ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про завершення процедури погашення боргів боржника та

закриття провадження у справі про неплатоспроможність

"06" лютого 2025 р. Справа № 916/2660/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Гут С.Ф., за участю секретаря судового засідання Борисовій Н.В., розглянувши матеріали справи № 916/2660/23 за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

За участю представників:

від боржника - Хомко С.В.

керуючий реструктуризацією - арбітражний керуючий Данілов А.І.

від кредитора - ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією майна боржника призначено арбітражного керуючого Данілова А.І.

Ухвалою від 21.09.2023 визнано вимоги АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" до боржника в сумі 2 989 664,03 грн.

Ухвалою попереднього засідання від 21.09.2023 визнано кредиторські вимоги до ОСОБА_1 .

Постановою Господарського суду Одеської області від 27.02.2024р. припинено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 та повноваження керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Данілова А.І., визнано банкрутом ОСОБА_1 , введено відносно ОСОБА_1 процедуру погашення боргів, керуючим реалізацією майна ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Данілова А.І.

Постановою Південно-західного господарського суду від 05.06.2024р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишено без задоволення, постанову Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 у справі №916/2660/23 залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.08.2024 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління залишено без задоволення, постанову Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.06.2024 у справі № 916/2660/23 залишено без змін.

17.09.2024р. від керуючого реалізацією надійшов підсумковий звіт (вх. №33896/24) про проведену роботу у процедурі погашення боргів ОСОБА_1 .

12.11.2024р. від АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" надійшли заперечення на звіт керуючого реалізацією.

12.12.2024р. від АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" надійшло клопотання про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

10.01.2025р. від ОСОБА_1 надійшли заперечення на клопотання АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін судом встановлено наступне:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією майна боржника призначено арбітражного керуючого Данілова А.І.

Ухвалою від 21.09.2023 визнано вимоги АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" до боржника в сумі 2 989 664,03 грн.

Ухвалою попереднього засідання від 21.09.2023 визнано кредиторські вимоги до ОСОБА_1 .

Постановою Господарського суду Одеської області від 27.02.2024р. припинено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 та повноваження керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Данілова А.І., визнано банкрутом ОСОБА_1 , введено відносно ОСОБА_1 процедуру погашення боргів, керуючим реалізацією майна ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Данілова А.І.

На виконання вимог КУзПБ керуючий реалізацією надав підсумковий звіт (17.09.2024р вх. №33896/24) про проведену роботу у процедурі погашення боргів ОСОБА_1 .

Відповідно до наданого звіту арбітражним керуючим було зроблено запити щодо пошуку майна та активів які можуть бути зареєстровані за боржником а саме:

- Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №683 6 від 13.06.2024 р. за боржником - ОСОБА_1 не зареєстровано право власності на будь-яке нерухоме майно;

- Відповідно до Виписки по картковому рахунку від 13.06.2024 р. в АТ «Перший український міжнародний банк» по картковому рахунку № НОМЕР_2 баланс складає - 14 081,92 грн.;

- Відповідно до Виписки по картковому рахунку 13.06.2024 р. № 2К5LT 90LNPFFMVDD в АТ КБ «Приват Банк» по картковому рахунку № НОМЕР_3 баланс складає - 7,29 грн.;

- 13.06.2024 р. проведено пошук по відкритій спеціалізованій базі даних «Винаходи і корисні моделі в Україні», відкритій базі даних «Зареєстровані в Україні знаки для товарів і послуг». За результатами пошуку по вищенаведеним базам даних, що містять інформацію про права інтелектуальної власності - відсутні відомості;

- Відповідно до листа Державного космічного агентства України №3855-3.3 від 01.08.2023 р. повідомлено про відсутність зареєстрованих унікальних об`єктів космічної діяльності у фізичної особи ОСОБА_1 ;

- Відповідно до листа Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці №СХ/3/4530-23 від 01.08.2023 р. повідомлено, що за ОСОБА_1 реєстраційні дії реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації та зняття обліку великовантажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування не здійснювались;

- Відповідно до листа Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Одеській та Миколаївській областях №10-10-03118 від 08.08.2023 р. повідомлено про відсутність укладених договорів оренди державного нерухомого майна з ОСОБА_1 ;

- Відповідно до листа Західного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці №ЗХ/1/9069 від 14.08.2023 р. повідомлено, що за ОСОБА_1 не зареєстровано рухомого майна, що підлягає реєстрації або взяттю на облік відповідно до наданих повноважень, а також не видавались дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки;

- Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради №2599/03.01-13 від 21.08.2023 р. станом на 31.12.2012 р. інформація про зареєстроване право власності на об`єкти нерухомого майна за фізичною особою - ОСОБА_1 відсутня;

- Відповідно до листа Офісу Генерального прокурора №25/3-1472 вх-23 від 02.08.2023 р. повідомлено, що станом на 26.07.2023 р. кримінальних проваджень в яких містяться дані про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності як підозрюваного не встановлено;

- Відповідно до листа Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів №29-19/163 05 від 25.07.2023 р. повідомлено, що за ОСОБА_1 не зареєстрована сільськогосподарська техніка та інші механізми;

- Відповідно до листа Національної поліції України №6701/27/01/3-2023 від 01.08.2023 р. повідомлено що інформація щодо наявності кримінальних проваджень стосовно запитуваної особи може бути надана на підставі її згоди на поширення персональних даних;

- Відповідно до листа Департамента комунальної власності Одеської міської ради №01-19/1498 від 28.07.2023 р. повідомлено про відсутність у розпорядженні Департаменту інформації щодо договорів оренди укладених з ОСОБА_1 ;

- Відповідно до листа Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України №101226//20.1 від 01.08.2023 р. повідомлено, що станом на 01.08.2023 р. на виконанні у Відділі не перебуває відкритих виконавчих проваджень, стороною за якими є ОСОБА_1 ;

- Відповідно до листа Державної митної служби України №19/19-02-04/8.19/3018 від 21.07.2023 р. повідомлено, що станом на 17.07.2023 не знайдено інформації щодо фактів декларування при переміщенні через митний кордон України товарів у період з 01.01.2020 до 17.07.2023 р. наступними особами: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;

- Відповідно до листа ДПС України №10259/5/99-00-12-04-02-05 від 21.08.2023 р. надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованих та/або отриманих доходів про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за період з І кварталу 2020 р. по II квартал 2023 р.;

- Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби №91-33153/18/23 від 14.07.2023 р. надано інформацію щодо перетину кордону ОСОБА_1 і членами його сім`ї;

- Відповідно до листа Територіального сервісного центру МВС №5141 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області №31/15141-813 від 16.08.2023 р. повідомлено, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 15.08.2023 р. на ім`я боржника транспортні засоби не зареєстровані;

- Відповідно до листа Державної авіаційної служби України №12/12.5-3145-23 від 20.10.2023 р. повідомлено, що у Державному реєстрі цивільних повітряних суден України за боржником повітряні судна не зареєстровані;

- Відповідно до листа Філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Укрзалізниця» №ГІОЦ-45/4080 від 17.10.2023 р. повідомлено, що інформації про вагони за ФО ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як власника, в АБД ПВ немає. Також в інформаційних базах відсутні відомості про зареєстровані локомотиви зазначеного боржника;

- Відповідно до листа ТУ Держгеокадастру у Запорізькій області №32-8-0.2-2989/2 23 від 19.10.2023 р. повідомлено, що станом на 31.12.2012 р. відомості щодо реєстрації земельних ділянок за боржником на території Запорізького району відсутні. За інформацією про наявність земельних ділянок по іншим районам Запорізької області запропоновано звернутись після припинення воєнного стану та відновлення ситуації, яка існувала до його введення.

Враховуючи відсутність майна за рахунок якого можливо задовольнити вимоги кредитора керуючим реалізацією було подано звіт на затвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

В силу ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах N 910/13407/17, N 915/370/16 та N 916/3545/15.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З пояснювальної записки до проекту КУзПБ вбачається, що метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації та потребують допомоги з боку держави.

Також у преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, необхідно враховувати, що, на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.

З огляду на виключне право лише боржника - фізичної особи на ініціювання справи про свою неплатоспроможність (стаття 116 КУзПБ), Верховний Суд зауважує, що цим Кодексом запроваджено "добровільне банкрутство" боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.

Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у пунктах 44-51 постанови від 26.05.2022 у справі N 903/806/20.

З наведеного суд підсумовує, що процедура неплатоспроможності фізичних осіб була введена законодавцем як інструмент виходу правовим способом зі скрутного фінансового становища для приватних осіб, а саме задля звільнення від боргів та відновлення платоспроможності.

Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи передбачено Книгою четвертою "Відновлення платоспроможності фізичної особи" КУзПБ.

Статтею 113 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених книгою 4 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною 2 ст. 6 КУзПБ передбачено, що відповідно до цього Кодексу щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Процедура банкрутства (неплатоспроможності) щодо боржника переслідує публічний та приватний інтереси. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущенні доведення боржника до банкрутства. Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажі його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є дотримання балансу інтересів при захисті публічного та приватного інтересів.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 6 ст. 131 КУзПБ майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 131 КУзПБ, майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу.

До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.

До складу ліквідаційної маси може бути включено майно, що є часткою боржника у спільній власності. У такому разі відбувається виділення частки боржника із спільного майна за правилами, передбаченими цивільним законодавством.

З моменту визнання боржника банкрутом розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією від імені боржника.

З моменту визнання боржника банкрутом і до винесення судового рішення про закриття процедури банкрутства реєстрація переходу права власності від/до боржника та обтяжень майна боржника, включаючи нерухоме майно і цінні папери, що існують в бездокументарній формі, відбувається виключно на підставі заяви керуючого реалізацією.

До складу ліквідаційної маси не включається житло, яке є єдиним місцем проживання сім`ї боржника (квартира загальною площею не більше 60 квадратних метрів або житловою площею не більше 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника чи житловий будинок загальною площею не більше 120 квадратних метрів) та не є предметом забезпечення, а також інше майно боржника, на яке згідно із законодавством не може бути звернено стягнення.

До складу ліквідаційної маси не включаються кошти, що перебувають на рахунках боржника у пенсійних фондах та фондах соціального страхування.

Продаж майна банкрута здійснюється відповідно до умов та в порядку, визначених цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно наданого звіту, в ході процедури погашення боргів у боржника відсутнє майно яке могло б бути включене до ліквідаційної маси та реалізоване з метою погашення вимог кредиторів а отже провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 підлягає закриттю.

12.11.2024р. АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" було подано заперечення щодо затвердження звіту керуючого реалізацією відповідно до яких кредитор зазначає, що після отримання додаткової інформації від арбітражного керуючого за запитом кредитора АТ «Ощадбанк» стало відомо, що згідно з виписками по рахунку боржника НОМЕР_2 , відкритого в АТ «ПУМБ», за період з 13.07.2023 по 01.07.2024 на рахунок боржника надійшло 1 341 562,73 грн.

Отже на думку кредитора, арбітражним керуючим керуючим реалізацією було проведено недостатню та неповну роботу з виявлення майна боржника, за рахунок якого можливе задоволення вимог кредитора, а інформація, відображена в звіті, є недостовірною та не відповідає дійсності.

На підставі чого кредитор заперечує проти затвердження звіту (підсумкового) арбітражного керуючого Данілова А.І. від 17.09.2024 №02-01/916/2660/23-19 про проведену роботу керуючого реалізацією майна боржника фізичної особи ОСОБА_1 .

12.12.2024р. АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" було подано клопотання про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . В обґрунтування свого клопотання кредитор зазначає, що Боржником не було надано повної та достовірної інформації щодо отриманих доходів, у зв`язку з чим провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Пунктами 11 частини 1 статті 90 КУзПБ встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 КУзПБ провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 5, 9, 10, 12 і 13 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8 і 11 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 7 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

27.02.2024 р. Постановою Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 визнано банкрутом та відкрито відносно нього процедуру погашення боргів.

Тобто посилання кредитора в своєму клопотанні про закриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі того, що судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника є несвоєчасним та подане з запізненням тобто після винесення постанови, відтак, закриття провадження у даній справі на даних підставах є неможливим.

Відповідно до посилань кредитора в своєму клопотанні про закриття провадження у справі на підставі ч. 7 ст. 123 КУзПБ суд звертає на те, що підстави для закриття у даній справі судом вже було встановлено, що в деклараціях про майновий стан боржника не виявлено факту зазначення боржником неповної та/або недостовірної інформації. Правомірність висновків суду першої та апеляційної інстанції було також підтверджено Верховним Судом

Що ж стосується закриття провадження на підставі інших випадках, передбачених цим Кодексом а саме суд зазначає наступне.

10.03.2022 р. ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації.

Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 30.06.2024 р. №185 ОСОБА_1 займав посаду стрільця 3 стрілецького відділення1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 із встановленим окладом за посадою у розмірі 2820 грн. на місяць.

Вказаним наказом встановлено виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 523% щомісячного грошового забезпечення, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років. Відтак, розмір щомісячного посадового окладу боржника з урахуванням премій і надбавок складав 20 000 грн. Відповідно до п. 2 Розділу XXXIV (Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану) Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника; та інше.

Отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. залежало від поставлених бойових завдань командуванням боржника, успішності їх виконання, перебігу воєнних дій на території України та не залежало від волі Боржника і не могло бути ним зпрогнозовано.

Боржник не мав обґрунтованих підстав розраховувати на отримання доходу у розмірі 100 000 грн щомісячно протягом 5 років (строк виконання плану реструктуризації). План реструктуризації боргів не було розглянуто та погоджено кредитором у даній справі у зв`язку з неодноразовою неявкою кредитора на збори кредиторів.

Відтак, кредитором не доведено, що боржник діяв недобросовісно та приховував реальні доходи при розробці проекту плану реструктуризації.

Отже суд вважає клопотання АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" про закриття провадження у справі про неплатоспроможність необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Що до заперечень з боку АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" щодо затвердження звіту керуючого реструктуризацією суд зазначає наступне.

ОСОБА_7 , виконуючи свій професійний обов`язок військовослужбовця, ризикуючи своїм життям та здоров`ям під час захисту Батьківщини у війні, у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Боржник як військовослужбовець, майже постійно перебуваючи в зоні бойових дій та виконуючи бойові завдання, був змушений нести додаткові витрати для збереження свого життя та здоров`я.

Більшу частину своєї заробітної плати боржник витрачав на придбання військового екіпірування, обладнання, дронів, брав участь у зборах на купівлю транспортних засобів для виконання завдань у зоні зіткнення. Власним коштом ремонтував техніку та купував паливно-мастильні речовин.

Разом з тим під час проходження військової служби захищаючи інтереси країни боржник був змушений перейматись питанням грошового забезпечення для своєї родини. Так сім`я боржника не маючи власного житла була вимушена винаймати його. Щомісячні витрати на оренду житла якого складають 10 000,00 грн., окрім цього здійснюючи витрати на оплату житлово-комунальних послуг.

Також під час захисту країни ОСОБА_1 отримав осколкове поранення лівого плеча з наявністю стороннього тіла (осколка), що підтверджується Виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №4569/578 від 13.09.2022 р.

29.08.2023 р. ОСОБА_1 , отримав акубаротравматичне ураження обов вух (контузія), під час виконання бойового розпорядження командира військової частини, внаслідок ворожого артилерійського обстрілу в районі н.п. Козачі Лагері. Зазначене підтверджується Довідкою про обставини травми від 02.09.2023 р. №1/14/1592.

12.11.2023 р. ОСОБА_1 , отримав вибухову травму, акубаротравматичне ураження обов вух, вестибуло-атактичний, цефалгічний синдром, сиптоматичну артеріальну гіпертензію під час виконання бойового розпорядження командира військової частини, внаслідок ворожого танкового обстрілу на лівому березі Дніпра в районі н.п. Козачі Лагері, Херсонського району, Херсонської області. Зазначене підтверджується Довідкою про обставини травми від 15.11.2023 р. №1/14/1970/1.

На підставі вищезазначених травм та поранень які призвели до погіршення здоров`я, що в подальшому призвело до того, що 14.10.2024 р. ОСОБА_1 був визнаний військово-лікарською комісією непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку. Відповідний запис внесено до Військового квитка боржника.

Відтак, боржником втрачено єдине джерело доходу зарплату військовослужбовця та фактично втрачено працездатність.

Отже за результатом процедури з врахуванням всіх чинників керуючим реалізацією зроблено висновок про неможливість здійснити погашення вимог кредиторів у справі, оскільки майно, яке б підлягало реалізації для задоволення вимог кредиторів, відсутнє.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 133 КУзПБ, вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені або погашені частково у процедурі задоволення вимог кредиторів, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно ст. 134 КУзПБ, господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів.

Фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

Приписами п. 7 ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 90 КУзПБ передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), зокрема, у разі затвердження звіту ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 5, 9, 11 і 12 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8 і 10 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 7 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

Про закриття провадження у справі про банкрутство постановляється ухвала.

У випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Згідно постанови Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2024 року у справі N 916/256/21, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи. Затверджуючи звіт ліквідатора, господарський суд повинен дати оцінку належності проведення ліквідатором всієї ліквідаційної процедури, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, зокрема, оцінити повноту пошуку, виявлення майнових активів банкрута, для включення їх в ліквідаційну масу, дати оцінку діям ліквідатора щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, надати оцінку повноті реалізації ліквідатором активів боржника, а також з`ясувати чи здійснювались ліквідатором заходи для виявлення та повернення дебіторської заборгованості банкрута. Висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, в судовому засіданні господарський суд перевіряє обґрунтованість, правомірність та повноту дій ліквідатора, а також, достовірність змісту ліквідаційного балансу (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі N 922/2817/18, від 12.09.2019 у справі N 914/3812/15, на які посилається скаржник).

КУзПБ передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).

На необхідності дотримання зазначеного принципу, як вірно зазначає заявник касаційної скарги, неодноразово зверталася увага Верховним Судом під час касаційного перегляду судових рішень, зокрема у постановах від 08.05.2018 у справі N 904/5948/16, від 02.07.2019 у справі N 5011-46/1733-2012, від 12.09.2019 у справі N 914/3812/15, від 28.11.2019 у справі N 918/1971/12, від 27.02.2020 у справі N 910/21227/16.

Завданням ліквідатора у ліквідаційній процедурі є не проста констатація факту відсутності майна, а дієвий і належний пошук майна банкрута. Отже, під час ліквідаційної процедури, ліквідатор має здійснювати заходи спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. Крім того, ліквідатор має здійснювати обґрунтовані і логічні дії, а також здійснювати запити до відповідних органів, з врахуванням минулої діяльності банкрута. При цьому, кількість запитів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі N 903/975/14, на який також посилається скаржник).

Звіт та ліквідаційний баланс, як підсумковий документ, що подається ліквідатором господарському суду в зв`язку з закінченням ліквідаційної процедури, не може бути затверджений господарським судом у відсутності доказів аналізу ліквідатором первісної бухгалтерської документації боржника, а також, у відсутності аналізу судом дій ліквідатора щодо виявлення майна банкрута, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, а також, його дій щодо пошуку нерухомого, рухомого майна банкрута і дебіторської заборгованості (зазначений скаржником висновок Верховного Суду, що викладений у постановах від 29.03.2018 у справі N Б-39/134-10, від 26.07.2018 у справі N 904/9631/15).

Хоча вищезазначені висновки було сформовано Верховним Судом щодо здійснення процедури ліквідації юридичних осіб, разом з тим врахування зазначеного принципу також при розгляді справ про неплатоспроможність фізичних осіб є доцільним, враховуючи, що відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою (відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.11.2021 у справі N 915/2487/19).

Принагідно, суд звертає увагу на те, що вказаною вище постановою Верховного Суду від 24.01.2024 року, залишено без змін ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.05.2023 року, якою затверджено звіт керуючого реалізацією майна та закрито провадження у справі N 916/256/21 про неплатоспроможність фізичної особи на підставі п. 5 ч. 1 ст. 90 КУзПБ (затверджено звіт керуючого санацією або ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом), що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Також, відповідно до постанови Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 26.05.2022 року у справі N 922/1426/21, виходячи зі змісту статті 113 КУзПБ не виключає можливості закриття відкритого відповідно до положень КУзПБ провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи з підстав визначених пунктами 1 - 8 частини першої статті 90 КУзПБ (тією мірою, якою ці підстави можуть стосуватися фізичної особи), які носять загальний універсальний характер.

Тлумачення змісту частини першої статті 90 КУзПБ у взаємозв`язку зі статтею 113 КУзПБ із застосуванням системного способу її інтерпретації свідчить, що наведена норма та визначені нею підстави закриття провадження у справі про банкрутство (за винятком підстав визначених пунктами 1, 2, які стосуються виключно юридичної особи) є загальними по відношенню до норм Книги четвертої IV КУзПБ, яка містить підстави закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (фізичної особи - підприємця), адже застосовуються до більш широкого кола відносин: як банкрутства юридичних осіб так і фізичних осіб (фізичних осіб - підприємців).

Тож закріплені в частині першій статті 90 КУзПБ підстави закриття провадження у справі про банкрутство (за винятком підстав визначених пунктами 1, 2, які стосуються виключно юридичної особи) застосовується щодо фізичних осіб (фізичних осіб - підприємців) з урахуванням Книги IV КУзПБ.

Отже, суд, оцінивши наданий звіт за наслідками всіх проведених керуючим реалізацією майна арбітражним керуючим Даніловим А.І. дій у процедурі погашення боргів, дійшов висновку, що керуючим реалізацією майна проведено у повній мірі дії, передбачені ст. ст. 131, 133 КУзПБ, та вжито усіх необхідних заходів щодо належного виконання процедури погашення боргів, за результатами яких не було виявлено майнових активів, які може бути включено до ліквідаційної маси банкрута та які можна було б направити на погашення кредиторської заборгованості, тому вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від боргів, а вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважати погашеними.

Керуючись ч. 7 ст. 90, ч.ч. 6, 7 ст. 133, ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання (від 12.12.2024р. вх. №44517/24) АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" про закриття провадження у справі відмовити.

2. Затвердити звіт керуючого реалізацією про проведену роботу в процедурі погашення боргів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

3. Завершити процедуру погашення боргів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

4. Звільнити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) від боргів.

5. Вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

6. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

7. ОСОБА_1 не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.

8. Припинити повноваження керуючого реалізацією арбітражного Данілова А.І. (свідоцтво № 486 від 04.04.2013).

9. Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у відповідності до ст.ст. 254, 255 ГПК України та ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст ухвали складено 11 лютого 2025 р.

Суддя С.Ф. Гут