ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
06 лютого 2025 року Справа № 915/1029/24
Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Могила А.С.
від позивача - в судове засідання не з`явився,
від відповідача - в судове засідання не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву б/н від 23.12.2024 (вх.№436/25 від 13.01.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікобласт" про ухвалення додаткового рішення, у справі
представник позивача: Місяченко Ольга Анатоліївна,
електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Марін", вул.Декабристів, 41/4, офіс 103, м. Миколаїв
представник відповідача, Онч Анатолій Вікторович
електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2
про: стягнення 464 037, 62 грн.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 11.12.2024 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Марін" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікобласт" суму основного боргу в розмірі 300 014, 20 грн., пені в розмірі 30 001,42 грн., 3% річних в розмірі 23 237,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 110 785,66 грн. та судовий збір у розмірі 6 960,56 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікобласт" звернулось до Господарського суду Миколаївської області із заявою б/н від 23.12.2024 (вх.№436/25 від 13.01.2025) в якій просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №915/1029/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Марін" понесені ним при поданні позовної заяви витрати на правову допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Ухвалою суду від 27.01.2025 ухвалено розгляд заяви про ухвалення додатково рішення здійснити у розумний строк, призначено розгляд заяви на 06.02.2025.

Позивач через систему «Електронний суд» надав заяву від 05.02.2025 (вх.№1726/25 від 05.02.2025) в якій просить суд заяву про ухвалення додаткового рішення розглядати без участі позивача та його представника за наявними у справі матеріалами. Заяву підтримує та просить суд її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду заяви повідомлений ухвалою суду від 27.01.2025, яка була направлена в електронний кабінет відповідача системи «Електронний суд» та отримана останнім 27.01.2025, про що свідчить довідка про доставку документа в кабінет електронного суду.

Розглянувши заяву б/н від 23.12.2024 (вх.№436/25 від 13.01.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікобласт" про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

За положенням частини 3 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

За приписами ч.2 ст.16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч.1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

У відповідності до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Відповідно до частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 року у справі № 927/237/20).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу щодо понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, позивач у позовній заяві зазначив, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано:

- копію договору про надання правової допомоги від 07.08.2024 (арк.58);

- копію акта про прийняття - передачі наданих послуг від 20.08.2024 (арк.59);

- квитанції до прибуткового касового ордера на суму 15 000,00 грн. (арк..60).

Як вбачається з матеріалів справи, 07 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікобласт» (далі - клієнт) та адвокатом Місяченко Ольгою Анатолівною (далі - адвокат) укладено Договір про надання правової допомоги (далі - Договір), предметом якого є надання адвокатом клієнту правової допомоги при захисті його прав та інтересів у тому числі, але не виключаючи, при підготовці та поданні заяви (позовної заяви) до суду з будь-якими вимогами не обмежуючись правовою природою їх виникнення, а також в частині представлення інтересів в усіх підприємствах, державних установах, приватних організаціях, незалежно від їх форм власності, підпорядкування і галузевої належності, в тому числі в органах Міністерства юстиції України, місцевого самоврядування, правоохоронних органах (включаючи органи прокуратури, Національної поліції (внутрішніх справ), в податкових органах, органах державної виконавчої служби (приватного виконавця), в органах нотаріату (в тому числі в державних нотаріальних конторах, перед державними і приватними нотаріусами) в судах (в тому числі загальних, адміністративних, господарських, загальної юрисдикцій, апеляційних, касаційних інстанціях), в банках та інших кредитних установах, з усіх питань, в тому числі таких, що містять банківську таємницю, в судових установах будь-якої ланки України, так і за її межами, в адміністративних, третейських, господарських судах, місцевих судах, арбітражі, та органах виконавчої служби, а саме цивільні, трудові, господарські адміністративні та кримінальні справи, з усіма правами, наданими законом заявнику, позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, обвинуваченому, захиснику, стягувачу, кредитору, боржнику, заінтересованій особі, в тому числі з правом подання заяв, скарг, клопотань, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, укладання мирової угоди, оскарження рішення суду, змінення предмету та розміру позову, одержання виконавчого листа до стягнення, з правом одержання присудженого майна або грошей, знайомитися з матеріалами справи, робити з них будь-які витяги, робити з матеріалів будь-які виписки, знімати копії з документів долучених до справ, отримувати копії рішень, ухвал, постанов та інших процесуальних документів, що стосуються судових справ та інших справ (проваджень) брати участь у всіх судових засіданнях, подавати докази, брати участі, у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, надавати усні та письмові пояснення суду, оскаржувати рішення суду, а також користуватись іншими процесуальними правами, наданими Клієнту з питань, консультацій; пов`язаних із його захистом: представленням інтересів, в обсязі й порядку, передбаченому в даному Договорі. Подавати та підписувати від імені Клієнта заяви, запити, повідомлення, претензії, скарги, клопотання та інші документи до фізичних осіб, юридичних осіб різних форм власності, а також до органів державної влади та місцевого самоврядування, в тому числі до органів державної реєстрації прав різних рівнів, утворених Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Без обмежень (п.1.1 Договору).

В Розділі 2 Договору сторони узгодили обсяг і види правової допомоги.

Згідно п.4.1 Договору, розмір гонорару адвоката за підготовку та подання позовної заяви до Господарського суду Миколаївської області про стягнення боргу за Договором №21/07/2021-030 від 21.07.2021 з ТОВ «Бізнес - Марін» становить 15 000,00 грн. та участь у кожному судовому засіданні по справі 1 500,00 грн., строки сплати й інших платежів за даним Договором здійснюється - за подання позову - до подання позовної заяви, за участь в судовому засідання - в день проведення судових засідань, шляхом перерахуванням на рахунок, вказаний адвокатом.

У відповідності до п.4.2 Договору, клієнт бере на себе зобов`язання додатково відшкодовувати адвокату наступні види витрат (у випадку їхнього виникнення), пов`язані з наданням правової допомоги за даним Договором: - вартість нотаріальних дій, судові збори, державні мита, збори й обов`язкові платежі; - видатки по проведенню необхідних експертиз і перекладів, транспортні й відрядні витрати адвоката, пов`язані з виконанням цього Договору. Вищевказані витрати адвоката повністю відшкодовуються йому на підставі наданих адвокатом рахунків з додатком копій документів, що підтверджують здійснення витрат, протягом трьох днів з моменту виставлення рахунків.

Відповідно до п.5.1 Договору, результати надання правової допомоги за даним Договором можуть оформлятись відповідним двостороннім Актом здачі-прийому виконаних робіт. Акти підписуються сторонами не пізніше 3 днів з дня отримання.

20 серпня 2024 року між адвокатом та клієнтом складено та підписано акт про прийняття-передачу наданих послуг, відповідно до якого виконавець з 07 липня 2024 року по 20 серпня 2024 року надав клієнту правові послуги відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 07.08.2024, а клієнт прийняв надані послуги, а саме:

- вивчено та проаналізовано наданий клієнтом договір про виконання ремонтних робіт морського буксиру «Дністровець» від 21.07.2021 року №21/07/2021-030 - 1000грн.;

- вивчено та проаналізовано документацію щодо виконання ремонтних робіт за договором від 21.07.2021, які надають право вимоги до ТОВ «Бізнес-Марін» про стягнення боргу - 2000,00 грн.;

- вивчено та проаналізовано судову практику з питань стягнення заборгованості за договором підряду, підстави виникнення та реалізації форс-мажорних обставин, нарахування штрафних санкцій за договором: пені, 3% річних, інфляційних втрат, тощо - 2000,00 грн.;

- підготовлено до господарського суду Миколаївської області позовну заяву про стягнення боргу за договором №21/07/2021-030 від 21.07.2021, 3% річних, втрат від інфляції та пені за договором (з відповідним правовим обґрунтуванням та розрахунками) - 10000,00 грн. (п.1 Акту).

У відповідності до п.2 Акту, вартість послуг за період, вказаний в п.1 цього Акту, становить - 15 000,00 грн. Жодних претензій по якості, повноті, строків та обсягу в цілому послуг клієнт до адвоката не має (п.3 Акту).

Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікобласт" у даній справі здійснювалося адвокатом Місяченко Ольгою Анатоліївною на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВЕ №1127062 від 22.08.2024 (арк.62).

Відповідач клопотання щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката до суду не надав.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 (заява №58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 року у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 року у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 року у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 року у справі № 915/237/18).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17).

Оцінюючи докази на підтвердження наданої позивачу правової допомоги вартістю 15 000,00 грн, суд, керуючись зазначеними вище принципами обґрунтованості судових витрат, їх пов`язаності з розглядом справи, необхідності та неминучості для розгляду даної справи та досягнення бажаного позивачем результату її розгляду, з урахуванням наданого акту про прийняття - передачу наданих послуг від 20.08.2024, доходить висновку, що такі види наданої позивачем правової допомоги як:

- вивчення та аналіз наданого клієнтом договору про виконання ремонтних робіт морського буксиру «Дністровець» від 21.07.2021 року №21/07/2021-030 - 1000 грн.;

- вивчення та аналіз документації щодо виконання ремонтних робіт за договором від 21.07.2021, які надають право вимоги до ТОВ «Бізнес-Марін» про стягнення боргу - 2000,00 грн.;

- вивчення та аналіз судової практики з питань стягнення заборгованості за договором підряду, підстави виникнення та реалізації форс-мажорних обставин, нарахування штрафних санкцій за договором: пені, 3% річних, інфляційних втрат, тощо - 2000,00 грн., не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки саме по собі вивчення та аналіз договору про виконання ремонтних робіт морського буксиру «Дністровець» від 21.07.2021 року №21/07/2021-030, документації щодо виконання ремонтних робіт за договором від 21.07.2021, судової практики з питань стягнення заборгованості за договором підряду, не належать до представництва та захисту прав клієнта у суді та охоплюються підготовкою (є складовою) та поданням позовної заяви, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.

Водночас суд бере до уваги той факт, що дана справа, з огляду на предмет спору і характер спірних правовідносин, кількість учасників процесу, обставини, які підлягають з`ясуванню, докази, що підлягають оцінці, не належить до категорії складних.

З огляду на викладене вище, враховуючи положення ст. 126, 129 ГПК України, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи із критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги представника позивача та стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Заяву б/н від 23.12.2024 (вх.№436/25 від 13.01.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікобласт" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Марін" (вул. Декабристів, 41/4, офіс 103, м. Миколаїв, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікобласт" (просп.Героїв України, 19, м.Миколаїв, 54025, ) витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

3. В іншій частині відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК.

Повне додаткове рішення складено 20.02.2025 (у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні).

Суддя Н.О. Семенчук