ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.02.2025 Справа № 5/79

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши матеріали скарги Фермерського господарства "Рисовський"

на дії Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

у справі №5/79

за позовом Фермерського господарства «Рисовський»

до відповідача Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області

про зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від скаржника (стягувача/позивача) Рисовський І.Г.

від боржника (відповідача) не з`явився

від ДВС Горбатюк М.Б.

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла скарга Фермерського господарства "Рисовський" на дії Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у справі №5/79 за позовом Фермерського господарства «Рисовський» до відповідача Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про зобов`язання вчинити дії, в якій скаржник просить визнати протиправну бездіяльність державного виконавця при виконанні наказу господарського суду №5/79 від 13.10.1994 та зобов`язати вчинити виконавчі дії відповідно до чинного законодавства а саме:

- призначити судово-земельну експертизу для визначення накладення площ спірних земельних ділянок з площею присудженої земельної ділянки;

- витребувати з незаконного володіння присуджену земельну ділянку наказом господарського суду №5/79 від 13.10.1994 із незаконного володіння земельних ділянок з кадастровим номером №:03:000:0008 та №:03:000:0009 та передати стягувачу ФГ "Рисовський";

- зобов`язати Солонківську сільську раду видати витяг на право власності на присуджену земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером.

Відповідно до уточненої скарги на дії ДВС скаржник просить визнати протиправну бездіяльність державного виконавця при виконанні наказу господарського суду №5/79 від 13.10.1994 та зобов`язати вчинити виконавчі дії відповідно до чинного законодавства а саме:

- призначити судово-земельну експертизу для визначення накладення площ спірних земельних ділянок з площею присудженої земельної ділянки наказом №5/79 від 13.10.1994;

- витребувати з незаконного володіння присуджену земельну ділянку наказом господарського суду №5/79 від 13.10.1994 із незаконного володіння земельних ділянок з кадастровим №:03:000:0008 та №:03:000:0009 та передати стягувачу ФГ «Рисовський»;

- зобов`язати внести запис до Державного реєстру прав на підставі судового рішення.

Хід розгляду скарги викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Скаржник в судовому засіданні вимоги за скаргою з врахуванням заяви про уточнення скарги підтримав повністю.

Представник ДВС проти задоволення скарги заперечив, просив відмовити у її задоволенні з підстав, що наведені у запереченні.

Боржник (відповідач) явку представника в судове засідання не забезпечив.

Розглянувши скаргу Фермерського господарства "Рисовський" на дії Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у справі №5/79, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що арбітражним судом Львівської області 10.03.1994 у справі №5/79 за позовом Фермерського господарства "Рисовський" до Виконавчого комітету Зубрянської сільської ради та Пустомитівської районної державної адміністрації про примусове виділення 4 га землі позов задоволено в частині позовних вимог до Виконавчого комітету Зубрянської сільської ради та зобов`язано Зубрянську сільську раду до 10.04.1994 виділити позивачеві 4 га землі із 55 га вільних земель запасу.

04.09.1996 арбітражним судом Львівської області у справі №5/79 винесено ухвалу, якою уточнено пункт 2 резолютивної частини рішення від 10.03.1994, а саме: зобов`язано Зубрянську сільську раду народних депутатів до 13.11.1994 виділити Фермерському господарству "Рисовський" 4 га землі із ділянки 17 га землі, яку додатково відведено Зубрянській сільській раді в запас земель із заготхудобовідгодівельного господарства Львівське.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.05.2008 у даній справі скаргу Фермерського господарства "Рисовський" задоволено частково, визнано неправомірними дії ВДВС Пустомитівського районного управління юстиції, що полягають у невиконанні судового рішення та знищенні наказу арбітражного суду Львівської області у справі №5/79.

17.12.2010 Господарським судом Львівської області у даній справі винесено ухвалу про видачу дублікату наказу від 13.10.1994 на примусове виконання рішення арбітражного суду Львівської області від 10.03.1994 з урахуванням ухвали арбітражного суду Львівської області від 04.09.1996 у справі №5/79.

Ухвалою від 20.09.2011 скаргу позивача задоволено, визнано постанову ВДВС Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області від 14.04.2011 про закінчення виконавчого провадження у справі №5/79 незаконною, а відповідні дії державного виконавця неправомірними. Крім того, 26.09.2011 у зв`язку з недоліками в роботі відділу Державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції місцевим господарським судом винесено окрему ухвалу.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.10.2011 "Рисовський проти України" встановив порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки, по-перше, рішення від 1994 року на користь заявника не було виконано, по-друге, процедура скасування ухвали від 1992 року Пустомитівською районною радою не передбачала достатніх гарантій недопущення зловживання зі сторони суб`єкта владних повноважень, що виявилось у можливості цього суб`єкта ретроактивно припинити помилково надане особі право без надання будь якого відшкодування; відсутності встановленого строку, протягом якого відповідні рішення можуть бути скасовані; незалученні заінтересованих осіб до процесу вирішення питання щодо скасування відповідного рішення, та, по-третє, відношення суб`єктів владних повноважень до ситуації заявника було непослідовним, нескоординованим і у зв`язку з тривалими затримками у прийнятті рішень створило тривалий стан невизначеності щодо права заявника на земельну ділянку.

09.04.2013 ухвалою Господарського суду Львівської області у справі №5/79 здійснено заміну сторони відповідача з Пустомитівської РДА її правонаступником Головним управлінням Держземагенства у Львівській області. Вказана ухвала не скасована та набрала законної сили, що не заперечено сторонами.

Ухвалою суду від 14.04.2016 задоволено скаргу Фермерського господарства "Рисовський" від 29.10.2015 та визнано бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Львівській області протиправною, незаконною та зобов`язано вчинити дії щодо примусового виконання дублікату наказу від 13.10.1994 у справі № 5/79.

Ухвалою суду від 17.08.2016 заяву Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, замінено боржника Головне управління Держземагенства у Львівській області на його правонаступника Головне управління Держгеокадастру у Львівській області у виконавчому провадженні щодо примусового виконання наказу від 13.10.1994 у справі №5/79.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.01.2020 у справі №914/1109/19 визнано бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області по виконанню наказу Господарського суду Львівської області № 5/79 від 13.10.1994, що призвело до порушення права Фермерського господарства Рисовський. У задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання здійснити Державну реєстрацію відведеної земельної ділянки по виконанню наказу господарського суду № 5/79 від 13.10.1994 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.12.2020 у справі №5/79 замінено у виконавчому провадженні з примусового виконання дублікату наказу №5/79 від 13.10.1994, виданого Господарським судом Львівської області, боржника Головне управління Держгеокадастру у Львівській області на його правонаступника Солонківську сільську раду Пустомитівського району Львівської області.

На підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним виконавцем 28.05.2021 винесено постанову про зміну назви боржника зі Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на Солонківську сільську раду Львівського району Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.06.2022 скаргу Фермерського господарства "Рисовський" від 29.10.2021 на дії (бездіяльність) державного виконавця у справі №5/79 задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та зобов`язано вчинити дії щодо примусового виконання дублікату наказу від 13.10.1994 у справі №5/79. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

ФГ "Рисовський" зазначає, що у Пустомитівському відділі державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Львівської області №5/79 від 13.10.1994 про зобов`язання Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру до 13.10.1994 виділити фермерському господарству "Рисовський" 4 га землі під розширення землі фермерському господарству із ділянки 17 га землі, яку додатково відведено Зубрянській сільській раді в запас із земель радгоспу "Львівський".

У скарзі вказано, що на виконання рішення суду виконавцем призначено експерта та виготовлено проект відводу земельної ділянки і встановлено межі земельної ділянки в натурі.

Як зазначив скаржник, 18.02.2021 йому надійшла постанова про заміну сторони виконавчого провадження від 09.02.2021 з Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на Солонківську сільську раду, а із кадастрової карти стало відомо що в межах присудженої ділянки, яка винесена в натурі згідно проекту землеустрою при виконані судового рішення державним судовим виконавцем, державним кадастровим реєстратором здійснено державні реєстрації двох земельних ділянок з кадастровим №:03:000:0009 приблизною площею 3,8 га та №:03:000:0008 площею 0,18 га, які передані в приватну власність, чим позбавлено можливості виконати наказ суду №5/79 від 13.10.1994.

У скарзі скаржник зазначає, що після відмови боржника у будь який найменш обтяжливий для боржника альтернативний спосіб виконати наказ суду №5/79 від 13.10.1994, подані скаржником заяви виконавцю від 31.10.2023, 15.12.2023 та 18.03.2024 з проханням виконати наказ суду №5/79 від 13.10.1994 безпідставно не були розглянуті, чим на думку скаржника продовжується порушення його прав, а виконавче провадження не завершене і не вчиняються виконавчі дії.

Обгрунтовуючи вимоги за скаргою, ФГ "Рисовський" посилається на постанову Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №922/614/19 (провадження №12-157гс19), відповідно до якої у спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права.

Також скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №199/8324/19 (провадження №14-212цс21), в якій зазначено, що якщо позивач вважає що його право порушено тим, що право власності зареєстровано за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є підставою для внесення запису до Державного реєстру прав.

Враховуючи вищенаведене та керуючись аналогією права та аналогією закону скаржник відповідно до уточненої скарги просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця при виконані наказу господарського суду №5/79 від 13.10.1994 та зобов`язати вчинити виконавчі дії відповідно до чинного законодавства а саме:

- призначити судово-земельну експертизу для визначення накладення площ спірних земельних ділянок з площею присудженої земельної ділянки наказом №5/79 від 13.10.1994;

- витребувати з незаконного володіння присуджену земельну ділянку наказом господарського суду №5/79 від 13.10.1994 із незаконного володіння земельних ділянок з кадастровим №:03:000:0008 та №:03:000:0009 та передати стягувачу ф/г «Рисовський»;

- зобов`язати внести запис до Державного реєстру прав на підставі судового рішення.

Пустомитівський ВДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції проти задоволення скарги заперечив, подавши відзив на скаргу. Зокрема ДВС зазначено, що згідно з повідомленням від 13.07.2022 Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області на вимогу від 09.05.2022 встановлено, що неможливо виконати рішення у зв`язку з тим, що Солонківська сільська рада Львівського району Львівської області не має в своєму розпорядженні земель комунальної власності, які могли би бути виділені фермерському господарству.

Як зазначено у відзиві, 20.10.2022 скеровано запит у ГУНП у Львівській області та ПОГ СВГ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області щодо надання інформації про результати розгляду повідомлення про вчинення керівником боржника правопорушення передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України від 23.12.2021.

04.11.2022 у відділ надійшло повідомлення Львівського районного управління поліції №2 відділу поліції №3 Головного управління національної поліції у Львівській області №10389/43/01-22 від 28.10.2022 про скерування запиту державного виконавця від 20.10.2022 для розгляду за належністю до Львівського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції у Львівській області м. Львів вул.Генерала Чупринки, 65.

16.11.2022 скеровано запит до Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області щодо надання інформації про результати розгляду повідомлення про вчинення керівником боржника правопорушення передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України від 23.12.2021.

Державним виконавцем 17.11.2022 на адресу стягувача та боржника було скеровано листи про необхідність з`явитися у відділ на 02.12.2022 для з`ясування можливості зміни способу та порядку виконання рішення, однак керівник стягувача ФГ «Рисовський» - Рисовський І.Г. до Відділу на 02.12.2022 не з`явився, проте з`явився 25.01.2023, якого було ознайомлено та доведено до відома про зміст повідомлень Міністерства юстиції України №122261/5.2.1/32-21 від 10.12.2021, №34245/5.2.1/32-22 від 05.05.2022, №34399/5.2.1/32-22 від 06.05.2022 та №102343/5.2.1/32-22 від 03.11.2022.

Як вказано у відзиві на скаргу, боржника та стягувача державним виконавцем Відділу в усному порядку було доведено до відома та ознайомлено про альтернативні способи виконання вищезазначеного виконавчого документа (шляхом зміни способу та порядку його виконання).

Як зазначено у відзиві на скаргу, від Рисовського І.Г. за вх.№25.11-45/3324 від 21.04.2023 надійшла заява щодо вчинення виконавчих дій в ході виконання виконавчого провадження АСВП №36443777. На дану заяву, державним виконавцем за вих.№17349 від 04.05.2023 надано відповідь, а також скеровано вимогу Солонківській сільській раді Львівського району Львівської області №16964 від 26.04.2023 про надання підтвердження виконання вищевказаного виконавчого документа, а також щодо надання пояснень щодо тривалого невиконання вищезазначеного виконавчого документа.

Державним виконавцем 14.07.2023 скеровано повторну вимогу за вих.№36443777 з проханням з`явитися сторонам виконавчого провадження 27.07.2023 з метою з`ясування можливості зміни способу та порядку виконання наказу.

Згідно з актом державного виконавця від 27.07.2023 сторони з`явилися та погодилися в двомісячний строк визначитися з можливими способами виконання наказу №5/79 від 13.10.1994.

31.07.2023 за вх.№25.11-45/6119 від 31.07.2023 надійшла відповідь від боржника Солонківської сільської ради, в якій повідомлено про те, що у чинному законодавстві відсутній правовий механізм, згідно якого можна було би виконати наказ, а саме передати фермерському господарству «Рисовський» земельну ділянку комунальної власності Солонківської сільської ради.

В грудні 2023 року до відділу надійшла заява представника ФГ «Рисовський» щодо вчинення виконавчих дій з виконання наказу №5/79 Господарського суду Львівської області та щодо накладення арешту на спірні ділянки, які зареєстровані за Войтович В. та Галась В.

29.12.2023 державним виконавцем скеровано сторонам виконавчого провадження вимогу про надання пояснення щодо причин невиконання виконавчого документа з врахуванням розгляду заяви стягувача.

12.01.2024 до Відділу надійшла відповідь Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області №02-14-24/2 від 04.01.2024, в якій зазначено, що погодження між сторонами не досягнуто. Також було повідомлено, що станом на 04.01.2024 Солонківська сільська рада не зверталась до суду з заявою про зміну способу виконання наказу.

До відділу також надійшла відповідь Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області №02-14-24/1 від 04.01.2024, якою повідомлено, що неможливо виконати рішення суду у зв`язку з тим, що у чинному законодавстві відсутній правовий механізм, згідно з яким можна було б виконати вищезазначений наказ.

20.03.2024 від представника ФГ «Рисовський» до Відділу надійшла заява від 18.03.2024 (вх.№26.10-42/2320), в якій представник ФГ «Рисовський» повідомив, що сторони не досягли згоди про добровільне виконання альтернативного варіанту виконання виконавчого документа, у зв`язку з чим просив вчинити виконавчі дії.

Таким чином, як вказано у відзиві на скаргу, державним виконавцем вживаються заходи, спрямовані на виконання судового рішення. Виконання вказаного рішення суду ускладнюється неодноразовою зміною сторони боржника у межах даного виконавчого провадження та складною процедурою виготовлення відповідного проекту відведення земельної ділянки, погодження документації із землеустрою тощо.

Також ДВС зазначає, що питання виділення фермерському господарству «Рисовський» 4 га землі із ділянки 17 га землі, яку додатково відведено Зубрянській сільській раді в запас земель з заготхудобовідгодівельного господарства «Львівське» станом на сьогоднішній день відноситься до компетенції Солонківської сільської ради, а орган державної виконавчої служби чи державний виконавець в його особі не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Тобто, як вказано у відзиві на скаргу, державним виконавцем вжито всі заходи примусового виконання рішення, передбачені статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження".

Розглянувши скаргу Фермерського господарства "Рисовський" на дії Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у справі №5/79, суд дійшов висновку задовольнити її частково з огляду на таке.

Відповідно до статті 339-1 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Як встановлено судом, на виконанні у Пустомитівському відділі державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває наказ Господарського суду Львівської області від 13.10.1994 у справі №5/79 про зобов`язання виділити Фермерському господарству "Рисовський" 4 га землі із ділянки 17 га землі, яку додатково відведено Зубрянській сільській раді в запас земель із заготхудобовідгодівельного господарства "Львівське".

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Вказаним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У частині 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у тому числі, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із частиною 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

У рішенні від 15 жовтня 2009 року Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі "Фуклєв проти України" (рішення від 07 червня 2005 року) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Верховний Суд у постанові від 04 листопада 2021 року у справі № 907/416/21 звертає увагу на те, що при виконанні судових рішень слід керуватися інтересами стягувача, оскільки стягувач вправі очікувати від держави вчинення всіх дій, які б наближали його до виконання судового рішення. У цьому сенсі наявність невиконаного судового рішення не вселятиме стягувачеві надію, що Україна як держава робить усе, аби наблизити стягувача до бажаної ним законної мети - виконання судового рішення як стадії реалізації права стягувача на справедливий суд у розумінні Конвенції (подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі № 905/3773/14-908/5138/14).

З огляду на викладене, рішення суду у справі № 5/79, яке набрало законної сили, та на примусове виконання якого видано наказ від 13.10.1994 у справі № 5/79, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Таким чином з огляду на викладене, враховуючи тривалий час невиконання рішення суду у даній справі, яке набрало законної сили, беручи до уваги наведені положення законодавства та встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо примусового виконання дублікату наказу від 13.10.1994 у справі №5/79.

Щодо вимог про призначення судово-земельної експертизи, витребування земельної ділянки та зобов`язання внести запис до Державного реєстру прав на підставі судового рішення суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, суд наголошує на тому, що визнаючи бездіяльність державного виконавця неправомірною, суд може лише зобов`язати державного виконавця усунути допущені ним порушення, однак суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі №364/1128/13, суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Таким чином, вказані вимоги скаржника не підлягають розгляду в межах скарги на дії (бездіяльність) виконавця, а відтак ці вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. Скаргу Фермерського господарства "Рисовський" на дії Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у справі №5/79 задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо виконання наказу Господарського суду Львівської області від 13.10.1994 у справі №5/79 та зобов`язати вчинити виконавчі дії відповідно до чинного законодавства.

Ухвала господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу може бути оскаржено відповідно до розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 17.02.2025.

Суддя Петрашко М.М.