ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

17.02.2025м. ДніпроСправа № 904/4538/24

За позовом Керівника Криворізької північної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Копичко Надії Володимирівни, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні самовільно зайнятою земельною ділянкою, шляхом знесення розміщених на ній об`єктів самочинного будівництва та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Янкіна Г.Д.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

Від прокуратури: Риженко В.О., прокурор відділу прокуратури, посвідчення № 069936 від 01.03.2023

С У Т Ь С П О Р У :

Керівник Криворізької північної прокуратури в інтересах держави в особі Криворізької міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить:

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Копичко Надію Володимирівну усунути перешкоди територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Героїв Маріуполя (Адмірала Головка) 59в, загальною площею 13 кв.м., та повернути земельну ділянку, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва: нежитлова будівля торгівельний павільйон загальною площею 17,6 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10);

- скасувати державну реєстрацію приватної власності фізичної особи- підприємця Копичко Надії Володимирівни на об`єкт нерухомого майна (торгівельний павільйон), площею 17,6 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Героїв Маріуполя (Адмірала Головка) 59в, проведену 18.01.2024 рішенням приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Кучман І. І.(номер запису про право власності: 53350617) шляхом внесення до Державного реєстру запису про відсутність права із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 10.

В обгрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, 10.06.2016 державним реєстратором вперше здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нежитлової нерухомості торгівельний павільйон, площею 17,6 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Документи, на підставі яких за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, є такими, що не створювалися та відповідно містять ознаки фальсифікації, що в свою чергу свідчить про те, що право власності зазначеної особи не виникло в установлений законом спосіб. Відповідно, торговий паівльйон, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом самочинного будівництва. У подальшому, 25.03.2019, Русін О.І. передав зазначене нерухоме майно на підставі акта приймання-передачі до статутного капіталу ТОВ "Дике Поле". 18.01.2024 Копичко Н.В. та ТОВ "Дике Поле" укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна. Вивченням договору купівлі-продажу встановлено, що нерухоме майно розташовано на земельній ділянці, яка у приватній власності не перебуває. Земельна ділянка має цільове призначення 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площа земельної ділянки - 0.00391га, сформований кадастровий номер - :07:061:0175.

18.07.2024 Тернівською районною радою у місті проведено огляд земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :07:062:0081 розташована одноповерхова нежитлова будівля - торгівельний павільйон на зупинці громадського транспорту "вул.Адмірала Головка", загальною площею 17,6 кв.м. Власником вказаного нежитлового приміщення з 18.01.2024 є ОСОБА_2 .

Таким чином, торгівельний павільйон частково розташований на території земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером :07:062:0081, площею 13 кв. м., а частково на території несформованої земельної ділянки площею 4,6 кв. м.

Набуття права власності вказаними особами на майно відбулося за недійсними правочинами, оскільки ОСОБА_1 не належало право власності на торгівельний павільйон загальною площею 17,6 кв.м. Зазначені обставини свідчать про те, що правочин, укладений щодо самочинно збудованого нерухомого майна, на яке право власності не набуто, вчинений виключно з метою протиправного заволодіння земельною ділянкою комунальної форми власності, є нікчемним в силу статті 228 ЦК України як такий, що порушують публічний порядок. Спірний об`єкт самочинного будівництва збудовано на земельній ділянці комунальної форми власності, що не була відведена для цієї мети, його не прийнято вексплуатацію, а тому він не є створеним в розумінні ст. 331 ЦК України, що виключає можливість реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах від 29.03.2018 у справі №909/935/15, від 19.03.2018 у справі №2-4435/2008.

Прокурор вважає, що відповідачем незаконно використовується земельна ділянка, майно експлуатується з порушенням вимог містобудівного законодавства, що є підставою для скасування державної реєстрації речових прав та зобов`язання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки у судовому порядку.

Криворізька міська рада надала письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за відсутності її представника.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2024 справу №904/4538/24 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 17.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.11.2024.

Сторони у підготовче засідання не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили, про день, час, місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

29 жовтня 2024 року від представника відповідача до господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване необхідністю надання часу для ознайомлення з матеріалами справи та подання відзиву на позовну заяву.

05 листопада 2024 року від позивача до господарського суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву. Також позивач просить розглянути справу без участі уповноваженого представника.

08 листопада 2024 року від прокуратури до господарського суду надійшли пояснення на виконання ухвали суду від 17.10.2024.

З 11.11.2024 відкладено підготовче засідання на 16.12.2024.

12 листопада 2024 року від представника відповідача до господарського суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Прокурор заперечує щодо закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 16.12.2024 продовжено строк підготовчого провадження по справі №904/4538/24 на тридцять днів, відкладено підготовче засідання у справі на 20 січня 2025 року.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У підготовчому засіданні 20.01.2025 судом оголошено перерву до 17.02.2025.

Під час підготовки справи до розгляду господарським судом встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 27.11.2024 на розгляд Великої Палати передано справу №908/2388/21, з огляду на необхідність відступити від висновків, викладених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.06.2021 у справі №509/11/17, від 30.09.2022 у справі №201/2471/20, від 15.03.2023 у справі №205/213/22, від 05.04.2023 у справі №199/6251/18, від 31.05.2023 у справі №201/4483/20, про те, що належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва є останній набувач такого об`єкта, а не його забудовник.

Водночас, частинами третьою - п`ятою статті 376 ЦК України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо ж власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Зазначивши, що положення частини четвертої статті 376 ЦК України обмежують коло осіб, зобов`язаних знести об`єкт самочинного будівництва, їх забудовником, Касаційний господарський суд дійшов висновку, що застосування положень наведеної норми ЦК України призводить до вирішення спору між особою - власником земельної ділянки та особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

У той же час, згідно із доводами Касаційного господарського суду, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду (далі - Касаційний цивільний суд) у своїх постановах від 02 червня 2021 року у справі №509/11/17, від 30 вересня 2022 року у справі №201/2471/20, від 15 березня 2023 року у справі №205/213/22, від 05 квітня 2023 року у справі №199/6251/18, від 31 травня 2023 року у справі №201/4483/20 дотримується правової позиції, що належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва є останній набувач такого об`єкта, а не його забудовник.

Колегія суддів Касаційного господарського суду з викладеним не погоджується і вважає за необхідне відступити від цього висновку, викладеного у зазначених постановах Касаційного цивільного суду.

05.02.2025 Велика Палата Верховного Суду ухвалила прийняти до розгляду справу №908/2388/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт 2005" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09 квітня 2024 року, рішення від 30 листопада 2022 року та додаткове рішення від 12 січня 2023 року Господарського суду Запорізької області; призначити справу № 908/2388/21 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження на 19 березня 2025 року.

Отже, справу щодо застосування частини 4 статті 376 Цивільного кодексу України в контексті визначення належного відповідача у спорах про знесення об`єкта самочинного будівництва: чи є ним особа, яка здійснила самочинне будівництво, або останній набувач такого об`єкта прийнято до розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п. 7 частини першої ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У такому випадку згідно з приписами п. 11 частини першої ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки правовий висновок у справі №908/2388/21 може мати суттєве значення для правильного вирішення спору у цій справі, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі №904/4538/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №908/2388/21 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

Керуючись статтями 12, 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Зупинити провадження у справі №904/4538/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №908/2388/21 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Повна ухвала складена - 18.02.2025.

Суддя Н.М. Євстигнеєва