що роботи виконані не в повному обсязі. Таким чином, вказує про необхідність спеціальних знань для забезпечення надання доказів, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування, а також з`ясування обставин, що мають значення для справи №922/2954/24, з огляду на що, вважає за необхідне проведення комісійної судової будівельно-технічної та дорожньо-технічної експертизи у даній справі.

Як свідчать матеріали справи, предметом спору по даній справі є стягнення позивачем заборгованості з відповідача за договором про закупівлю робіт № 726 від 03.09.2021 в сумі 5 302 986,00 грн, на підтвердження яких до матеріалів справи надано акт приймання виконаних будівельних робіт (№КБ-2в), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (№ КБ3), загальний журнал робіт на об`єкті, акти на закриття прихованих робіт, які підписані в тому числі представником технічного нагляду відповідача; накладні на придбання товарів для проведення робіт за договором.

В запереченнях проти заявлених позовних вимог відповідач вказує на обставини виявлення розбіжностей об`ємів виконання будівельних робіт відносно договірної ціни договору №726 від 03.09.2021 (роботи, передбачені в акті приймання виконаних будівельних робіт є лише частиною роботи, визначеної умовами договору), про що наведено у додатку до доповідної записки від 27.08.2024 (т.1, а.с.109-114).

В свою чергу, встановлення (підтвердження або спростування) видів обсягу та вартості виконаних робіт та фактично використаних матеріалів (факту виконання/невиконання позивачем умов договору про закупівлю робіт № 726 від 03.09.2021) не пов`язано із визначеною ч.2 ст.98 та ч. 1 ст. 99 ГПК України необхідністю використання спеціальних знать під час розгляду справи господарським судом.

Крім того, відповідачем на вирішення експертів поставлено питання стосовно якості виконаних позивачем робіт, фізико-хімічних властивостей кернів (вирубок) верхнього шару асфальтобетонного покриття, відповідності/невідповідності якості виконаної роботи умовам договору та актам приймання виконаних робіт тощо.

З цього приводу судова колегія зазначає, що обираючи варіант реалізації розсуду суду, зокрема у контексті застосування статті 3 Цивільного кодексу України, слід керуватися визначеним частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Реалізація повноважень із суддівського розсуду має спрямовуватися на вибір оптимального варіанту розв`язання спірного правового питання, пошук необхідної правової норми, її розуміння та інтерпретацію, справедливе вирішення спору відповідно до встановлених судами обставин кожної конкретної справи (пункт 8.33 постанов Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження №12-79гс19)).

Розглянувши вимоги та заперечення учасників процесу з приводу спірних правовідносин, а також заявленого відповідачем клопотання, зокрема, щодо спливу строку, в межах яким можливо проведення експертного дослідження з поставлених на вирішення судового експерта питань, суд апеляційної інстанції не вбачає за доцільне призначення комісійної судової будівельно-технічної та дорожньо-технічної експертизи в межах даної справи, зокрема, з огляду на те, що суд в силу вимог процесуального закону в змозі самостійно надати оцінку всім письмовим доказам, які містяться в матеріалах справи, та мають суттєве значення для вирішення спору, а надані до матеріалів справи докази в їх обґрунтування є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення по суті спору між сторонами.

Водночас судова колегія зазначає, що вирішуючи питання про необхідність зупинення провадження у даній справі, судом враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також на те, що в господарському судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування процесу.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, в зв`язку із чим відмовляє в його задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, суд апеляційної інстанції встановив таке.

03.09.2021 між Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (далі замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мішем" (далі підрядник, позивач) укладено договір про закупівлю робіт № 726 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору підрядник зобов`язався виконати роботи з Капітального ремонту б-ру Грицевця, 9, 11 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари); ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (за відповідним кодом ЄЗС: ДК 021:2015: 45233000-9 - Будівництво, влаштування фундаменту та покриття шосе, доріг) відповідно до проектно-кошторисної документації та тендерної документації, а замовник - прийняти ці роботи та оплатити їх.

Ціна договору становить 6 231 367,20 грн, в тому числі ПДВ 1 038 561,20 грн (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником на підставі актів виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що розрахунки здійснюються у формі післяплати протягом 90 календарних днів з моменту підписання документів, зазначених у п. 4.1 договору, у разі якщо відповідні бюджетні кошти надійшли на рахунок замовника.

Згідно з п. 4.7 договору замовник приймає виконані роботи на підставі акту виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін та відповідного документу проведення випробовування якості асфальтобетонного покриття. Акт виконаних робіт передається підрядником уповноваженому представнику замовника.

Відповідно до п. 4.8 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються замовником в міру надходження коштів. Такі умови фінансування виключають пред`явлення штрафних санкцій щодо оплати робіт.

Відповідно до п. 5.3 договору підрядник зобов`язаний виконувати роботи у відповідності з вимогами будівельних норм та правил, графіків виконання робіт та положень загальних умов, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668.

Відповідно до пункту 5.5 договору замовник або залучена замовником особа здійснює контроль та технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю ремонту об`єкта, відповідністю виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій - державним стандартам і технічним умовам.

Згідно з п. 5.7 договору приймання-передача в експлуатацію закінчених робіт (об`єкта ремонту) буде виконуватися згідно з вимогами загальних умов, затверджених Постановою КМУ від 01.08.2005 № 668, Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 та інших нормативних актів, що регламентують приймання закінчених об`єктів в експлуатацію.

Пунктами 6.1.1, 6.1.2, 6.1.3.1 договору встановлено, що замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; приймати виконані роботи згідно з актом виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3); своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи тільки після підписання замовником актів виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3).

Пунктом 6.2 договору передбачено, що замовник має право, зокрема:

- зменшувати обсяги виконання робіт та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору (п. 6.2.3);

- повернути підряднику акти виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3) без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів (відсутність печатки, підписів тощо) (п. 6.2.4); Згідно з п. 6.3 договору підрядник зобов`язаний забезпечити виконання робіт у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 6.4 договору підрядник має право, зокрема:

- на дострокове виконання робіт за письмовим погодженням замовника (п. 6.4.2);

- своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виконані роботи тільки після підписання замовником актів виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3) (п. 6.4.4.1).

Пунктом 10.1 договору передбачено, що договір про закупівлю укладається та набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань за цим договором.

Пунктом 11.2 договору встановлено, що зміни договору здійснюються згідно з діючим законодавством України з обов`язковим складанням письмової додаткової угоди.

Додатковими угодами до договору строки виконання робіт та інші умови договору неодноразово змінювалися.

Позивач зазначає, що ним, на виконання умов договору, виконані роботи з капітального ремонту б-ру Грицевця, 9, 11 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари) на суму 5 302 986,00 грн.

28.12.2023 відповідний акт виконаних робіт на суму 5 302 986,00 грн разом з іншими актами вручено безпосередньо замовнику, а також додатково 29.12.2023 направлено засобами поштового зв`язку. Відповідач будь-яких заперечень на вказаний акт не надавав.

Позивач вважає, що 90-денний строк оплати по договору почав свій перебіг на наступний день після отримання актів виконаних робіт, тобто 29.12.2023 (оскільки жодних заперечень щодо актів відповідач не висловлював та ще до їх вручення роботи прийняті представником технічного нагляду, тому відповідач не потребував додаткового часу на опрацювання документів). З цього слідує, що строк оплати по договору настав 28.03.2024.

08.04.2024 позивачем був направлений запит стосовно підтвердження факту виконання робіт та обґрунтування причин не підписання актів.

25.04.2024 аналогічний запит був направлений позивачем повторно.

Акти виконаних робіт та обидва запити залишено відповідачем без відповіді, кошти в сумі 5 302 986, 00 грн - не сплачено.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду з метою їх захисту у судовому порядку.

Місцевий господарський суд, задовольняючи заявлені позовні вимоги, виходив з того, що:

- умовами договору не передбачено, що позивач передає відповідачу за відповідними актами роботи лише після завершення всього комплексу робіт, як однієї роботи, на загальну вартість договору, після чого у відповідача виникає відповідний обов`язок щодо оплати робіт;

- договором передбачено складання актів прийняття виконаних робіт за формою №КБ-2в та довідок про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3 для визначення вартості виконаних робіт та проведення розрахунків за виконані роботи за договором; разом з тим, акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 5 302 986,00 грн недійсним в порядку положень абзацу 2 частини 4 статті 882 ЦК України не визнавався.

- з огляду на положення статей 853, 882 ЦК України, оскільки відповідач після повідомлення про виконання позивачем підрядних робіт, а також направлення двох адвокатських запитів представника позивача щодо причин не підписання актів, не заявив про жодні недоліки таких робіт, він втратив можливість посилатися на такі обставини в подальшому;

- належним способом перевірки якості асфальтобетонного покриття є відповідні відмітки технічного нагляду замовника, який мав відповідні повноваження та ресурси на перевірку виконаних робіт;

- оскільки з боку відповідача жодних претензій (судових позовів) щодо порушення позивачем строків виконання робіт після 31.12.2023 заявлено не було, відповідне підтверджує факт того, що сторони дійшли згоди про зменшення обсягів виконання робіт, але не уклали відповідну додаткову угоду. В свою чергу, на думку суду, відсутність укладеної між сторонами додаткової угоди щодо зменшення обсягів виконання робіт за договором, не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку оплатити фактично виконані позивачем роботи.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносин, суд апеляційної інстанції вказує про таке.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з статтею 124 Конституції України юрисдикція судів України поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності господарського судочинства (ст. 14 ГПК України), позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, зміст зобов`язання становлять права та обов`язки його сторін.

За підставами виникнення зобов`язання поділяються на договірні та не договірні (позадоговірні).

Метою договірних зобов`язань є досягнення їх сторонами певних правових результатів у зв`язку з чим особливого значення набуває їх виконання. Виконання зобов`язання - це вчинення кредитором і боржником дій, що становлять його предмет.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як предмет договору цивільно-правова теорія розуміє необхідні за цим договором дії, що призводять до бажаного для сторін результату, тобто такий результат визначає, про що саме домовилися сторони.

У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату. Однак усі вони (права та обов`язки) не можуть охоплюватися предметом договору, оскільки можуть стосуватися як різноманітних умов договору, так і бути наслідком укладення договору, який є підставою їх виникнення. При цьому значення предмета договору може набувати основна дія (дії), що вчинятиметься сторонами і забезпечить досягнення мети договору.

Отже, предмет договору визначається у момент його укладення, без нього не може існувати договору, а тому не може виникати зобов`язання; предмет договору має відображати головну сутність договору даного виду.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, тобто дослідити відповідні умови договору із зазначенням своїх висновків за результатами такої оцінки у прийнятому судовому рішенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.05.2023 у справі №914/4127/21.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, правовідносини щодо якого регулюються положеннями, зокрема, статті 875 ЦК України.

В частинах 1, 2 статті 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Згідно з ч. 1 ст. 877 ЦК України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

У розумінні наведеної норми основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт - завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації на замовлення замовника, а не процес виконання робіт чи діяльність підрядника на створення об`єкта та його здачу. Додатковим предметом будівельного підряду можуть бути нерозривно пов`язані із місцезнаходженням об`єкта проектні та пошукові роботи щодо розробки за завданням замовника проектної або іншої технічної документації та/або виконання пошукових робіт. Аналогічна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 07.12.2018 зі справи № 910/22058/17, від 24.01.2020 зі справи № 910/3362/18).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що зобов`язання відповідача - основні обов`язки підрядника, які входять до змісту зобов`язання, що виникає з договору про закупівлю робіт від 03.09.2021 № 726, визначено у пунктах 1.1, 1.2 договору , а саме: підрядник зобов`язується виконати роботи з Капітального ремонту б-ру Грицевця, 9, 11 (внутрішньо квартальні дороги та тротуари); ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (за відповідним кодом ЄЗС: ДК 021:2015:45233000-9 Будівництво, влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг) відповідно до проектно-кошторисної документації та тендерної документації, а замовник прийняти ці роботи та оплатити їх; кількісні характеристики виконуваних за цим договором робіт визначаються відповідно до проектно-кошторисної документації, 1 робота.

За змістом статей 13, 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Отже, предметом укладеного між сторонами договору будівельного підряду є результат роботи закінчені роботи відповідно до проектно-кошторисної документацією, завершальною стадією яких є передача актів виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ3), та відповідного документу проведення випробування якості асфальтобетонного покриття (п. 4.7 договору). При цьому, сторони за взаємною згодою погодили, що весь перелік робіт, виконуваних за цим договором, є 1 робота.

Тоді як результат підрядних робіт, зважаючи на предмет договору будівельного підряду, - це закінчені будівельні роботи відповідно до такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, роботи, які відображені в акті приймання виконаних будівельних робіт та вартість яких позивач просить стягнути з відповідача, складають частину робіт, передбачених проектно-технічною документацією.

Відтак, позивач не може вважатися таким, що належним чином виконав свій обов`язок щодо передачі виконаних робіт, передбачених п.п. 1.1, 1.2, 5.2 договору про закупівлю робіт №726 від 03.09.2021.

Крім того, відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

У частині четвертій статті 879 ЦК України визначено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття (частина перша статті 882 ЦК України).

У постанові від 12.10.2018 у справі №927/603/17 Верховним Судом зазначено те, що судами встановлено, що договором не передбачено як обов`язку замовника прийняти окремі етапи та/або окремі види робіт, виконані до повного виконання підрядником всього визначеного проектно-кошторисною документацією обсягу робіт, так і обов`язку замовника здійснювати проміжні оплати поетапних робіт в міру їх виконання. Відтак, Верховним Судом зроблено висновок, про те, що враховуючи приписи частини 1 статті 854, частини 4 статті 879, частини 1 статті 882 ЦК України та умови договору, суд дійшов висновків про відсутність у відповідача зобов`язання прийняти роботи, зазначені позивачем в акті приймання виконаних будівельних робіт та зобов`язання оплатити такі роботи.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.09.2022 у справі №922/2101/21, від 19.07.2022 у справі №922/2212/21.

Колегією суддів встановлено, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачено авансові чи поетапні проміжні платежі, а також не передбачено обов`язку замовника прийняти окремі етапи та/або окремі види робіт. Відповідний обов`язок виникає у замовника (відповідача у справі) після виконання підрядником всього обсягу робіт, визначеного проектно-кошторисною документацією, за умови їх прийняття замовником.

Положення договору підряду про те, що виконані роботи приймаються на підставі актів виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3) (пункт 4.1), на підставі яких замовник здійснює оплату (пункт 4.2), враховуючи норму статей 854, 875, 879 ЦК України, не кореспондують обов`язку останнього оплатити відповідну частину виконаних робіт.

Із приписів частини 1 статті 837 ЦК України убачається, що закон пов`язує виникнення зобов`язання з оплати робіт фактом їх виконання і сам по собі акт приймання-передачі робіт не є визначальним для виникнення такого зобов`язального правовідношення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №916/446/16.

Водночас, матеріали справи не містять відомостей щодо внесення сторонами змін до договору в частині зменшення обсягу закупівлі в порядку, визначеному п. 11.2 договору (зокрема, наявності відповідних повноважень у представника технічного нагляду замовника).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача зобов`язання прийняти роботи, зазначені в наданому до матеріалів справи акті (№ КБ-2в, КБ-3), та обов`язку щодо сплати виконаних в ньому робіт з боку Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, що вказує на передчасність звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 5 302 986,00 грн заборгованості за договором про закупівлю робіт №726 від 03.09.2021.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за договором про закупівлю робіт №726 від 03.09.2021 в сумі 5 302 986,00 грн на час звернення ТОВ "Мішем" з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, який передбачений статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За наслідками надання правової оцінки спірним правовідносинам між сторонами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що інші доводи сторін, що викладені в процесуальних документах по суті спору, з урахуванням предмету доказування у дані справі, не впливають на вирішення спору та остаточний висновок у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч. 1, 2 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на те, що доводи апеляційної скарги знайшли свої підтвердження під час апеляційного перегляду, апеляційна скарга Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 у справі № 922/2954/24 - скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 у справі №922/2954/24 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мішем" (43016, Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 47, офіс № 201, ) на користь Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (61003, місто Харків, майдан Конституції, будинок, 7; ) 119 317,18 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Повна постанова складена 17.02.2025.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.О. Крестьянінов