ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 лютого 2025 року м.Харків Справа № 913/266/20
Провадження №10/913/266/20
Секретар судового засідання Богуславська Є.В.
У засіданні брали участь:
від ініціюючого кредитора: представник не прибув;
від кредиторів: представники не прибули;
від боржника: представник не прибув;
розпорядник майна боржника не прибув.
01.06.2020 на адресу Господарського суду Луганської області від Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія надійшла апеляційна скарга №548/1В від 28.05.2020 на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 по справі № 913/266/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія.
03.06.2020 матеріали справи надіслано до Східного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.07.2020 відмовлено Публічному акціонерному товариству Українська інноваційна компанія у задоволенні клопотання про розстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу повернуто без розгляду.
В той же час, Публічне акціонерне товариство Український інноваційний банк звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ ЮС-Металл у відкритті провадження у справі про банкрутство ПАТ Українська інноваційна компанія.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ ЮС-Металл у відкритті провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20 залишено без змін.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 у справі №913/266/20 скасовано. Справу №913/266/20 направлено на новий апеляційний розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 закрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ "Український інноваційний банк" на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково. Касаційну скаргу ПАТ "УКРІНБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ "УКРІНБАНК" з ринку задоволено.
Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 у справі №913/266/20 скасовано та направлено справу №913/266/20 до Східного апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та апеляційну скаргу ПАТ "УКРІНБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ "УКРІНБАНК" з ринку залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі № 913/266/20 залишено без змін.
Постановою судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2024 у справі №913/266/20 у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк в особі в. о. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження виведення з ринку ПАТ Український інноваційний банк Міхно С. С. на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 у справі № 913/266/20 відмовлено. Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк в особі в. о. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження виведення з ринку ПАТ Український інноваційний банк Міхно С.С. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишені без задоволення. Ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 у справі № 913/266/20 залишено без змін.
В той же час, 17.06.2020 на адресу Господарського суду Луганської області надійшла заява Головного управління ДПС у Хмельницькій області №30 від 12.06.2020 про визнання грошових вимог до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" у розмірі 7397 грн 04 коп.
Головне управління ДПС у Хмельницькій області, звертаючись до суду з заявою про визнання грошових вимог до боржника, посилається на наявність у Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія заборгованості на загальну суму 7393,04 грн, а саме: земельний податок з юридичних осіб в сумі 3652,20 грн відповідно до податкової декларації з плати за землю від 30.04.2020; податок на нерухоме майно, відмінне, від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 3744,84 грн. відповідно до податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 29.04.2020.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 17.06.2020 вирішено відкласти питання про прийняття заяви Головного управління ДПС у Хмельницькій області №30 від 15.06.2020 про визнання грошових вимог до боржника Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до повернення матеріалів справи №913/266/20 до Господарського суду Луганської області.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 30.09.2020 призначено розгляд заяв зокрема Головного управління ДПС у Хмельницькій області №30 від 15.06.2020 про визнання грошових вимог до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" у судовому засіданні.
В той же час, 01.07.2020 на електронну адресу Господарського суду Луганської області від розпорядника майна Дашко І.В. надійшло повідомлення про результати розгляду грошових вимог №02-01/96 від 24.06.2020 на заяву Головного управління ДПС у Хмельницькій області №30 від 15.06.2020.
- перша черга задоволення вимог (судовий збір) 4204,00 грн;
-третя черга задоволення вимог 7397,04 грн.
Також, 19.10.2020 на адресу Господарського суду Луганської області надійшов відзив Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія №953/13 від 16.10.2020 на заяву Головного управління ДПС у Хмельницькій області №30 від 15.06.2020.
З поданого боржником відзиву вбачається, що Публічним акціонерним товариством Українська інноваційна компанія розглянуті та визнані грошові вимоги Головного управління ДПС у Хмельницькій області в розмірі 7397,04 грн.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.4 статті 41 Податкового кодексу України).
Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. Розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України (пункт 41.5. статті 41 Податкового кодексу України).
Підпунктом 191.1.45 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу зокрема звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
На підставі п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно ст.265 Податкового Кодексу України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; плати за землю.
Статтею 266 Податкового кодексу України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Так, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п.266.2.1 Податковим кодексом України).
Відповідно до п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового Кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.п.266.9.1 Податковим кодексом України).
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації (п.п.266.10.1 Податковим кодексом України).
Відповідно до ст.269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (ст.285 Податкового кодексу України).
Згідно із ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є: а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї); е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.
Згідно із ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Згідно з наданих до матеріалів справи відомостей із податкових декларацій з плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за Публічним акціонерним товариством Українська інноваційна компанія обліковується наступний податковий борг за платежем 18010500 «Земельний податок з юридичних осіб» в сумі 3652,20 грн; за платежем 18010400 «Податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» в сумі 3744,84 грн.
Податкові зобов`язання, самостійно визначені боржником у податкових деклараціях вважаються узгодженими з дати подання такої декларації до контролюючого органу, не можуть бути оскаржені та мали бути сплачені у строки, визначені Податковим кодексом України.
Однак доказів виконання боржником зазначених вище обов`язків зі сплати податкових зобов`язань матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Адміністратор за випуском облігацій, який діє як конкурсний кредитор, подає заяву з вимогами до боржника з урахуванням вимог статті 93-1 цього Кодексу.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Згідно ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:
1) у першу чергу задовольняються:
вимоги щодо виплати заборгованості з оплати за виконані роботи та/або надані послуги, а також інші кошти, належні гіг-спеціалістам за гіг-контрактами, укладеними згідно із Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;
вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;
вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;
вимоги кредиторів за договорами страхування;
витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;
витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;
2) у другу чергу задовольняються:
вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);
3) у третю чергу задовольняються:
вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);
вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;
4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;
5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;
6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.
Зважаючи на те, що 15.05.2020 оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, а заява з грошовими вимогами до боржника від Головного управління ДПС у Хмельницькій області надійшла до суду 17.06.2020, суд дійшов висновку, що вимоги заявлені протягом встановленого строку є конкурсними та підлягають визнанню у встановленому вище розмірі та включенню до реєстру в порядку відповідної черговості.
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги третьої черги - 7397 грн 04 коп.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 16.06.2020 вирішено відкласти питання про прийняття заяви Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Сєвастополі №4631/9/21-22-08-03-04 від 05.06.2020 про визнання грошових вимог до боржника Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до повернення матеріалів справи №913/266/20 до Господарського суду Луганської області.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 30.09.2020 призначено розгляд заяв зокрема Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Сєвастополі №4631/9/21-22-08-03-04 від 05.06.2020 про визнання грошових вимог до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" у судовому засіданні.
В той же час, 01.07.2020 на електронну адресу Господарського суду Луганської області від розпорядника майна Дашко І.В. надійшло повідомлення про результати розгляду грошових вимог №02-01/100 від 25.06.2020 на заяву Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Сєвастополі №4631/9/21-22-08-03-04 від 05.06.2020.
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги шостої черги (пеня) 3606 грн 46 коп.
Також, 19.10.2020 на адресу Господарського суду Луганської області надійшов відзив Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія №957/1В від 16.10.2020 на заяву Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Сєвастополі №4631/9/21-22-08-03-04 від 05.06.2020.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.4 статті 41 Податкового кодексу України).
Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. Розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України (пункт 41.5. статті 41 Податкового кодексу України).
Підпунктом 191.1.45 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу зокрема звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
На підставі п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Податковим кодексом України. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно ст.265 Податкового Кодексу України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Статтею 266 Податкового кодексу України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Так, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п.266.2.1 Податковим кодексом України).
Відповідно до п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового Кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.п.266.9.1 Податковим кодексом України).
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації (п.п.266.10.1 Податковим кодексом України).
Відповідно до ст.129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом; при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання; при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки заниження податковим агентом податкового зобов`язання при нарахуванні (виплаті) оподатковуваного доходу на користь нерезидентів або інших платників податків та/або несвоєчасної сплати, несплати (неперерахування) податковим агентом утриманих (нарахованих) податків до або під час виплати оподатковуваного доходу на користь нерезидента або іншого платника податків - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податковим агентом суми податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.
Згідно з наданих до матеріалів справи відомостей із податкових декларацій з плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за Публічним акціонерним товариством Українська інноваційна компанія обліковується наступний податковий борг:
-податковою декларацією з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки №15837410 від 19.02.2019 на суму 5445,77 грн (по термінам сплати 29.04.2019 у сумі 1361,44 грн, 29.07.2019 у сумі 1361,44 грн, 29.10.2019 у сумі 1361,44 грн, 29.01.2020 у сумі 1361,44 грн);
-податковою декларацією з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки №11867370 від 18.02.2020 на суму 6163,52 грн (по терміну сплати 29.04.2020 у сумі 1540,88 грн);
- пеня в сумі 3606,46 грн.
Податкові зобов`язання, самостійно визначені боржником у податкових деклараціях вважаються узгодженими з дати подання такої декларації до контролюючого органу, не можуть бути оскаржені та мали бути сплачені у строки, визначені Податковим кодексом України.
Однак доказів виконання боржником зазначених вище обов`язків зі сплати податкових зобов`язань матеріали справи не містять.
Згідно ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:
1) у першу чергу задовольняються:
вимоги щодо виплати заборгованості з оплати за виконані роботи та/або надані послуги, а також інші кошти, належні гіг-спеціалістам за гіг-контрактами, укладеними згідно із Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;
вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;
вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;
вимоги кредиторів за договорами страхування;
витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;
витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;
2) у другу чергу задовольняються:
вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);
3) у третю чергу задовольняються:
вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);
вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;
4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;
5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;
6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.
Зважаючи на те, що 15.05.2020 оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, а заява з грошовими вимогами до боржника від Головного управління ДПС у у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Сєвастополі надійшла до суду 15.06.2020, суд дійшов висновку, що вимоги заявлені протягом встановленого строку є конкурсними та підлягають визнанню у встановленому вище розмірі та включенню до реєстру в порядку відповідної черговості.
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги шостої черги (пеня) 3606 грн 46 коп.
04.06.2020 року на адресу Господарського суду Луганської області надійшла заява Головного управління ДПС у Луганській області №б/н від 25.05.2020 про визнання грошових вимог до боржника Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" у розмірі 9593301 грн 18 коп.
Головне управління ДПС у Луганській області, звертаючись до суду з заявою про визнання грошових вимог до боржника, посилається на наявність у Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія заборгованості на загальну суму 9593301,18 грн, а саме:
- пеня в сумі 6275,78 грн, яка нарахована відповідно до вимог ст.129 Податкового кодексу України.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 04.06.2020 повідомлено Головне управління ДПС у Луганській області про недоліки, допущені при поданні заяви про визнання грошових вимог до боржника. Зобов`язано Головне управління ДПС у Луганській області протягом десяти днів з моменту отримання ухвали суду, усунути недоліки, допущені при поданні заяви про визнання грошових вимог до боржника, а саме: надати суду докази сплати судового збору у розмірі 4204 грн 00 коп.
23.06.2020 на адресу Господарського суду Луганської області від Головного управління ДПС у Луганській області за супровідним листом від 18.06.2020 надіслано платіжне доручення №678 від 16.06.2020 про сплату судового збору за звернення до суду із заявою про визнання грошових вимог в розмірі 4204 грн 00 коп.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 30.06.2020 вирішено відкласти питання про прийняття заяви Головного управління ДПС у Луганській області без номеру від 25.05.2020 про визнання грошових вимог до боржника Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до повернення матеріалів справи №913/266/20 до Господарського суду Луганської області.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 30.09.2020 призначено розгляд заяв зокрема Головного управління ДПС у Луганській області №б/н від 25.05.2020 про визнання грошових вимог до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" у судовому засіданні.
Також, 01.07.2020 на електронну адресу Господарського суду Луганської області від розпорядника майна Дашко І.В. надійшло повідомлення про результати розгляду грошових вимог №02-01/93 від 24.06.2020 на заяву Головного управління ДПС у Луганській області №б/н від 25.05.2020.
З поданого розпорядником майна повідомлення вбачається, що ним розглянуті та визнані грошові вимоги Головного управління ДПС у Луганській області в загальному розмірі 9597505 грн 18 коп., та які підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів, а саме:
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги третьої черги (основний платіж з ПДВ)- 9517882 грн 32 коп.;
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (п.п. 14.1.156 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
В податковому законодавстві податковий обов`язок включає в себе обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України).
Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку (п. 37.2. ст. 37 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску (п. 46.1. ст. 46 Податкового кодексу України).
Пунктами 49.1., 49.2. статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Пунктом 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України).
Відповідно до пунктів 203.1, 203.2. ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Відповідно до ст. 9 Податкового кодексу України визначено, що до загальнодержавних податків належить, зокрема податок на додану вартість.
Податок на додану вартість непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (п.14.1.178 ст. 14 Податкового кодексу України).
Відповідно до ст. 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку є: 1) будь-яка особа, яка провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, яка зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, яка ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено; 4) особа, яка веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи; 5) особа - управитель майна, яка веде окремий податковий облік з податку на додану вартість щодо господарських операцій, пов`язаних з використанням майна, що отримане в управління за договорами управління майном; 6) особа, яка проводить операції з постачання конфіскованого майна, знахідок, скарбів, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання, та майна, що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходить у власність держави (у тому числі майна, визначеного у статті 243 Митного кодексу України), незалежно від того, чи досягає вона загальної суми від здійснення операцій із постачання товарів/послуг, визначеної пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, а також незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством; 7) особа, яка уповноважена вносити податок з об`єктів оподаткування, що виникають внаслідок поставки послуг підприємствами залізничного транспорту з їх основної діяльності, що перебувають у підпорядкуванні платника податку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 8) особа - інвестор (оператор), який веде окремий податковий облік, пов`язаний з виконанням угоди про розподіл продукції; 9) особа, визначена у підпункті "д" підпункту 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України (п. 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України).
Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
Відповідно до ст.129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання. Нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини). На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день. Зазначений розмір пені застосовується щодо всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов`язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством.
Згідно із п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: 54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; 54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; 54.3.5. дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; 54.3.6. результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про Документ сформований в системі заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Згідно з наданих до матеріалів справи відомостей із податкових декларацій з податку на додану вартість за Публічним акціонерним товариством Українська інноваційна компанія обліковується наступний податковий борг на загальну суму 9593301,18 грн, а саме:
- пеня в сумі 6275,78 грн, яка нарахована відповідно до вимог ст.129 Податкового кодексу України.
Однак доказів виконання боржником зазначених вище обов`язків зі сплати податкових зобов`язань матеріали справи не містять.
Згідно ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:
1) у першу чергу задовольняються:
вимоги щодо виплати заборгованості з оплати за виконані роботи та/або надані послуги, а також інші кошти, належні гіг-спеціалістам за гіг-контрактами, укладеними згідно із Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;
вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;
вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;
вимоги кредиторів за договорами страхування;
витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;
витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;
2) у другу чергу задовольняються:
вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);
3) у третю чергу задовольняються:
вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);
вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;
4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;
5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;
6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.
Зважаючи на те, що 15.05.2020 оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, а заява з грошовими вимогами до боржника від Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Луганській області надійшла до суду 04.06.2020, суд дійшов висновку, що вимоги заявлені протягом встановленого строку є конкурсними та підлягають визнанню у встановленому вище розмірі та включенню до реєстру в порядку відповідної черговості.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених грошових вимог Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Луганській області до боржника - Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" у розмірі 9597505 грн 18 коп., в тому числі:
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги третьої черги (основний платіж з ПДВ)- 9517882 грн 32 коп.;
Головне управління ДПС у Харківській області, звертаючись до суду з заявою про визнання грошових вимог до боржника, посилається на наявність у Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія заборгованості на загальну суму 177137,15грн, а саме: борг, що виник на підставі несплати зобов`язань з:
1.орендної плати з юридичних осіб у розмірі 159691,52 грн, з яких:
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 02.03.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.03.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.04.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.05.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.06.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.07.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.08.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.09.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.10.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.11.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.12.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4390,02грн за терміном сплати 30.01.2020;
- з 29.11.2016 по 30.04.2019 у розмірі 1051,13грн;
- з 29.11.2016 по 30.054.2019 у розмірі 1596,75грн;
- з 30.12.2016 по 30.05.2019 у розмірі 109,58грн;
- з 30.12.2016 по 30.06.2019 у розмірі 1722,96грн;
- з 30.12.2016 по 30.07.2019 у розмірі 1111,23грн;
- з 29.01.2017 по 30.07.2019 у розмірі 655,09грн;
- з 29.01.2017 по 30.08.2019 у розмірі 1798,26грн;
- з 29.01.2017 по 30.09.2019 у розмірі 578,34грн;
- з 01.03.2017 по 30.09.2019 у розмірі 1245,84грн;
- з 01.03.2017 по 30.10.2019 у розмірі 1865,67грн;
- з 01.03.2017 по 30.10.2019 у розмірі 1,06грн;
- з 31.03.2017 по 30.11.2019 у розмірі 1874,04грн;
- з 31.03.2017 по 30.12.2019 у розмірі 1324,68грн;
- з 01.05.2017 по 30.12.2019 у розмірі 585,3грн;
- з 01.05.2017 по 30.01.2020 у розмірі 1925,7грн.
19.06.2020 на адресу Господарського суду Луганської області від Головного управління ДПС у Харківській області надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів а саме: платіжне доручення №5220 від 12.06.2020 про сплату судового збору за подання заяви про визнання грошових вимог.
З поданого розпорядником майна повідомлення вбачається, що ним розглянуті та визнані грошові вимоги Головного управління ДПС у Харківській області в загальному розмірі 177137 грн 15 коп., та які підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів, а саме:
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги третьої черги (орендна плата з юридичних осіб)- 159691 грн 52 коп.;
Проте з таким твердженням арбітражний керуючий не погоджується, оскільки боржником не було достатньо аргументовано свою позицію, відсутні посилання на періоди, які боржник вважає простроченими.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України пенею є сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Положеннями ст. 46 Податкового кодексу України передбачено, що на платників податків покладено обов`язок з подання податкових декларацій контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі яких здійснюється нарахування (сплата) податкового зобов`язання.
Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Відповідно до п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ).
Відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Пунктом 129.3.3 встановлений кінцевий строк нарахування пені на суму податкового боргу, зокрема, день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України).
Згідно статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається:
129.1.1. при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;
129.1.2. при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
129.1.3. при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.
Пунктом 129.3.3 Податкового кодексу України встановлений кінцевий строк нарахування пені на суму податкового боргу, зокрема, день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України).
У відповідності до ст. 131 Податкового кодексу України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків. Суми пені зараховуються до бюджетів або державних цільових фондів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки.
На підставі п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно ст.265 Податкового Кодексу України податок на майно складається, зокрема, з плати за землю.
Відповідно до ст.269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (ст.285 Податкового кодексу України).
Згідно із ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є: а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї); е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.
Згідно із ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України надано право контролюючому органу, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У пункті 102.4 статі 102 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Пункт 101.1 статті 101 Податкового кодексу України передбачає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що Податковим кодексом України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу статті 101 Податкового кодексу України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку.
У разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу (висновок викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у поставі від 06.02.2018 у справі №807/2097/16 (К/9901/99/17).
Відповідно до п.п. а) п.п.14.1.11. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України безнадійною заборгованістю є заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Згідно п.101.1. ст.101 Податкового кодексу України списанню підлягає податковий борг, в тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (п.п.101.2.3. п.101.2. ст.101 ПК України).
Пунктом 101.5. ст.101 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.
Таким чином, податковим законодавством встановлено спеціальний строк давності для звернення податкової інспекції до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу, який застосовується імперативно (в силу закону).
Згідно з наданих до матеріалів справи відомостей із податкових декларацій з плати за землю за Публічним акціонерним товариством Українська інноваційна компанія обліковується наступний податковий борг на загальну суму 177137,15 грн, а саме: борг, що виник на підставі несплати зобов`язань з:
1.орендної плати з юридичних осіб у розмірі 159691,52 грн, з яких:
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 02.03.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.03.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.04.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.05.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.06.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.07.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.08.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.09.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.10.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.11.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4389,97грн за терміном сплати 30.12.2019;
- за податковим розрахунком від 20.02.2019 №15944595 у розмірі 4390,02грн за терміном сплати 30.01.2020;
- з 29.11.2016 по 30.04.2019 у розмірі 1051,13грн;
- з 29.11.2016 по 30.054.2019 у розмірі 1596,75грн;
- з 30.12.2016 по 30.05.2019 у розмірі 109,58грн;
- з 30.12.2016 по 30.06.2019 у розмірі 1722,96грн;
- з 30.12.2016 по 30.07.2019 у розмірі 1111,23грн;
- з 29.01.2017 по 30.07.2019 у розмірі 655,09грн;
- з 29.01.2017 по 30.08.2019 у розмірі 1798,26грн;
- з 29.01.2017 по 30.09.2019 у розмірі 578,34грн;
- з 01.03.2017 по 30.09.2019 у розмірі 1245,84грн;
- з 01.03.2017 по 30.10.2019 у розмірі 1865,67грн;
- з 01.03.2017 по 30.10.2019 у розмірі 1,06грн;
- з 31.03.2017 по 30.11.2019 у розмірі 1874,04грн;
- з 31.03.2017 по 30.12.2019 у розмірі 1324,68грн;
- з 01.05.2017 по 30.12.2019 у розмірі 585,3грн;
- з 01.05.2017 по 30.01.2020 у розмірі 1925,7грн.
Однак доказів виконання боржником зазначених вище обов`язків зі сплати податкових зобов`язань матеріали справи не містять.
Згідно ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:
1) у першу чергу задовольняються:
вимоги щодо виплати заборгованості з оплати за виконані роботи та/або надані послуги, а також інші кошти, належні гіг-спеціалістам за гіг-контрактами, укладеними згідно із Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;
вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;
вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;
вимоги кредиторів за договорами страхування;
витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;
витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;
2) у другу чергу задовольняються:
вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);
3) у третю чергу задовольняються:
вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);
вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;
4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;
5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;
6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.
Зважаючи на те, що 15.05.2020 оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, а заява з грошовими вимогами до боржника від Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Харківській області надійшла до суду 16.06.2020, суд дійшов висновку, що вимоги заявлені протягом встановленого строку є конкурсними та підлягають визнанню у встановленому вище розмірі та включенню до реєстру в порядку відповідної черговості.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених грошових вимог Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Харківській області до боржника - Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" у розмірі 144683 грн 19 коп., в тому числі:
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги третьої черги (орендна плата з юридичних осіб)- 140479 грн 19 коп.
17.06.2020 на адресу Господарського суду Луганської області надійшла заява Головного управління ДПС у Сумській області №8269/10/18-28-08-03-14 від 12.06.2020 про визнання грошових вимог до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" у розмірі 565710 грн 50 коп.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 17.06.2020 вирішено відкласти питання про прийняття заяви Головного управління ДПС у Сумській області №8269/10/18-28-08-03-14 від 12.06.2020 про визнання грошових вимог до боржника Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до повернення матеріалів справи №913/266/20 до Господарського суду Луганської області.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 30.09.2020 призначено розгляд заяв зокрема Головного управління ДПС у Сумській області №8269/10/18-28-08-03-14 від 12.06.2020 про визнання грошових вимог до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" у судовому засіданні.
В той же час, 01.07.2020 на електронну адресу Господарського суду Луганської області від розпорядника майна Дашко І.В. надійшло повідомлення про результати розгляду грошових вимог №02-01/98 від 28.06.2020 на заяву Головного управління ДПС у Сумській області №8269/10/18-28-08-03-14 від 12.06.2020.
З поданого розпорядником майна повідомлення вбачається, що ним розглянуті та визнані грошові вимоги Головного управління ДПС у Сумській області в загальному розмірі 448849,16 грн, та які підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів, а саме:
- перша черга задоволення вимог (судовий збір) 4204,00 грн;
-третя черга задоволення вимог 444747,53 грн;
- шоста черга (пеня) 4101,63 грн.
Крім того, розпорядником зазначено про відхилення грошових вимог Головного управління ДПС у Сумській області 116861,34 грн (з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки 4282,60 грн, з орендної плати з юридичних осіб 112578,74 грн) з посиланням на положення ст. 102 Податкового кодексу України оскільки податковий борг виник до 01.01.2017.
23.07.2020 на адресу Господарського суду Луганської області від Головного управління ДПС у Сумській області надійшли заперечення №9999/10/18-28-08-03-14 від 17.07.2020 на повідомлення розпорядника майна про результати розгляду грошових вимог.
Таким чином, вказані суми не підлягають списанню контролюючим органом, як безнадійний, оскільки здійснено заходи стягнення податкового боргу у строки та відповідно до норм чинного законодавства, та підлягають включенню до грошових вимог боржника.
Також, 19.10.2020 на адресу Господарського суду Луганської області надійшов відзив Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія №952/1В від 16.10.2020 на заяву Головного управління ДПС у Сумській області №8269/10/18-28-08-03-14 від 12.06.2020.
З поданого боржником відзиву вбачається, що Публічним акціонерним товариством Українська інноваційна компанія розглянуті та визнані грошові вимоги Головного управління ДПС у Сумській області в розмірі 565710,50 грн.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.4 статті 41 Податкового кодексу України).
Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. Розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України (пункт 41.5. статті 41 Податкового кодексу України).
Підпунктом 191.1.45 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу зокрема звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
На підставі п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно ст.265 Податкового Кодексу України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; плати за землю.
Статтею 266 Податкового кодексу України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Так, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п.266.2.1 Податковим кодексом України).
Відповідно до п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового Кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.п.266.9.1 Податковим кодексом України).
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації (п.п.266.10.1 Податковим кодексом України).
Відповідно до ст.269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (ст.285 Податкового кодексу України).
Згідно із ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є: а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї); е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.
Згідно із ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України надано право контролюючому органу, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У пункті 102.4 статі 102 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Пункт 101.1 статті 101 Податкового кодексу України передбачає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що Податковим кодексом України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу статті 101 Податкового кодексу України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку.
У разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу (висновок викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у поставі від 06.02.2018 у справі №807/2097/16 (К/9901/99/17).
Відповідно до п.п. а) п.п.14.1.11. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України безнадійною заборгованістю є заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Згідно п.101.1. ст.101 ПК України списанню підлягає податковий борг, в тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (п.п.101.2.3. п.101.2. ст.101 ПК України).
Пунктом 101.5. ст.101 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.
Таким чином, податковим законодавством встановлено спеціальний строк давності для звернення податкової інспекції до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу, який застосовується імперативно (в силу закону).
Також, судом встановлено, що ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі №360/1403/19 позовну заяву Головного управління ДФС у Сумській області до публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія про стягнення коштів за податковим боргом залишено без розгляду.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку відхилити грошові вимоги Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Сумській області до боржника Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» у загальному розмірі 120962 грн 97 коп.
Податкові зобов`язання, самостійно визначені боржником у податкових деклараціях вважаються узгодженими з дати подання такої декларації до контролюючого органу, не можуть бути оскаржені та мали бути сплачені у строки, визначені Податковим кодексом України.
Однак доказів виконання боржником зазначених вище обов`язків зі сплати податкових зобов`язань матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Адміністратор за випуском облігацій, який діє як конкурсний кредитор, подає заяву з вимогами до боржника з урахуванням вимог статті 93-1 цього Кодексу.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Згідно ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:
1) у першу чергу задовольняються:
вимоги щодо виплати заборгованості з оплати за виконані роботи та/або надані послуги, а також інші кошти, належні гіг-спеціалістам за гіг-контрактами, укладеними згідно із Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;
вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;
вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;
вимоги кредиторів за договорами страхування;
витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;
витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;
2) у другу чергу задовольняються:
вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);
3) у третю чергу задовольняються:
вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);
вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;
4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;
5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;
6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.
Зважаючи на те, що 15.05.2020 оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, а заява з грошовими вимогами до боржника від Головного управління ДПС у Сумській області надійшла до суду 17.06.2020, суд дійшов висновку, що вимоги заявлені протягом встановленого строку є конкурсними та підлягають визнанню у встановленому вище розмірі та включенню до реєстру в порядку відповідної черговості.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених грошових вимог Головного управління ДПС у Сумській області до боржника у загальному розмірі 448951 грн 53 коп., в тому числі:
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги третьої черги - 444747 грн 53 коп.
Керуючись ст. ст. 9, 45, 46, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-235, 240 ГПК України, суд
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги третьої черги - 7397 грн 04 коп.
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги шостої черги (пеня) 3606 грн 46 коп.
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги третьої черги (основний платіж з ПДВ)- 9517882 грн 32 коп.;
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги третьої черги (орендна плата з юридичних осіб)- 140479 грн 19 коп.
6. Визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Сумській області (ідентифікаційний код 43144399) до боржника - Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (ідентифікаційний код 05839888) у розмірі 448951 грн 53 коп., в тому числі:
- вимоги першої черги (судові витрати) - 4204 грн 00 коп.;
- вимоги третьої черги - 444747 грн 53 коп.
7. Грошові вимоги Головного управління ДПС у Сумській області (ідентифікаційний код 43144399) до боржника - Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (ідентифікаційний код 05839888) у загальному розмірі 120962 грн 97 коп. відхилити.
8. Розпоряднику майна внести грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.02.2025.

Суддя Сергій МАСЛОВСЬКИЙ