ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
20 лютого 2025 року Справа № 915/527/24(915/1170/24)
Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,
при секретарі судового засідання Шараєвої М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
про: визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 05.12.2022Представники учасників справи в судове засідання не з`явилися
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 31.01.2025 у справі №915/527/24(915/1170/24) позовні вимоги задоволено у повному обсязі; визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 05.12.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укренерговосток-1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дом "Югелеватор; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дом "Югелеватор" (54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 19/1, ідентифікаційний код 36622831) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Марківське" (61054, Харківська обл., м.Харків, вул. Павлова Академіка, 271, ідентифікаційний код 38817557) 2422,40 грн судового збору; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укренерговосток-1" (01004, м. Київ, вул. Рогніденська, 3, ідентифікаційний код 33547317) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Марківське" (61054, Харківська обл., м.Харків, вул. Павлова Академіка, 271, ідентифікаційний код 38817557) 2422,40 грн судового збору.

Позивач отримав вказане рішення суду від 31.01.2025 - 03.02.2025 о 18:46, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Марківське" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з заявою про ухвалення додаткового рішення, сформованою в системі "Електронний суд" № б/н від 07.02.2025 (вх. № 2015/25 від 10.02.2025), в якій просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правову допомогу, а саме з кожного з відповідачів по 8250,00 грн.

Ухвалою суду від 10.02.2025 розгляд вказаної заяви було призначено на 20.02.2025 о 13:00.

Представники учасників справи в судове засідання 20.02.2025 не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Так, позивач, відповідач-1 та треті особи повідомлені про день, час та місце проведення судового засідання через "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку документа в кабінет електронного суду 11.02.2025.

Поштове відправлення з копією ухвали суду від 20.02.2025, яке надіслано відповідачу-2 засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, повернуто відділенням поштового зв`язку з відміткою від 18.02.2025 "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується роздруківкою з офіційного вебсайту АТ "Укрпошта" щодо перевірки статусу відстеження поштового відправлення за трек-номером 925.

В силу п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, відповідач-2 також вважається повідомленим про судовий розгляд належним чином.

Також, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Господарським судом також враховано, що явка представників учасників справи не визнавалась судом обов`язковою.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення питання про розподіл судових витрат на правову допомогу у даній справі за відсутності представників учасників справи.

20.02.2025 за результатами проведеного засідання, суд на підставі статей 233, 240 ГПК України підписав вступну та резолютивну частини додаткового рішення без його проголошення.

Розглянувши заяву позивача, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 ГПК України).

Згідно ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено висновок, що практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №920/13/19 наголосив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може з власної ініціативи не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 02.05.2024 (далі - Договір), укладений між СТОВ "Агрофірма "Марківське" (клієнт) та адвокатом Горьовим Володимиром Володимировичем, згідно з умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору за надання правової (правничої) допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за попередньою домовленістю, згідно актів виконаних робіт, в строк встановлений в даному акті.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що правова (правнича) допомога за цим Договором визначається додатковими угодами або усним дорученням.

02.05.2024 між СТОВ "Агрофірма "Марківське" та адвокатом Горьовим В.В. укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги від 02.05.2024 (далі - Додаткова угода № 1), відповідно до умов якої, сторони погодили, що адвокат надає клієнту правову допомогу (послуги) в межах спору клієнта з Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дом "Югелеватор" (54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 19/1, ідентифікаційний код 36622831), далі - боржник, з правами та обов`язками адвоката, встановленими п. 2.2. Договору. Дія договору поширюється на будь-які спори клієнта з боржником, в тому числі у справах про банкрутство, визнання недійсними правочинів, та інших майнових та немайнових спорах, сторонами в якому є клієнт та боржник (п. 1 Додаткової угоди №1).

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правової допомоги, зокрема, представництво інтересів клієнта в будь-яких органах державної, законодавчої та виконавчої влади, органах прокуратури, Державної фіскальної служби, правоохоронних органах, судових органах усіх рівнів, органах місцевого самоврядування, органах управління установ, організацій, підприємств та їх об`єднань, керівних органах об`єднань громадян, не залежно від їх організаційно-правової форми та підпорядкування.

Відповідно до п. 5.2. Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Договір діє до моменту фактичного виконання доручення або до моменту розірвання договору.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1, клієнт бере на себе витрати по оплаті гонорару адвоката. Гонорар адвоката складається з суми витрачених годин, помножених на 1500,00 грн. Окремо рахуються послуги за надання послуг адвоката в судових засіданнях на стороні клієнта. Вартість одного судового засідання складає 3000,00 грн.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди № 1, правова допомога вважається наданою після підписання акту виконаних робіт, який підписується сторонами.

Згідно з актом виконаних робіт від 07.05.2024 до Договору, підписаним СТОВ "Агрофірма "Марківське" та адвокатом Горьовим В.В., адвокатом були надані, а клієнтом прийняті роботи (послуги) на загальну суму 16500,00 грн, а саме:

- опрацювання матеріалів справи, визначення та узгодження стратегії захисту в кількості 4 годин, 1500,00 грн за 1 годину;

- написання та подання заяви про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги від 05.12.2022 року в кількості 7 годин, 1500,00 грн за 1 годину.

Судом встановлено, що позовна заява СТОВ "Агрофірма "Марківське" про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги від 05.12.2022 року була подана до суду адвокатом Горьовим В.В. як представником СТОВ "Агрофірма "Марківське".

Відповідачі не зверталися до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи є витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 16500,00 грн.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в сумі 16500,00 грн, з покладенням на відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 233, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Марківське" № б/н від 07.02.2025 (вх. № 2015/25 від 10.02.2025) про ухвалення додаткового рішення.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дом "Югелеватор" (54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 19/1, ідентифікаційний код 36622831) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Марківське" (61054, Харківська обл., м.Харків, вул. Павлова Академіка, 271, ідентифікаційний код 38817557) 8250,00 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укренерговосток-1" (01004, м. Київ, вул. Рогніденська, 3, ідентифікаційний код 33547317) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Марківське" (61054, Харківська обл., м.Харків, вул. Павлова Академіка, 271, ідентифікаційний код 38817557) 8250,00 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

4. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Додаткове рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтями 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне додаткове рішення складено та підписано 21.02.2025.

Суддя В.С. Адаховська