СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Харків Справа № 922/2785/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю

позивача - адвокат Левков В.М., свідоцтво від 06.01.1995 року №547;

відповідача- не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського апеляційну скаргу представника Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича - адвоката Левкова В.М. (вх. №2933Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 11.11.2024 року у справі № 922/2785/24 , ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Буракова А.М), повний текст якого складено 21.11.2024 року

за позовом Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Калюжного Ігоря Олексійовича, м. Харків
про розірвання договору та стягнення суми попередньої оплати в розмірі 111360,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.11.2024 року у справі в задоволенні позову відмовлено повністю.

Представник Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича - адвокат Левков В.М з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" з апеляційною скаргою в електронній формі, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 11.11.2024 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити; стягнути судові витрати у вигляді судового збору у сумі 7267, 00 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 15000 грн. за розгляд апеляційної скарги.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Господарський суд першої інстанції не звернув увагу на суперечливий характер обставин, викладених у заяві ОСОБА_2 від 11.09.2024 року, в якій зазначено про те, що '' Бережний К.С. навмисно затягував процес прийняття рішень і виконання своїх зобов`язань за договором, а також змінював вимоги до проекту під час його реалізації'', що суперечить фактичним обставинам справи, оскільки ФОП Бережний К.С. своєчасно провів передплату виконавцю згідно умов договору, з приводу чого ФОП Калюжний жодних претензій не виказував; нічим не підтверджено посилання ОСОБА_2 на те, що Бережний К.С. змінював свої вимоги до проекту під час його реалізації.

У заяві ОСОБА_2 за підписом ОСОБА_3 не мається жодних документальних підтверджень того, що саме він мав повноваження про які ним зазначено; не визначений обсяг таких ''повноважень'' та відповідальність за їх порушення; його права та обов`язки; строк їх дії; оплатний (чи безоплатний) характер їх виконання; встановлені обмеження, тощо, що свідчить про неможливість їх об`єктивного з`ясування, в тому числі в аспекті тих обставин, на які він посилається у заяві безпосередньо адресованої до суду.

Якщо суд першої інстанції вважав, що заява отримана від свідка у справі ОСОБА_2 , то останній у процесуальному статусі відповідачем не заявлявся; його заява не має нотаріального посвідчення, як то передбачено вимогами ст. 88 ГПК України, а тому, не доведено належними і допустимими доказами (про необхідність дотримання яких вказують приписи ГПК України) про те, що останній дійсно існує та приймає участь у справі № 922/2785/24 на законних підставах, це також не свідчить про те, що саме ним складено та підписано таку заяву, яка фактично прийнята судом як основний та єдиний доказ на підставі якого ухвалено оскаржуване рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Шутенко І.А.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією проти України. Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023 року, №49/2024 від 05.02.2024 року, №271/2024 від 06.05.2024 року, №469/2024 від 23.07.2024 року, №740/2024 від 28.10.2024 року, №26/2025 від 14.01.2025 року відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 "Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану" встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.12.2024 року апеляційну скаргу представника Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича - адвоката Левкова В.М. на рішення господарського суду Харківської області 11.11.2024 року у справі № 922/2785/24 залишено без руху; останнього зобов`язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

13.12.2024 року на адресу суду від апелянта надійшло клопотання про усунення недоліків (вх.№16000), на виконання вимог ухвали суду від 13.12.2024 року.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 року, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича - адвоката Левкова В.М. на рішення господарського суду Харківської області від 11.11.2024 року у справі № 922/2785/24; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу до розгляду на 05.02.2025 року о 11:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресом: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132; витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2785/24; вчинено інші процесуальні дії.

23.12.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№16302), який долучено до матеріалів справи, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування якого вказує на те, що підписання додаткової угоди, яка передбачала подальшу взаємодію та виконання робіт, прямо спростовує твердження позивача про відсутність контактів і невиконання договору; позивачем не спростовано жодного з наданих відповідачем доказів, зокрема, записів зустрічей і переписок, а також не надано суду доказів, які б підтверджували невиконання відповідачем договірних зобов`язань.

23.12.2024 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача (вх.№16303), яку долучено до матеріалів справи, в якій останній просить справу розглянути за відсутності відповідача, у зв`язку з воєнним станом.

24.01.2025 року на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/2785/24 (вх.№1199).

У судовому засіданні 05.02.2025 року представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання, призначене в приміщенні Східного апеляційного господарського суду не з`явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції; розгляд справи здійснювався судом за його відсутності.

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 17.12.2024 року було надіслано ФОП Бережному К.С. засобами поштового зв`язку (№ 117).

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 17.12.2024 року було надіслано ФОП Калюжному І.О. та представнику Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича - адвокату Левков В.М. до електронного кабінету в системі "Електронний суд".

05.10.2021 року офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №906/184/21, від 02.11.2022 року у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 року у справі №916/1716/20, від 22.12.2022 року у справі №922/40/22, де, зокрема, вказано на те, що чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Таким чином, надсилання судового рішення в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету).

Також, інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб сайті Східного апеляційного господарського суду веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".

За змістом ч. 1 ст. 11 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України (з посиланням на веб адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвала суду апеляційної інстанції від 17.12.2024 року була у встановленому порядку внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від учасників справи впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

12 травня 2023 року між ФОП Бережним К.С. (позивач, замовник) та ФОП Калюжним І.О. (відповідач, виконавець) було укладено договір про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації № 12/05/2023-3 (далі - договір). Даний договір було підписано електронними підписами сторін.

Відповідно до п. 1.1 договору, виконавець, за завданням замовника, зобов`язується особисто надати послуги, а саме на основі попередньо узгодженого плану робіт (додаток 1) здійснити впровадження програмного комплексу на базі системи Оdоо.

Згідно додатку 1 до договору план робіт включав наступні роботи: впровадження складського обліку (інтерв`ю з учасниками проекту та створення технічного завдання по проекту, створення складів в системі, налаштування категорії товарів, інвентаризація, налаштування додаткових затрат на товар, навчання співробітників, тестування системи, управління проектом) загалом на 15 години вартістю 635,00 євро; впровадження модуля точка продажів (продаж оффлайн) (інтерв`ю з учасниками проекту та створення технічного завдання по проекту, налаштування модуля точка продажів (в межах стандарту) (1), інтеграція зі сканером штрих-кодів, навчання співробітників, налаштування друкованої форми чеку, інтеграція з ПРРО (вчасно), тестування системи, управління проектом), загалом на 34 години вартістю 1480,00 євро; інтеграція з 1С (інтерв`ю з учасниками проекту та створення технічного завдання по проекту, вивантаження номенклатури, прайс-листів, прибуткових накладних на магазин, переміщення між магазинами, управління проектом), загалом на 44 годин вартістю 1860,00 євро. Всього за додатком 1 вартість робіт складала 3975,00 євро.

Відповідно до п. 2.1 договору, загальна ціна договору становить гривневий еквівалент 3975,00 євро, розрахованого за середнім курсом купівлі євро в банках на дату виставлення рахунків за даними сайту minfin.com.ua/ua/currency/eur/.

У п. 2.2 договору сторони узгодили наступний порядок оплати: 70% попередньої оплати протягом трьох робочих днів з дати отримання рахунку від виконавця; 30% остаточна оплата після завершення робіт в цілому.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що строки виконання робіт складають 45 (сорок п`ять) календарних днів з дати отримання попередньої оплати виконавцем на свій розрахунковий рахунок.

У пункті 3.2 договору сторони погодили, що комунікація за договором може здійснюватися шляхом електронного листування засобами електронної пошти та сервісами миттєвого обміну повідомленнями: з боку замовника за телефонами: НОМЕР_2, НОМЕР_3, поштою: ІНФОРМАЦІЯ_2; з боку виконавця за телефонами: НОМЕР_4, НОМЕР_5, поштою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Пунктом 3.3 договору сторони передбачили, що з метою підтвердження факту надання послуг (виконання робіт) виконавцем в цілому, сторони складають відповідний акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт).

Згідно п. 3.4 договору рахунки та акти за послуги, отриманні за договором, будуть надані виключно в електронному вигляді, складені згідно з чинним законодавством про електронні документи, електронний документообіг і електронний цифровий підпис, із заповненням усіх обов`язкових реквізитів і накладенням електронного цифрового підпису уповноваженої особи і печатки (у разі її наявності).

У відповідності до п. 3.5 договору, виконавець надає замовникові підписаний акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) протягом 3 (трьох) календарних днів після закінчення надання послуг (виконання робіт).

Пунктом 3.6 договору передбачено, що замовник зобов`язується підписати наданий виконавцем акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту надання його замовникові виконавцем або надати у зазначений строк мотивовану відмову від підписання цього акту. У випадку ненадання у зазначений строк виконавцеві підписаного акту або мотивованої відмови, послуги (роботи) будуть вважатися прийнятими, наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті замовником. У випадку мотивованої відмови замовника сторони в строк не пізніше трьох робочих днів з дати одержання виконавцем мотивованої відмови замовника підписують протокол, який містить перелік істотних недоліків і строки їх усунення. Виконавець зобов`язаний за власний рахунок усунути такі недоліки у вказаний замовником строк. Прийняття послуг (робіт) та підписання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) замовником здійснюється після усунення всіх недоліків.

Згідно п. 3.7 договору, сторони погодили, що на виконання умов цього договору потреба у візиті виконавця до замовника відсутня, але за бажанням замовника, такий візит можливий та здійснюється коштом замовника за такими умовами: в межах України оплачується вартість проїзду (транспорт на вибір замовника), проживання за потреби візиту більше, ніж на один день, та компенсуються супутні витрати в сумі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот ) гривень на добу для кожного співробітника виконавця.

У відповідності до п. 4.1 договору, замовник зобов`язувався: своєчасно приймати надані послуги (виконані роботи) від виконавця, які відповідають умовам цього договору (п. 4.1.1); своєчасно оплачувати надані виконавцем послуги (виконані роботи) у розмірі та в строки, передбачені даним договором (п. 4.1.2).

Згідно п. 4.2 договору, замовник має право: контролювати хід виконання та/або якість надання послуг (виконання робіт) виконавцем (п. 4.2.1); одержувати від виконавця всю необхідну інформацію про послуги (роботи), що надаються.

Пунктом 4.3 договору визначено, що виконавець зобов`язаний: своєчасно відповідно до п. 3.1 договору та на висококваліфікованому рівні надати замовнику послуги (виконати роботи), визначені цим договором (п. 4.3.1); після закінчення або у випадку дострокового розірвання даного договору передати замовникові всі матеріали, документи, які були отримані від замовника або ж створені в процесі виконання даного договору, у тому числі, але, не обмежуючись: вихідні матеріали, звіти, графічні елементи, вихідний текст, об`єктний код, вихідний код, формули, специфікації, конструкції хардвера (hardware), ділові та комерційні дані, ноу-хау, формули, процеси, розробки, ескізи, фотографії, плани, малюнки, технічні вимоги, зразки звітів, моделі, списки клієнтів, прайс-листи, дослідження, отримані дані, комп`ютерні програми, винаходи, ідеї тощо (п. 4.3.2); на вимогу замовника інформувати про поточний стан надання послуг (виконання робіт) у терміни та способом, встановлені замовником (по телефону, факсу, за допомогою електронної пошти тощо) (п. 4.3.3).

Згідно п. 4.4 договору, виконавець має право: запитувати у замовника необхідну для надання послуг (виконання робіт) у рамках даного договору інформацію, при цьому замовник має право відмовити виконавцеві в наданні такої інформації з метою охорони конфіденційної інформації своїх клієнтів та/або партнерів. У випадку неможливості надання послуг (виконання робіт) через ненадання зазначеної інформації виконавець негайно повинен повідомити про це замовника (п. 4.4.1); самостійно визначати місце надання послуг (виконання робіт) (п. 4.4.2); встановлювати та використовувати на обладнанні замовника таке програмне забезпечення, що відповідає ліцензійним вимогам про безкоштовне або умовно-безкоштовне програмне забезпечення. Опис даних видів програмного забезпечення наведено нижче. Безкоштовне програмне забезпечення це захищене авторським правом програмне забезпечення, плата за користування яким відсутня. Умовно-безкоштовне програмне забезпечення - це захищене авторським правом програмне забезпечення, плата за користування яким відсутня тільки впродовж певного випробувального терміну (п. 4.4.3); вимагати оплати наданих послуг (робіт) відповідно до умов даного договору (п. 4.4.4).

Пунктом 9.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Згідно п. 9.2 договору, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку не дотримуючись, якщо: а) виконавець порушив умови п. 4.3.1 -4.3.3 цього договору; б) виконавець завдав збитків або порушив комерційні інтереси замовника. У випадку розірвання договору замовник зобов`язується оплатити виконавцю послуги (роботи), надані (виконані) та неоплачені до моменту розірвання цього договору, а виконавець, в разі отримання ним попередньої оплати за послуги (роботи), зобов`язується повернути отриману попередню оплату у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) днів після розірвання цього договору.

У відповідності до п. 9.3 договору, виконавець має право розірвати договір в односторонньому порядку не дотримуючись строків, встановлених в п. 9.2 цього договору, у разі підтвердженої відсутності комунікації з боку замовника (протягом семи календарних днів і більше), не надання замовником інформації, необхідної для виконання зобов`язань за цим договором, ігнорування строків прийняття робіт, зміни замовником в односторонньому порядку предмету договору, строків виконання та обсягів робіт. При цьому виконавець, в разі отримання ним попередньої оплати за послуги (роботи), звільняється від зобов`язання повернути надлишкові сплачені замовником.

08.06.2023 року позивач згідно платіжної інструкції №209 перерахував на рахунок відповідача 45000,00 грн. (призначення платежу: оплата за провадження програмного комплексу на базі системи Odoo зг. рах. № РАХ/2023/06/00019 від 02.06.2023 року) та згідно платіжної інструкції № 210 перерахував на рахунок відповідача 66360,00 грн. (призначення платежу: оплата за провадження програмного комплексу на базі системи Odoo зг. рах. № РАХ/2023/06/00019 від 02.06.2023 року).

Позивач посилається на таке.

Станом на 09.06.2023 року він сплатив 70% попередньої оплати у сумі 2784 євро та почався строк виконання робіт - 45 днів, які спливали 25 липня 2023 року; відповідач (виконавець), всупереч домовленостей, викладених у п.1.1 договору, не виконав прийняті на себе зобов`язання по договору.

17.08.2023 року позивач направив претензію відповідачу, оскільки намагався врегулювати спір у добровільному порядку та зазначив, що строк виконання послуг сплинув 22.07.2023 року, зобов`язання по договору не виконані; замовник не отримав навіть технічного завдання для узгодження (п.1 плану робіт, додаток №1 до договору).

19.09.2023 року відповідач направив лист позивачу, в якому фактично визнав порушення ним строків виконання робіт, в той же час посилався на "виконання всіх робіт", що спростовується укладеною додатковою угодою №1 від 22.08.2023 року.

22.08.2023 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, згідно із якою домовилися, що виконавець у строк до 01 вересня 2023 року додатково до послуг вказаних у додатку 1 до договору надасть замовнику Функціональні вимоги щодо впровадження програмного комплексу, що будуть містити опис запропонованих Бізнес-процесів та документ Fit&Gар, що міститиме перелік, строки та калькуляцію робіт запропонованих на основі Функціональних вимог (п. 1 додаткової угоди). Замовник призупиняє дію надісланої виконавцю претензії від 17/08/2023 року до моменту отримання Функціональних вимог та Fit&Gар (п. 2 додаткової угоди).

Після укладення додаткової угоди відповідач не надав жодних документів обумовлених договором та додатковою угодою; всупереч договору та додаткових угод відповідач роботи не виконав; у зв`язку з порушенням відповідачем умов п. 4.3.1 договору.

Позивачем була направлена відповідачу претензія № 2 від 07.09.2023 року про повернення попередньої оплати в повному обсязі в розмірі 111360,00 грн., у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по договору.

Відповідачем на претензію була надана відповідь - лист вих.№ 19/09/2023-1, в якій зазначено, що позивачем була погоджена додаткова угода до договору та прийняті її умови; стосовно акту виконаних робіт за договором відповідач зазначав, що позивач зробив відхилення документу 19 числа, що на три робочі дні пізніше граничного терміну відхилення акту згідно договору, у зв`язку з чим роботи вважаються прийнятими з 15 вересня; сторонами було погоджено перелік робіт, всі пункти якого були реалізовані і доступні для користування на платформі; позивачу були надіслані документи за результатами інтерв`ю та технічні завдання; наявні записи робочих зустрічей в Zoom стосовно обговорення різних етапів впровадження, а за результатами роботи були віддані позивачу на тест, проведено навчання, а також реалізовано додатково 2 задачі поза переліком з договору; щодо строків виконання робіт відповідач зазначав, що з його боку були затримки, обумовлені, крім його провини, пізнім наданням доступу з боку позивача (20 червня); враховуючи повне виконання доопрацювань згідно додатку 1, роботи виконані відповідачем в повному обсязі.

В підтвердження вказаних обставин відповідачем було надано до господарського суду першої інстанції витяг з листування від 26 липня 2023 р.; витяг з листування від 17 серпня 2023 р.; витяг з листування від 24 серпня 2023 р.; акт №S00264 здачі прийняття робіт (надання послуг); коментар замовника до акту №S00264 здачі прийняття робіт (надання послуг); підтвердження надсилання виконавцем замовнику файлу Fit&Gap; протокол розмови №1 від 16.06.2023; протокол розмови №2 від 28.06.2023; демонстрація виконаних робіт під час зустрічей №3 та №6 згідно з додатком 1 до договору, Етап: "Впровадження складського обліку"; демонстрація виконаних робіт під час зустрічі №6 згідно з додатком 1 до договору. Етап: "Впровадження модуля Точка продажів (продаж оффлайн)"; демонстрація виконаних робіт під час зустрічей №5 та №6 згідно з додатком 1 до договору, Етап "Інтеграція з 1С" Інструкція по прийому товару; інструкція по прийому товару; відеозаписи зустрічей.

Після укладення додаткової угоди відповідач не надав жодних документів обумовлених договором та додатковою угодою; всупереч договору та додаткових угод відповідач роботи не виконав; станом на 20.02.2024 року позивач дізнався, що відповідач не є офіційним партнером системи Оdоо, оскільки він не міститься у переліку, який зазначений на офіційному сайті компанії; відповідач не надав відповідні послуги (роботи), в тому числі у встановлений договором (з додатками) строк.

Відповідачем в підтвердження виконання ним своїх зобов`язань за договором надана заява ОСОБА_2 від 11.09.2024 року, за підписом ОСОБА_2., згідно якої ОСОБА_3 вказував, що він працював на підприємстві ПП "BELL" під керівництвом Бережного Костянтина Сергійовича та був його уповноваженим лицем під час реалізації проекту впровадження CRM системи на підставі договору №12/05/2023-3 від 12.05.2024 року. Його номер телефону " НОМЕР_1 ", який у договорі у зв`язку з технічною помилкою було вказано без останньої цифри " 3" та його електронна пошта "ІНФОРМАЦІЯ_1" були вказані в договорі і саме він здійснював керівництво проектом за дорученням Бережного К.С. Виконавець виконував свої зобов`язання згідно з умовами договору та належним чином. Протягом роботи над проектом він неодноразово стикався з ситуаціями, коли Бережний К.С. навмисно затягував процес прийняття рішень і виконання свої зобов`язань за договором, а також змінював вимоги до проекту під час його реалізації. Це призвело до значних затримок у роботі, оскільки дії Бережного К.С. впливали на хід проекту і ускладнювали співпрацю між сторонами.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на 10.09.2024 з бази Opendatabot , керівником ПП "BELL" є Бережний Костянтин Сергійович.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив розірвати договір про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації № 12/05/2023-3 від 12.05.2023 року , укладений між Фізичною особою-підприємцем Бережним Костянтином Сергійовичем та Фізичною особою-підприємцем Калюжним Ігорем Олексійовичем; стягнути з Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича суму попередньої оплати в розмірі 111360,00 грн.

11.11.2024 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Згідно приписів статті 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 ГК України.

У відповідності до ч. 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 ГК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц та у постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі №902/761/18, від 04.12.2019 року у справі №917/2101/17, де, зокрема, вказано на таке.

"17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний."

Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

Усталеною є практика Європейського суду з прав людини, в якій суд посилається на balance of probabilities (баланс ймовірностей) для оцінки обставин справи. Наприклад, у рішенні BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007 року, суд застосовує баланс ймовірностей. У рішенні J.K. AND OTHERS v. Sweden 23.08.2016 року суд вказує, що цей стандарт притаманний саме цивільним справам."

Не приймаються аргументи апелянта на те, що господарський суд першої інстанції не звернув увагу на суперечливий характер обставин, викладених у заяві ОСОБА_2 від 11.09.2024 року, в якій зазначено про те, що '' Бережний К.С. навмисно затягував процес прийняття рішень і виконання своїх зобов`язань за договором, а також змінював вимоги до проекту під час його реалізації'', що суперечить фактичним обставинам справи, оскільки, як зазначає апелянт, ФОП Бережний К.С. своєчасно провів передплату виконавцю згідно умов договору, з приводу чого ФОП Калюжний жодних претензій не виказував; нічим не підтверджено посилання ОСОБА_2 на те, що Бережний К.С. змінював свої вимоги до проекту під час його реалізації; що у заяві ОСОБА_2 за підписом ОСОБА_3 не мається жодних документальних підтверджень того, що саме він мав повноваження про які ним зазначено; не визначений обсяг таких ''повноважень'' та відповідальність за їх порушення; його права та обов`язки; строк їх дії; оплатний (чи безоплатний) характер їх виконання; встановлені обмеження, тощо, що, на думку апелянта, свідчить про неможливість їх об`єктивного з`ясування, в тому числі в аспекті тих обставин, на які він посилається у заяві безпосередньо адресованої до суду; якщо суд першої інстанції вважав, що заява отримана від свідка у справі ОСОБА_2 , то, як зазначає апелянт, останній у процесуальному статусі відповідачем не заявлявся; його заява не має нотаріального посвідчення, як то передбачено вимогами ст. 88 ГПК України, а тому, не доведено належними і допустимими доказами (про необхідність дотримання яких вказують приписи ГПК України) про те, що останній дійсно існує та приймає участь у справі № 922/2785/24 на законних підставах, це також не свідчить про те, що саме ним складено та підписано таку заяву, яка фактично прийнята судом як основний та єдиний доказ на підставі якого ухвалено оскаржуване рішення.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на 10.09.2024 року з бази Opendatabot слідує, що керівником ПП "BELL" є Бережний Костянтин Сергійович.

Господарським судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про те, що відповідачем на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором була надана заява ОСОБА_2 від 11.09.2024 року, за підписом ОСОБА_2., згідно якої ОСОБА_3 вказував, що він працював на підприємстві ПП "BELL" під керівництвом Бережного Костянтина Сергійовича та був його уповноваженим лицем під час реалізації проекту впровадження CRM системи на підставі договору №12/05/2023-3 від 12.05.2024 року; його номер телефону " НОМЕР_1 ", який у договорі у зв`язку з технічною помилкою було вказано без останньої цифри " 3" та його електронна пошта " ІНФОРМАЦІЯ_1 " були вказані в договорі і саме він здійснював керівництво проектом за дорученням Бережного К.С . Виконавець виконував свої зобов`язання згідно з умовами договору та належним чином. Протягом роботи над проектом він неодноразово стикався з ситуаціями, коли Бережний К.С. навмисно затягував процес прийняття рішень і виконання свої зобов`язань за договором, а також змінював вимоги до проекту під час його реалізації. Це призвело до значних затримок у роботі, оскільки дії Бережного К.С. впливали на хід проекту і ускладнювали співпрацю між сторонами.

Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" є право на змагальне провадження.

А отже, заява ОСОБА_2 від 11.09.2024 року, за підписом ОСОБА_2., що міститься у матеріалах справи, не є ключовим доказом у справі, а докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог у справі не є достатньо вірогідними.

За матеріалами справи та результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, а саме: витягу з листування від 26 липня 2023 року; витягу з листування від 17 серпня 2023 року; витягу з листування від 24 серпня 2023 року; акту №S00264 здачі прийняття робіт (надання послуг); коментаря замовника до акту №S00264 здачі прийняття робіт (надання послуг); підтвердження надсилання виконавцем замовнику файлу Fit&Gap; протоколу розмови №1 від 16.06.2023 року; протоколу розмови №2 від 28.06.2023 року; демонстрації виконаних робіт під час зустрічей №3 та №6 згідно з додатком 1 до договору, Етап: "Впровадження складського обліку"; демонстрації виконаних робіт під час зустрічі №6 згідно з додатком 1 до договору. Етап: "Впровадження модуля Точка продажів (продаж оффлайн)"; демонстрації виконаних робіт під час зустрічей №5 та №6 згідно з додатком 1 до договору, Етап "Інтеграція з 1С" Інструкція по прийому товару; інструкції по прийому товару; відеозаписів зустрічей, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог у справі не є достатньо вірогідними та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову у позові відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 269, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича - адвоката Левкова В.М. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.11.2024 року у справі №922/2785/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.02.2025 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя І.А. Шутенко