ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025м. ДніпроСправа № 904/5656/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

За позовом Фізичної особи-підприємця Губи Андрія Олексійовича (Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Новотаромське)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (м. Київ)

про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Губа Андрій Олексійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 13956,60грн. Судові витрати по сплаті судового збору та витрати на оплату послуг експерта просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 , власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Тім-Метиз", чим завдані матеріальні збитки його власнику. Право на звернення до суду позивач вмотивовує тим, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тім-Метиз" було укладено договір відступлення права вимоги, внаслідок чого до нього перейшло право на відшкодування шкоди.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

14.01.2025 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у позові в повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що за результатами проведеної оцінки було складено звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до вищезазначеного звіту, оцінювач встановив, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, становить 145442,83грн.

Відповідач виплатив зазначену суму на рахунок позивача, факт виплати останнім не оспорюється. А відтак, враховуючи вищевикладене, відповідач виконав свої зобов`язання. Крім того зазначив, що подані позивачем показники, які використовувалися для розрахунку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу є значно завищеними.

17.01.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

В своїх поясненнях на заперечення відповідача зазначає, що відповідач не спростував висновки за результатами проведеної експертизи. Також, на думку позивача оцінювач не має права визначати розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

17.07.2023 в м. Дніпро на пр. Слобожанський, в районі буд. 106, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля "Lexus RX 350", д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Mercedes-Веnz 308", д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 , чим завдані матеріальні збитки його власнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "Тім-Метиз".

Вина водія ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді підтверджується постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2023 у справі № 202/14882/23 (провадження № 3/202/9255/2023) (а.с. 12 том 1).

На дату дорожньо-транспортної пригоди діяв страховий поліс серії ЕР №211419044 Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (далі страховик, відповідач), що є договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо транспортного засобу "Mercedes-Веnz 308", д.р.н. НОМЕР_3 . Згідно з цим полісом визначені ліміт за шкоду майну - 160000,00грн та франшиза - 0,00грн (а.с. 17 том 1).

27.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Тім-Метиз" звернулося до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, заявою про виплату страхового відшкодування, запрошенням на експертизу та з іншими документами, необхідними для виплати страхового відшкодування (а.с. 7-10 том 1).

Як вбачається із залученого до матеріалів справи платіжного доручення №3635 від 23.10.2023, відповідач виплатив на рахунок Фізичної особи-підприємця Губи Андрія Олексійовича страхове відшкодування в сумі 142242,83грн.

На підставі звернення представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Тім-Метиз" про встановлення розміру збитку заподіяного в результаті пошкодження автомобіля "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 , судовим експертом Дроздовим Юрієм Володимировичем проведена товарознавча експертиза з визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ.

За результатами огляду пошкодженого транспортного засобу судовим експертом Дроздовим Ю.В., обізнаним про кримінальну відповідальність за статтею 384 Кримінального кодексу України, складений висновок експерта №5208/23 від 28.08.2023 (а.с. 18-53 том 1).

Згідно з висновком експерта (товарознавчої експертизи з визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) №5208/23 від 28.08.2023, складеним судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, транспортного засобу "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого в наслідок ДТП дорівнює 156199,43грн.

З огляду на перерахування відповідачем суми страхового відшкодування в розмірі 142242,83грн та висновок експерта №5208/23 від 28.08.2023, за розрахунком позивача сума недоплаченого страхового відшкодування становить 13956,60грн.

Відповідно до акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №8 від 30.10.2023 вартість робіт з ремонту автомобіля "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 , виконаних фізичною особою-підприємцем Губою Андрієм Олексійовичем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тім-Метиз", становить 157230,00грн (а.с. 55 - зворотній аркуш том 1).

Між Фізичною особою-підприємцем Губою Андрієм Олексійовичем (далі новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тім-Метиз" (далі кредитор) укладений договір відступлення права вимоги від 18.09.2023 (далі договір ).

В порядку, та на умовах визначених цим договором, кредитор передає (уступає), а новий кредитор набуває право вимоги щодо стягнення з СК "Еталон", де застрахована цивільно - правова відповідальність винної у ДТП особи (відповідальної за спричинені збитки особи) заборгованості в розмірі матеріального збитку (у т.ч. право вимоги по сплаті неустойки (пені) та витрат в порядку статті 625 Цивільного кодексу України), який буде встановлений висновком незалежної судової експертизи проведеної на замовлення кредитора та який спричинено кредитору в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17.07.2023 в м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд, 106, в районі е/о № 644 за участі автомобіля "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля "Lexus RX 350", д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Mercedes-Веnz 308", д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 (пункт 1 договору).

Приписами пункту 2 договору встановлено, що в порядку, та на умовах визначених цим договором, кредитор передає (уступає), а новий кредитор набуває право вимоги щодо стягнення з винної особи у дорожньо-транспортній пригоді (вина якої буде встановлена постановою суду або європротоколом), або від будь-якої іншої особи, що в силу закону несе відповідальність за спричинені винною особою (вина якої буде встановлена постановою суду або європротоколом) збитки, відшкодування заборгованості в розмірі матеріального збитку (у т.ч. право вимоги по сплаті неустойки (пені) та витрат в порядку статті 625 Цивільного кодексу України, втрати товарної вартості, тощо), який буде встановлений висновком незалежної судової експертизи проведеної на замовлення кредитора та який спричинено кредитору в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17.07.2023 в м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 106, в районі е/о № 644 за участі автомобіля "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля "Lexus RX 350", д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Mercedes-Веnz 308", д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , а також право вимоги щодо стягнення франшизи в розмірі передбаченому умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу винної особи та втрати товарної вартості наземного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 5 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір відступлення права вимоги від 18.09.202 був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Як стверджує позивач, у зв`язку з частковим відшкодуванням збитків, розмір недоплаченого страхового відшкодування відповідачем становить 13956,60грн, яку позивач і просить стягнути, відповідач проти зазначеного заперечує, що і є причиною виникнення спору.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в результаті заподіяння шкоди транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та витрати на оплату послуг експерта.

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 13956,60грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають повному задоволенню з огляду на наступне.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.

Статтею 979 Цивільного кодексу України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вказано, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Внаслідок пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді автомобілю "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування у межах страхової суми (ліміту відповідальності) витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом цього транспортного засобу, з урахуванням його зносу.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктами 34.2, 34.3 статті 34 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

В пункті 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків).

Згідно з матеріалами справи відповідач сплатив на рахунок особи, погодженої з потерпілим, страхове відшкодування в сумі 142242,83грн без узгодження його розміру з потерпілою особою.

Пунктом 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/2/2092 від 24.11.2003, передбачено, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

В пункті 5.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вказано, що під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Пунктом 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів встановлено, що калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ.

Відповідно до висновку судового експерта Дроздова Ю.В. №5208/23 від 28.08.2023, який оглядав пошкоджений транспортний засіб та обізнаний про кримінальну відповідальність за статтею 384 Кримінального кодексу України, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, колісного транспортного засобу автомобіля "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого в наслідок ДТП складає 156199,43грн.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі №924/675/17.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №911/482/17.

Розмір фактичних витрат підтверджується не звітом про оцінку, як попереднього оціночного документу, а відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16, від 12.03.2018 у справі №910/5001/17, від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17.

На підтвердження виконання робіт з ремонту автомобіля "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 , позивач надав акт прийому-передачі виконаних робіт №8 від 30.10.2023 на суму 157230,00грн, підписаний позивачем та представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Тім-Метиз".

Відповідно до висновку експерта (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) Дроздова Ю.В. №5208/23 від 28.08.2023 вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, колісного транспортного засобу - автомобіля "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 156199,43грн.

Розмір франшизи відповідно до полісу серії ЕР №211419044 транспортного засобу "Mercedes-Веnz 308", д.р.н. НОМЕР_3 , складає 0,00грн.

Таким чином, сума недоплаченого страхового відшкодування становить 13956,60грн (156199,43грн розмір заподіяної матеріальної шкоди 142242,83грн виплачене страхове відшкодування 0,00грн франшиза).

Щодо заміни кредитора суд зазначає наступне.

18.09.2023 між Фізичною особою-підприємцем Губою Андрієм Олексійовичем (далі новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тім-Метиз" (далі кредитор) укладений договір відступлення права вимоги (далі договір ), відповідно до якого в порядку, та на умовах визначених цим договором, кредитор передає (уступає), а новий кредитор набуває право вимоги щодо стягнення з СК "Еталон", де застрахована цивільно - правова відповідальність винної у ДТП особи (відповідальної за спричинені збитки особи) заборгованості в розмірі матеріального збитку (у т.ч. право вимоги по сплаті неустойки (пені) та витрат в порядку статті 625 Цивільного кодексу України), який буде встановлений висновком незалежної судової експертизи проведеної на замовлення кредитора та який спричинено кредитору в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17.07.2023 в м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд, 106, в районі е/о № 644 за участі автомобіля "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля "Lexus RX 350", д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Mercedes-Веnz 308", д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .

За приписами статті 520 Цивільного кодексу України, боржник у зобов`язані може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Як зазначається в статті 521 Цивільного кодексу України, форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Відповідно до статті 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За умовами частин першою, другою статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до договір відступлення права вимоги від 18.09.2023, сторони дійшли згоди про заміну кредитора у зобов`язанні, яким, за наслідком укладення договору відступлення права вимоги, став позивач.

Згідно з частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на зміст зобов`язання, після підписання договору про відступлення права вимоги, що підтверджує факт відсутності заперечень з боку відповідача (боржника) щодо заміни кредитора, до нового кредитора перейшли всі обов`язки первісного кредитора.

Приписами частини першої статті 518 Цивільного кодексу України передбачено, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

З боку відповідача (боржника) будь-яких заперечень, які виникли з підстав, що існували до заміни кредитора, не надходило, матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд враховує, що договір відступлення права вимоги від 18.09.2023 у встановленому порядку не оспорено та не визнано недійсним, доказів розірвання договору матеріали справи не містять.

За наведеного, Фізична особа-підприємець Губа Андрій Олексійович набула право грошової вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" на компенсацію за причинені збитки.

Відповідач не надав до суду докази сплати страхового відшкодування в розмірі 13956,60грн.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмірі 13956,60грн.

Щодо заперечення відповідача суд зазначає наступне.

Відповідач, як доказ на підтвердження своїх заперечень, надав до суду звіт ОСОБА_4 №SOS_-74 від 18.08.2023 про оцінку вартості матеріального збитку (а.с. 74, 75 том 1).

Відповідно до вказаного звіту оцінювач встановив, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Renault Dokker", д.р.н. НОМЕР_1 з урахуванням зносу, становить 145442,83грн.

Відповідно до абзаців 14, 15 пункту 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5, з наступними змінами та доповненнями), у вступній частині висновку експерта зазначаються:

попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України;

інформація про те, що висновок підготовлений для подання до суду або долучення до матеріалів кримінального провадження (у разі проведення експертизи на підставі письмового звернення особи, яке містить таку інформацію).

За правовим висновком, викладеним у пунктах 65-68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18, висновок експертного дослідження не може бути визнаний належним та допустимим доказом з огляду на те, що у висновку не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Верховний Суд у пунктах 4.11-4.13 постанови від 04.11.2020 у справі №904/684/18 наголосив, що якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України, то такий висновок є недопустимим доказом.

Згідно з правовою позицію, викладеною в постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №335/2566/18, при складанні висновку експертного дослідження треба дотримуватися вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка передбачає попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність та наявність вказівки в дослідженні, що воно подається до суду. Якщо ж таких відомостей немає, то суд може не брати вказаний висновок до уваги.

З огляду на те, що звіт оцінювача Соболенка С.В. №SOS_-74 від 18.08.2023 не містить попередження про (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України, посилання відповідача на цей звіт відхиляється судом.

Також суд зауважує, що на підставі наявних у справі доказів судом не встановлено, що оцінювач Соболенко С.В. має відповідну кваліфікацію, як суб`єкт оціночної діяльності, який вправі надати висновок щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого колісному транспортному засобу внаслідок ДТП, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин до матеріалів справи не додано.

Водночас, як слідує зі звіту №SOS_-74 від 18.08.2023 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, оцінювач Соболенко С.В. має вищу технічну освіту, кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінка об`єктів у матеріальній формі та спеціалізаціями в межах напряму 1.3 оцінка дорожніх транспортних засобів (зворотній аркуш 91 том 1).

Разом з тим, в силу вимог пункту 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за №1074/8395, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Стаття 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначає, що професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (стаття 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Відповідно до наведеного оцінювач, суб`єкт оціночної діяльності, який має кваліфікаційне свідоцтво за напрямком 1 - "Оцінка об`єктів у матеріальній формі" та спеціалізацією 1.3 "Оцінка колісних транспортних засобів", може проводити оціночну діяльність, яка полягає у визначенні ринкової та різних видів неринкової вартості колісних транспортних засобів та їхніх складових частин.

Згідно Закону України "Про судову експертизу", Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 (в редакції наказу від 26.12.2012 року №1950/5), основним завданням атестованих судових експертів є проведення на основі спеціальних знань (наукових, технічних та інших) досліджень матеріальних об`єктів, явищ і процесів з наданням письмових висновків з відповідями на поставлені експерту питання.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України "Про судову експертизу" судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

Згідно з вимогами пункту 2.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які є додатком до зазначеної Інструкції, до числа основних завдань авто-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових, внаслідок пошкодження останнього, також авто-товарознавчою експертизою можуть вирішуватися питання про складові основного завдання або споріднені з ним, якщо такі питання пов`язані з придбанням та експлуатацією колісних транспортних засобів.

Алгоритм визначення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (в т.ч. автомобілів) та відповідного розміру матеріального збитку, заподіяного їх власнику (в т.ч. для встановлення страхового відшкодування) регламентується Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції і Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, у редакції наказу від 24.07.2009 року №1335/5/1159, а також положеннями "Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу", зареєстрованої у Реєстрі методик проведення судових експертиз 12.09.2014 року за номером 12.2.03.

Виходячи з вимог зазначених Методик основним фактом, що визначає вартість (розмір) матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок пошкодження його колісного транспортного засобу, є вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу від пошкодження. При цьому, для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (КТЗ) і відповідного розміру матеріального збитку, завданого їх власнику, необхідне проведення спеціальних досліджень з визначення характеру, об`єму й номенклатури пошкоджень та відповідних ремонтно-відновлювальних технологічних операцій, з розрахунку-калькулювання вартості відновлювального ремонту, що за змістом і процесом їх виконання не є "оціночними процедурами" та не відповідає поняттю "оцінка майна", передбаченому Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а тому не входить у компетенцію оцінювачів, зокрема за спеціалізацією 1.3 "Оцінка колісних транспортних засобів".

Крім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 06.07.2018 у справі №924/675/17 зробив висновок про те, що звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, наявність у оцінювача Соболенко С.В. кваліфікації за напрямом «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізації в межах напряму 1.3 "Оцінка дорожніх транспортних засобів" не свідчить про те, що останній вправі надавати висновок щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого колісному транспортному засобу внаслідок ДТП.

З огляду на вищенаведене, суд не приймає до уваги звіт №SOS_-74 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18.08.2023.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі та надана їм правова оцінка.

Стосовно інших доводів позивача і відповідача суд зазначає наступне.

Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи позивача і відповідача та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень позивача і відповідача судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

У позовній заяві позивач у справі попередньо визначив витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00грн.

В матеріалах справи наявні копії договору про надання правової допомоги №б/н від 16.01.2025, та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1273694 від 16.01.2024 (а.с. 102-105 том 1).

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати за оплату експертизи у розмірі 2760,00грн.

Матеріали справи також не містять доказів витрат понесених позивачем на проведення експертизи.

Враховуючи відсутність доказів фактично понесених витрат на правничу допомогу та витрат за проведення експертизи, а також заяви позивача, що такі докази будуть надані в порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу, суд відмовляє в задоволені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу і витрат за проведення експертизи.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України сплачений позивачем за подання позову судовий збір у сумі 3028,00грн повністю покладається на відповідача.

Керуючись статтями. 2, 73, 74, 76, 77 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Губи Андрія Олексійовича до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 13956,60грн задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03067, м. Київ, вул. Гарматна, буд. 8, прим. 6, ідентифікаційний код 20080515) на користь Фізичної особи-підприємця Губи Андрія Олексійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 13956,60грн страхового відшкодування та 3028,00грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 21.02.2025.

Суддя В.О. Татарчук