ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" лютого 2025 р. Cправа № 902/1179/24

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Литвиненко О.Р.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (вул. Миру, 1, с. Тягун, Вінницький район, Вінницька область, 22710)

про зобов`язання скликати, організувати та провести загальні збори учасників товариства з відповідним порядком денним,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про зобов`язання скликати, організувати та провести загальні збори учасників товариства з відповідним порядком денним.

В обґрунтування заявленого позову позивачка вказує, що вона є учасником Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" з часткою в розмірі 7 298 грн, що становить 12,27% статутного капіталу товариства. Поряд з цим станом на 08.09.2023 директором не скликано обов`язкові річні загальні збори учасників товариства за звітний 2022 року, такі ж збори не проводились за 2019, 2020 та 2021 роки.

Адресовану директору вимогу трьох учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" від 08.09.2023, що сукупно володіють 36,83% статутного капіталу товариства, про скликання загальних зборів товариства залишено без розгляду та задоволення.

Наведене, за твердженням позивачки, порушує її права як учасника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" щодо участі в управлінні діяльністю товариства, можливості отримувати прибуток від діяльності товариства.

Ухвалою суду від 18.11.2024 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1179/24 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 10.12.2024 о 10:00 год.

Під час підготовчого провадження у справі, строк якого ухвалою суду від 09.01.2025 продовжено на 30 днів на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України, відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву (а.с. 67-107), а також додаткових пояснень по суті спору (а.с. 120-151).

Суть заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, зводиться до того, що у спірних правовідносинах позивачка та треті особи, які володіли сукупною часткою у розмірі 36,83 % статутного капіталу відповідача, після звернення до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" з вимогою скликати загальні збори учасників від 08.09.2023 не вчиняли жодних дій по скликанню загальних зборів самостійно, що передбачено в силу приписів ч. 4 ст. 98 ЦК України та ч. 9 ст. 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Відповідно позивачка могла реалізувати своє право на участь в загальних зборах учасників СТОВ "Україна" та управління товариством у передбачений Законом спосіб. Вчиняти додаткові дії для спонукання товариства скликати загальні збори не було потреби.

У додаткових поясненнях відповідач стверджує, що у ОСОБА_1 , так само як і у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутнє право вимоги по скликанню директором СТОВ "Україна" загальних зборів учасників СТОВ "Україна", виходячи з наступного.

Державним реєстратором Самгородоцької сільської ради Головатюком Костянтином Володимировичем було здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 20.09.2023 о 19:04:45 за №030000079, а саме:

- зміна кінцевого бенефеціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефеціарного власника;

- зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи;

- зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи;

- зміна структури власності.

Підставою для проведення вищезазначеної реєстраційної дії є протокол загальних зборів учасників Товариства від 12.04.2023, відповідно до якого учасниками Товариства - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було прийнято рішення про зміну складу учасників Товариства та вирішено у зв`язку із заборгованістю із внесення вкладу та не приймання участі в діяльності Товариства, що перешкоджає ефективній роботі Товариства виключити зі складу учасників Товариства ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Окрім того, для проведення реєстраційної дії державному реєстратору Головатюку К.В. було надано протокол загальних зборів учасників Товариства від 12.04.2023, відповідно до якого учасниками Товариства - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було прийнято рішення, зокрема, про зменшення розміру статутного капіталу Товариства та про затвердження розмірів часток учасників та їх номінальної вартості у статутному капіталі Товариства.

Про скликання загальних зборів СТОВ "Україна", які відбулися 12.04.2023 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були повідомленні листом вих. №10 від 02.03.2023 року, що направлявся цінним листом з описом вкладення. Зазначені особи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені.

В процесі підготовки до проведення загальних зборів учасників СТОВ "Україна" виявилося, що учасники товариства, які виявили намір продати свої частки третій особі, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 своєчасно не внесли (прострочили) вклад до статутного капіталу Товариства.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито таку стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 11.02.2025 о 09:30 год., про що 21.01.2025 постановлено відповідну ухвалу.

На визначений час у судове засідання 11.02.2025 повідомлені належним чином учасники справи (шляхом направлення ухвали від 21.01.2025 позивачці та третім особам рекомендованою поштовою кореспонденцією, відповідачу - до Електронного кабінету ЄСІТС) не з`явилися.

Поряд з цим 11.02.2025 на адресу електронної пошти суду та в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки відповідно до заяви від 18.11.2024, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенко Ю.Д., зареєстрованої в реєстрі за № 2846, позивач вийшла зі складу учасників СТОВ "Україна".

Дослідивши вказану заяву, яка надійшла на адресу електронної пошти суду (вх. № 01-34/1382/25 від 11.02.2025), суд дійшов висновку про її повернення заявнику без розгляду в порядку ч. 4 ст. 170 ГПК України, оскільки така заява не містить електронного цифрового підпису, що підтверджується відповідною довідкою (оскільки заява наявна в електронному вигляді, тому не підлягає фактичному поверненню).

Визначаючись щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за заявою представника позивача, яка надійшла в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" (вх. № 01-34/1384/25 від 11.02.2025), суд дійшов висновку про її відхилення, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 231 ГПК України визначено перелік підстав для закриття провадження у справі.

Суд зазначає, що цей перелік є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Зі змісту п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України слідує, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття господарським судом провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору не залежить від волевиявлення позивача та не вимагає від нього вчинення обов`язкових процесуальних дій шляхом подання до суду відповідної заяви.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Предметом позовних вимог у справі № 902/1179/24 є матеріально-правова вимога про зобов`язання скликати, організувати та провести загальні збори учасників товариства з відповідним порядком денним.

Позивач пов`язує відсутність предмету спору із виходом ОСОБА_1 зі складу учасників СТОВ "Україна" на підставі заяви від 18.11.2024, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенко Ю.Д., зареєстрованої в реєстрі за № 2846, тобто після звернення із позовом до суду.

Поряд з цим вихід позивачки зі складу учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" не припиняє предмету спору, що було б можливим у разі проведення загальних зборів учасників товариства з відповідним порядком денним після відкриття провадження у справі.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Отже, оскільки вихід позивачки із складу учасників товариства відбувся після звернення із позовом до суду, даний спір підлягає розгляду по суті.

З`ясувавши процесуальні позиції учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 станом на час звернення із позовом до суду та на дату постановлення ухвали про відкриття провадження у справі № 902/1179/24 була учасником Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" з часткою в розмірі 7 298,00 грн, що становить 12,27 % статутного капіталу товариства.

Наведене підтверджується отриманим судом витягом з ЄДРЮОФОПГФ станом на 18.11.2024, який долучено до матеріалів справи.

08.09.2023 на адресу директора СТОВ "Україна" ОСОБА_4 рекомендованим листом з описом вкладення надіслано вимогу від 08.09.2023 про скликання загальних зборів товариства, підписану від імені 3-х учасників товариства, що сукупно володіють частками у статутному капіталі товариства 21 896,00 грн, що становить 36,83 % статутного капіталу товариства, а саме: ОСОБА_1 (з часткою в розмірі 7 298,00 грн, що становить 12,27 % статутного капіталу товариства); ОСОБА_3 (з часткою в розмірі 7 299,00 грн, що становить 12,28 % статутного капіталу товариства); ОСОБА_2 (з часткою в розмірі 7 299,00 грн, що становить 12,28 % статутного капіталу товариства) (а.с. 8-14).

За змістом вимоги запропоновано такий порядок денний загальних зборів товариства:

- Звіт директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" () по результатам роботи за 2019 рік.

- Звіт директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" () по результатам роботи за 2020 рік.

- Звіт директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" () по результатам роботи за 2021 рік.

- Звіт директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" () по результатам роботи за 2022 рік.

- Звіт директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" () по укладеним значним правочинам за період з 01.01.2019 по 08.09.2023.

- Звіт директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" () по фінансовій звітності за 2019, 2020, 2021, 2022 роки.

- Звіт директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" () по складу, кількості, вартості майна (рухомого та нерухомого) товариства та майнових прав (оренди, сервітуту, емфітевзису, безоплатного користування тощо).

- Звіт директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" () по питанням відчуження майна (рухомого та нерухомого) товариства, розірвання договорів оренди землі за період з 01.01.2019 по 08.09.2023.

- Звіт директора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" () по питанням реалізації урожаю належного товариству за період з 01.01.2019 по 08.09.2023.

Зазначену вимогу вручено адресату 12.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 567, копія якого наявна у матеріалах справи.

Оскільки вищенаведена вимога була залишена без розгляду та задоволення директором товариства, всупереч положенням ст. 31 Закону та п. 17.9-17.19 Статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" не було скликано загальні збори учасників чи повідомлено про відмову в їх скликанні, ОСОБА_1 звернулася із відповідним позовом до суду про зобов`язання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" скликати, організувати та провести загальні збори учасників товариства з відповідним порядком денним.

Крім того, судом також встановлено, що зверненню позивачки до суду передували такі обставини.

12.04.2023 проведено загальні збори СТОВ "Україна", які оформлено відповідним протоколом, справжність підписів присутніх учасників ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) на якому засвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Смірновою А.О. (а.с.129-130). За наслідками зборів на підставі ст.15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" прийнято рішення про зміну складу учасників Товариства та у зв`язку із наявністю заборгованості із внесення вкладів і не прийняттям участі в діяльності Товариства, що перешкоджало його ефективній роботі, виключено зі складу часників товариства: ОСОБА_1 , яка володіла часткою у статутному капіталі номінальною вартістю 7298 грн (12,27%), ОСОБА_2 , який володів часткою у статутному капіталі номінальною вартістю 7298 грн (12,27%), а також ОСОБА_3 , який володів часткою у статутному капіталі номінальною вартістю 7298 грн (12,27%).

Також цього ж дня учасниками СТОВ "Україна" ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено загальні збори, на яких вирішено зменшити розмір статутного капіталу Товариства на 21896 грн у зв`язку з виключенням зі складу учасників Товариства ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . До того ж на зборах було вирішено затвердити перерозподіл часток учасників Товариства таким чином: ОСОБА_4 - 30252 грн (80,56%), ОСОБА_5 - 7299 (19,44%).

Даний протокол загальних зборів посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Смірновою А.О. (а.с.131-132).

Як вбачається із письмових пояснень відповідача (а.с.120-122) та доданих до них доказів виключення учасників СТОВ "Україна" ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зумовлено наявністю непогашеної у цих учасників заборгованості по сплаті внесків до статутного капіталу Товариства.

Дана заборгованість не була учасниками погашена навіть не зважаючи на встановлення у надісланому їм повідомленні додаткового 10-денного строку з моменту отримання листів, що направлялися з описом вкладення у цінний лист і стверджується відповідними доказами про надсилання (а.с.133-137).

За наслідками вказаних подій 21.09.2023 державним реєстратором Самгородоцької сільської ради Головатюком К.В здійснено державну реєстрацію відповідних змін до відомостей про юридичну особу від 20.09.2023 за №030000079: зміна кінцевого бенефеціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефенціарного власника; зміна розміру статутного (кладеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи; зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи; зміна структури власності.

Вищенаведене стверджує про факт виключення позивачки зі складу учасників у відповідний період часу з причин несплати внесків у статутний капітал Товариства та відповідного відображення цих обставин у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Подібні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18, від 28.11.2019 у справі № 918/150/19, від 26.01.2022 у справі № 921/787/20 від 14.06.2022 у справі № 904/3870/21, від 13.09.2022 у справі № 918/1222/21.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.10.2019 у справі № 910/6642/18 зроблено висновок про стадійність захисту права, зокрема вказано на те, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорення відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Отже, відсутність порушеного права у позивача зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Суд, вирішуючи корпоративний спір, зобов`язаний перевірити наявність в позивача суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати в чому полягає порушення його корпоративних прав.

Крім того, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення його порушеного права.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту (відновлення порушеного права чи інтересу) в обраний ним спосіб.

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 як учасник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" з часткою в розмірі 7 298 грн, що становить 12,27% статутного капіталу товариства заявила позовну вимогу про зобов`язання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" скликати, організувати та провести загальні збори учасників товариства з відповідним порядком денним.

Позов мотивований порушенням корпоративних прав позивачки, що виражається у позбавленні її можливості отримувати інформацію про господарську діяльність СТОВ "Україна" та прибуток від його діяльності, а також приймати участь в управлінні.

Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 30.09.2021 у справі № 910/16496/19 виклав висновок, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів - зобов`язання відповідача скликати, організувати та провести загальні збори учасників ТОВ - відповідає ст. 16 ЦКУ, ст. 20 ГКУ і передбачений чинним законодавством, яке врегульовує діяльність ТОВ.

На думку Верховного Суду, відповідно до положень статей 15, 16 ЦКУ порушені права учасника ТОВ підлягають захисту саме шляхом спонукання ТОВ (виконавчого органу товариства) до виконання його обов`язку - скликати, організувати та провести загальні збори учасників ТОВ.

Так, правовідносини в межах цього спору регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, а також Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 97 Цивільного кодексу України встановлено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 4 ст. 98 Цивільного кодексу України регламентовано, що порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Учасники товариства, що володіють не менш як 10 % голосів, можуть вимагати скликання загальних зборів. Якщо вимога учасників про скликання загальних зборів не виконана, ці учасники мають право самі скликати загальні збори.

Згідно із ст. 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасники товариства мають право брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства, отримувати інформацію про господарську діяльність товариства, брати участь у розподілі прибутку товариства, отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість. Учасники товариства можуть мати інші права, передбачені законом та статутом товариства.

За змістом ч. 1, 2, 5-9 ст. 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: з ініціативи виконавчого органу товариства; на вимогу наглядової ради товариства; на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства. Річні загальні збори учасників скликаються протягом шести місяців наступного за звітним року, якщо інше не встановлено законом. До порядку денного річних загальних зборів учасників обов`язково вносяться питання про розподіл чистого прибутку товариства, про виплату дивідендів та їх розмір. Вимога про скликання загальних зборів учасників подається виконавчому органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного. У разі скликання загальних зборів учасників з ініціативи учасників товариства така вимога повинна містити інформацію про розмір часток у статутному капіталі товариства, що належать таким учасникам. Виконавчий орган товариства повідомляє про відмову в скликанні загальних зборів учасникам, які вимагали скликання таких зборів, письмово із зазначенням причин відмови протягом п`яти днів з дати отримання вимоги від таких учасників товариства. Разом з питаннями, запропонованими для включення до порядку денного загальних зборів учасників особою, яка вимагає скликання таких зборів, виконавчий орган товариства з власної ініціативи може включити до нього додаткові питання. Виконавчий орган товариства зобов`язаний вчинити всі необхідні дії для скликання загальних зборів учасників у строк не пізніше 20 днів з дня отримання вимоги про проведення таких зборів.

У разі якщо протягом 10 днів з дня, коли товариство отримало чи мало отримати вимогу про скликання загальних зборів, учасники не отримали повідомлення про скликання загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлено статутом, особи, які ініціювали їх проведення, можуть скликати загальні збори учасників самостійно. У такому випадку обов`язки щодо скликання та підготовки проведення загальних зборів учасників, передбачені статтею 32 цього Закону, покладаються на учасників товариства, які ініціювали загальні збори учасників.

Водночас ч. 3, 5, 8 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначено, що виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін. Після надсилання повідомлення, передбаченого частиною третьою цієї статті, забороняється внесення змін до порядку денного загальних зборів учасників, крім включення нових питань відповідно до частини сьомої цієї статті.

Згідно із п. 19.4 Статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна", затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства від 30.05.2019, визначено, що виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор".

Крім того, відповідно до п. 17.17 Статуту у разі якщо протягом 10 днів з дня, коли товариство отримаю чи маю отримати вимогу про скликання загальних зборів, учасники не отримали повідомлення про скликання загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлено статутом, особи, які ініціювали їх проведення, можуть скликати загальні збори учасників самостійно. У такому випадку обов`язки щодо скликання та підготовки проведення загальних зборів учасників, передбачені пунктом 17.19. цього Статуту, покладаються на учасників товариства, які ініціювали загальні збори учасників.

З наведеного вбачається, що законодавцем розмежовано види загальних зборів учасників, а саме:

1) річні загальні збори учасників (які скликаються виконавчим органом протягом шести місяців наступних за звітним роком); та

2) позачергові загальні збори учасників, які в залежності від суб`єктивного складу поділяються на:

2.1) загальні збори учасників з ініціативи виконавчого органу товариства;

2.2) загальні збори учасників на вимогу наглядової ради;

2.3) загальні збори учасників на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Так, з системного аналізу ч. 5, 9 ст. 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" слідує, що загальні збори учасників на вимогу учасника поділяються на:

- загальні збори учасників, скликані виконавчим органом на вимогу учасника;

- загальні збори учасників, скликані безпосередньо учасником (у випадку ігнорування виконавчим органом вимоги про скликання).

Водночас суд звертає увагу, що у випадку ігнорування виконавчим органом відповідної вимоги учасника про скликання загальних зборів учасників, такий учасник вчиняє усі послідовні дії у точній відповідності із статтями 31-32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", а саме: 1) подання Вимоги про скликання загальних зборів учасників виконавчому органу; 2) отримання безпідставної відмови виконавчого органу у скликанні загальних зборів учасників виконавчим органом або неотримання повідомлення про скликання загальних зборів учасників виконавчим органом протягом 10 днів з моменту отримання відповідної вимоги виконавчого органу; 3) самостійне скликання загальних зборів шляхом скерування Повідомлення про скликання загальних зборів в порядку ч. 3, 5, 8 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Також варто наголосити, що Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" розмежовує поняття Вимога про скликання загальних зборів учасників (формується для скликання зборів виконавчим органом) та Повідомлення про загальні збори учасників (повідомлення, яке містить інформацію щодо дати, часу та місця зборів, порядку денного та яке формується виконавчим органом у випадку скликання зборів останнім або учасником, який скликає загальні збори самостійно (у випадку ігнорування Вимоги про скликання учасника), яке йде за відповідною Вимогою.

Тобто, Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Цивільний кодекс України передбачають спосіб реалізації корпоративних прав учасника, який володіє 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства, на управління товариством у разі невиконання його вимоги про скликання загальних зборів шляхом самостійного скликання таких загальних зборів.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 зверталася у складі учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" із вимогою до директора товариства (виконавчого органу) про проведення загальних зборів із відповідним порядком денним.

Право на таке звернення обумовлено наявністю у ОСОБА_1 на момент звернення із вимогою частки в розмірі 7 298 грн, що становить 12,27% статутного капіталу товариства.

Посилання відповідача у додаткових поясненнях про відсутність у позивачки права вимоги по скликанню директором СТОВ "Україна" загальних зборів учасників СТОВ "Україна" з підстав, що 21.09.2023 державним реєстратором Самгородоцької сільської ради Головатюком Костянтином Володимировичем було здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 20.09.2023 о 19:04:45 за №030000079 (зміна кінцевого бенефеціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефеціарного власника; зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи; зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи; зміна структури власності) не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки відповідна вимога була направлена директору СТОВ "Україна" 08.09.2023 та отримана останнім 12.09.2023, тобто до вчинення реєстраційної дії, яка датована 20.09.2023.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства повідомляє про відмову в скликанні загальних зборів учасникам, які вимагали скликання таких зборів, письмово із зазначенням причин відмови протягом п`яти днів з дати отримання вимоги від таких учасників товариства.

Тобто з моменту отримання вимоги і до вчинення реєстраційної дії щодо зміни у складі учасників товариства директор СТОВ "Україна" не був позбавлений можливості письмово повідомити позивачку про причини відмови у скликанні загальних зборів.

Згідно із відомостями з ЄДРЮОФОП 02.01.2024 було скасовано реєстраційну дію від 20.09.2023 о 19:04:45 за №030000079. Відтак склад учасників СТОВ "Україна" з відповідними частками у статутному капіталі товариства було відновлено.

Інші реєстраційні дії щодо СТОВ "Україна" після 02.01.2024 та до моменту звернення ОСОБА_1 із позовом до суду і відкриття провадження у справі №902/1179/24 у ЄДРЮОФОП відсутні.

Отже, з 02.01.2024 та станом на дату звернення із позовом до суду (12.11.2024) позивачка не була позбавлена права та можливості реалізувати право передбачене ч. 9 ст. 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та п. 17.17 Статуту на самостійне скликання загальних зборів учасників товариства із відповідним порядком денним.

За висновком Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду, який наведений у постанові від 30.09.2021 у справі № 910/16496/19 (на вказану постанову посилається позивач), непроведення ТОВ річних загальних зборів учасників та перешкоджання учаснику товариства у їх самостійному скликанні порушує його корпоративні права щодо участі в управлінні діяльністю товариства, оскільки встановлені законом вимоги про проведення річних загальних зборів учасників мають завдання забезпечити реальну можливість учасникам товариства реалізовувати свої корпоративні права, зокрема впливати на діяльність товариства через вищий орган управління - загальні збори.

Слід зазначити, що у справі № 910/16496/19 (на відміну від справи № 902/1179/24) позивачем було надано докази саме перешкод самостійного скликання загальних зборів учасників.

Будь-якого підтвердження, що позивачка самостійно ініціювала скликання загальних зборів із дотриманням законодавчо визначеної процедури повідомлення про їх скликання, як і доказів того, що виконавчий орган СТОВ "Україна" чинив перешкоди ОСОБА_1 у скликанні загальних зборів матеріали справи не містять.

Відповідно, позивачка могла реалізувати своє право на участь в загальних зборах учасників СТОВ "Україна" та на управління товариством у спосіб передбачений законом. Вчиняти додаткові заходи для спонукання товариства скликати загальні збори станом на дату звернення із позовом до суду не було потреби.

Суд зазначає, що право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини. Воно передбачене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція), яка ратифікована Україною.

Поняття суд, встановлений законом стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України, заяви №29458/04 та № 29465/04).

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою національного законодавства на засадах верховенства права.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому, що право на розгляд справи означає як право особи звернутися до суду, так і право на те, що її справа буде розглянута та вирішена судом у відповідності до національного законодавства.

У п. 52 рішення Меньшакова проти України (заява №377/02) від 08 квітня 2010 року ЄСПЛ виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду: суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право па звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі право на суд, яке, згідно з практикою ЄСПЛ, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом (пункт 25 рішення у справі Кутій проти Хорватії, заява № 48778/99).

Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року у справі №9-зп щодо офіційного тлумачення ст.ст. 55, 64, 124, ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Тобто з наведеної практики ЄСПЛ з урахуванням положень Конвенції вбачається, що кожна особа може звернутися за захистом свого порушеного права у порядку національного законодавства.

Поряд з цим виключно наявність порушеного цивільного права позивача зумовлює забезпечення його захисту в порядку національного законодавства.

Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із оцінки наявних у справі доказів на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а також із дослідження кожного із них окремо та у сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачка не довела належними та допустимими доказами наявність порушення її корпоративних прав на участь в управлінні СТОВ "Україна" в частині скликання, організації та проведення загальних зборів учасників товариства.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 3028 грн залишити за ОСОБА_1 .

3. Згідно із приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати позивачці та третім особам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідачу - до Електронного кабінету ЄСІТС.

Повне рішення складено 20 лютого 2020 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 ;

3 - ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 );

4 - ОСОБА_4 - АДРЕСА_3 ;

5 - ОСОБА_3 - АДРЕСА_4 ;

6 - ОСОБА_2 - АДРЕСА_5 .