СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Харків Справа № 922/2329/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Плахов О.В. , суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Соляник Н.В.

за участю представників сторін:

позивача Батіг В.В.

третьої особи - не з`явився

відповідача - Нікітенко Д.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги АТ «УКРПОШТА» (вх. № 2949Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі № 922/2329/24 (повний текст якого складено та підписано 21.11.2024 в приміщенні господарського суду Харківської області суддею Лавровою Л.С.)

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, Україна, Харківська обл., місто Харків, Майдан Конституції, будинок, 16, ідентифікаційний код особи 14095412)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Харківська міська рада (61003, Україна, Харківська обл., місто Харків, Майдан Конституції, будинок, 7, ідентифікаційний код особи 04059243)

до Акціонерного товариства «УКРПОШТА» (01001, Україна, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок, 22, ідентифікаційний код особи 21560045)

про стягнення безпідставно збережених коштів, 3% річних та інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернулося до господарського суду Харківської області із позовом до Акціонерного товариства УКРПОШТА про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 51 721,84 грн з яких: - орендна плата у сумі 47 980,52 грн за період 09.07.2022 31.05.2024; - 3% річних у сумі 1 297,02 грн за період 16.07.2022 31.05.2024; - інфляційні втрати у сумі 2 444,30 грн за період липень 2022 р. травень 2024р.

Позов обґрунтовує тим, що після закінчення 01.07.2022 строку дії укладеного сторонами договору Договір позички № 1896 від 01.08.2019 Харківською міською радою позитивних рішень щодо продовження строку дії цього Договору в порядку пункту 5.2. Договору в подальшому не приймалось, а тому строк дії цього Договору закінчився 01.07.2022 відповідно до п. 5.1. Договору. Також позивач зазначив, що з 01.02.2022 введено в дію Закон України Про оренду державного та комунального майна від 03.10.2019 № 157-ІХ, відповідно до ч. 2 ст. 9 якого забороняється передача державного або комунального майна в безоплатне користування або позичку. Відповідач, всупереч п. 3.1.7. Договору, не повернув позивачу за актом приймання-передачі передане в позичку майно протягом 7 днів із моменту припинення дії Договору. Отже, за висновком позивача, після 08.07.2022 у відповідача відсутні правові підстави для безоплатного користування нежитловими приміщеннями як на підставі умов Договору позички, так і на підставі Закону, а отже відповідач зберіг (набув) за рахунок позивача кошти, які мав би сплатити за користування зазначеними нежитловими приміщеннями, у зв`язку з чим з нього відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу підлягають стягненню безпідставно збережені кошти у розмірі 47 980,52 грн. (розмір орендної плати за період з 09.07.2022 31.05.2024), а також в порядку статті 625 Цивільного кодексу - 3% річних у сумі 1 297,02 грн за період 16.07.2022 31.05.2024 та інфляційні втрати у сумі 2 444,30 грн. за період липень 2022 р. травень 2024р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі № 922/2329/24 задоволено позовні вимоги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Стягнуто з Акціонерного товариства УКРПОШТА (01001, Україна, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок, 22, ідентифікаційний код особи 21560045) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, Україна, Харківська обл., місто Харків, Майдан Конституції, будинок, 16, ідентифікаційний код особи 14095412) безпідставно збережені кошти у розмірі 47 980,52 грн, три відсотки річних - 1 297,02 грн, інфляційні втрати - 2 444,30 грн та 2 422,40 грн судового збору.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд погодився із доводами позивача щодо наявності достатніх правових підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 47 980,52 грн за період 09.07.2022 31.05.2024; 3% річних у сумі 1 297,02 грн за період 16.07.2022 31.05.2024 та інфляційних втрат у сумі 2 444,30 грн. за період липень 2022 р. травень 2024р.

При цьому місцевий господарський суд зазначив про те, що:

- відповідачем не було повернуто в порядку пункту 5.2 Договору позички надане йому позивачем за даним договором майно і, враховуючи закінчення строку дії Договору 01.07.2022, подальше користування відповідачем нерухомим майном відбувається за відсутності належних правових підстав;

- розмір позовних вимог визначений позивачем саме з розрахунку орендної плати за користування таким майном згідно з Порядком передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 та становить 47 980,52 грн, а саме: за період з 09.07.2022 до 31.07.2022 1 290,42 грн; за серпень-грудень 2022 року 1 739,26 грн; за січень-грудень 2023 року 2 201,90 грн; за січень-травень 2024 року 2 314,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України;

- розрахунки позивача по нарахуванню 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що також підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, АТ УКРПОШТА звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі № 922/2329/24 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати за подання апеляційної скарги просить покласти на позивача.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що:

- задоволення вимоги про повернення безпідставно збережених коштів, які відповідач мав сплатити за користування нежитловими приміщеннями після спливу терміну дії договорів позички, є необґрунтованою у зв`язку з тим, що фактично майно не поверталося власнику, акти повернення майна сторонами не підписувалися, так як обидві сторони на підставі п. 5 Постанови КМУ від 27.05.2022 № 634 вважали договори позички продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стан;

- враховуючи вимоги статті 827 Цивільного кодексу України, до договору позички мали бути застосовані положення глави 58 цього Кодексу, якою регулюються відносини найму (оренди) майна;

- пункт 5 Постанови № 634 встановлює загальне правило: договори оренди автоматично продовжуються до кінця воєнного стану в країні та ще на 4 місяці і виключеннями з цього правила є лише два випадки: 1) коли балансоутримувач повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження такого договору за 30 к.д. до дати завершення його строку дії з підстав, визначених статтею 19 Закону України № 157- IX; 2) продовження договору відбулось за результатами аукціону, який було опубліковано до дати набуття чинності Постановою № 634, тобто до 01.06.2022 (в такому разі орендар мав право укласти договір оренди з переможцем такого аукціону);

- позивач за період з моменту припинення дії договорів позички та до 24.08.2023 не звертався до відповідача з вимогою щодо повернення майна та не виставляло рахунки за користування майном тощо;

- позивач в односторонньому порядку не відмовлявся від договору позички та не зазначав, що договір буде розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України;

- враховуючи положення статей 2, 6 Закону України від 23 вересня 1997 року № 540/97-ВР «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», а також пункту 10 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, та пункту 8 Методики розрахунку орендної плати за майно, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням Харківської міської ради від від 23.12.2011 № 566/11, відповідач, здійснюючи підтримку засобів масової інформації шляхом розповсюдження періодичних друкованих видань, має право на отримання в оренду комунального майна на тих самих умовах, що й бюджетні установи, тобто зі сплатою оренди в розмірі 1 грн на рік.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.01.2025, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ УКРПОШТА (вх. № 2949Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі № 922/2329/24 та призначено справу до розгляду на 11.02.2025 о 10:00 год.

Також зазначеною ухвалою встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 01.01.2025 отримано всіма учасниками справи 01.01.2025 о 18:20, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку учасникам справи електронного листа (ухвали Східного апеляційного господарського суду від 01.01.2025 у даній справі).

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже ухвала Східного апеляційного господарського суду від 01.01.2025 вважається врученою учасникам справи, в тому числі позивачу та третій особі, 02.01.2025, відповідно, останнім днем для подання відзивів на апеляційну скаргу для позивача та третьої особи є 17.01.2025 включно.

Позивач 16.01.2025, тобто у встановлений судом строк, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що :

- норми глав 58 (оренда), 60 (позичка) ЦК України, в тому числі ч. 3 ст. 827 ЦК України, не підлягають застосуванню до правовідносин оренди комунального майна, які врегульовані спеціальним Законом № 157-ІХ (Законом № 2269-ХІІ до 01.02.2020) і, аналогічно, до правовідносин з позички не підлягають застосуванню спеціальні нормативно-правові акти, що регулюють оренду комунального майна Закон № 157-ІХ і Закон № 2269-ХІІ (до 01.02.2020), водночас, положення ч. 3 ст. 827 ЦК України, на які посилається відповідач, відсилають до застосування положень глави 58 ЦК України, а не Закону № 157-ІХ, який, як вже було зазначено, має перевагу над ЦК України;

- порядок продовження договору оренди, передбачений ст. 18 Закону № 157-ІХ, не підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі Договору позички і, аналогічно, автоматичне продовження деяких договорів оренди комунального майна на період дії воєнного стану, передбачене п. 5 Постанови, також, не підлягає застосуванню щодо продовження строку дії Договору позички, отже строк дії Договору позички сплив 01.07.2022 відповідно до п. 5.1. цього Договору;

- відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача зберіг у себе кошти, які мав би сплатити за користування нежитловими приміщеннями після 08.07.2022, а тому кошти у розмірі орендної плати за фактичне користування відповідачем нерухомим майном (нежитловими приміщеннями) після 08.07.2022 без належних на те правових підстав підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України;

- Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, втратила чинність 19.06.2021, а Методика розрахунку орендної плати за майно, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова та пропозиції її розподілу, затверджена рішенням Харківської міської ради від 23.12.2011 № 566/11 , втратило чинність 01.10.2017, отже, враховуючи ч. 2 ст. 17 Закону № 157-ІХ, який введений в дію 01.02.2020, правові підстави для застосування для відповідача орендної плати в розмірі 1 грн на рік наразі відсутні.

В судове засідання 11.02.2025 з`явився представник відповідача, який підтримав апеляційну скаргу та представник позивача, який проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи в судове засідання 11.02.2025 не з`явився та не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк. Про дату час та місце проведення судового засідання третя особа була повідомлена належним чином, про що вже зазначалося вище.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, у справі достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідача в даному судовому засіданні за відсутністю представника третьої особи.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Харківської міської ради № 1623/19 від 19.06.2019 було затверджено Перелік об`єктів, які передаються в безоплатне користування за договором позички, в тому числіі нежитлові приміщення, які підлягають передачі у безоплатне користування АТ Укрпошта строком на 2 роки та 11 місяців.

На підставі вищевказаного рішення Харківської міської ради між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, позичкодавцем, та Акціонерним товариством Укрпошта, користувачем, було укладено Договір позички № 1896 від 01.08.2019, за умовами пунктів 1.1.-1.3 якого позичкодавець передає користувачу майно, зазначене у п. 1.2. Договору, у безоплатне користування на умовах, викладених у цьому Договорі, строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців для розміщення відділення поштового зв`язку.

Передачу майна за Договором було оформлено Актом приймання-передачі, підписаним сторонами та скріпленим їхніми печатками, який є додатком до Договору.

Згідно з пунктом 5.1. Договору цей Договір діє з 01.08.2019 до 01.07.2022.

Відповідно до пункту 5.2. Договору цей Договір може бути продовжений на новий термін тільки за умови позитивного рішення сесії Харківської міської ради.

Згідно з пунктом 3.1.7. Договору протягом 7 днів із моменту прийняття рішення про ліквідацію користувача, припинення дії або дострокового розірвання Договору користувач повинен повернути актом передане майно позичкодавцю у тому ж стані, в якому це майно йому передавалося, з урахуванням нормального зносу майна.

Як вказує позивач, оскільки рішень про продовження строку дії Договору Харківська міська рада не приймала, то строк дії Договору закінчився 01.07.2022 відповідно до п. 5.1. Договору, і відповідач відповідно до п. 3.1.7 Договору був зобов`язаний повернути позивачу передане йому за Договором майно до 08.07.2022, то подальше користування відповідачем майном відбувалося за відсутності належних правових підстав.

При цьому, на думку позивача, відповідач за рахунок позивача зберіг (набув) кошти, які мав би сплатити за користування нежитловими приміщеннями, які були передані згідно з Договором та не були своєчасно повернуті і зазначені безпідставно збережені кошти підлягають стягненню з відповідача на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Розмір коштів, які за висновком позивача безпідставно збережені відповідачем, визначений позивачем з розрахунку орендної плати за користування таким майном згідно з Порядком передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 та становить 47 980,52 грн, а саме: за період з 09.07.2022 до 31.07.2022 1 290,42 грн; за серпень-грудень 2022 року 1 739,26 грн; за січень-грудень 2023 року 2 201,90 грн; за січень-травень 2024 року 2 314,20 грн.

Також позивачем на вищезазначену суму нараховано відповідачу до сплати в порядку статті 625 Цивільного кодексу 3% річних у сумі 1 297,02 грн за період 16.07.2022 31.05.2024 та інфляційні втрати у сумі 2 444,30 грн. за період липень 2022 р. травень 2024р.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Місцевий господарський суд повністю погодився із доводами позивача та дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Однак колегія суддів не може погодитися із таким висновком господарського суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до частин 1.1 статті 827 Цивільного кодексу України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.

Частиною 3 даної статті встановлено, що до договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.

Статтею 764 Цивільного кодексу України (яка входить до глави 58 цього Кодексу і підлягає застосуванню до відносин позички) встановлено, що якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як свідчать матеріали справи, після закінчення строку дії Договору позички 01.07.2022 відповідач продовжував користуватися переданими йому у позичку приміщеннями, тоді як від позивача не надходило жодних заперечень щодо такого користування.

Отже, враховуючи вищезазначені норми, Договір позички поновив свою дію у зв`язку із подальшим користуванням відповідачем переданим за договором майном після закінчення строку договору та відсутністю жодних заперечень позичкодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Місцевий господарський суд, вказуючи на користування відповідачем переданим у позичку майном за відсутності достатніх правових підстав, виходив з того, що строк дії Договору позички припинився і відсутні підстави для його продовження, так як відсутнє позитивне рішення позичкодавця про це, проте суд першої інстанції залишив поза увагою обставину продовження договірних відносин в силу іншого правового інституту поновлення договору, яке за певних підстав (подальше користування відповідачем об`єктом позички та відсутність заперечень позичкодавця протягом 30 днів після закінчення строку договору) відбувається автоматично та не потребує жодних окремих рішень позичкодавця.

Щодо тверджень позивача у відзиві на апеляційну скаргу про перевагу спеціального закону у сфері оренди державного і комунального майна - Закону № 157-ІХ над положеннями Цивільного кодексу України, то колегія суддів не може погодитися із такими твердженнями, зважаючи на таке.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 зробила правові висновки щодо пріоритетності норм Цивільного кодексу над спеціальним законом із новими вимогами, який прийняли пізніше, у цій ситуації не застосовується колізійний принцип lex posterior derogat priori (лат. «пізніший закон скасовує попередній»).

Крім того, в зазначеній постанові містяться посилання на Рішення Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі N 5-рп/2012, в якому вказано: "Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року N 4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу".

Також слід зазначити, що з початком воєнного стану було запроваджено Постанову КМУ від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» для регулювання процесів оренди комунального й державного майна на цей період.

Так, пунктом 5 цієї Постанови встановлено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону.

Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.

Отже пунктом 5 Постанови № 634 встановлено правило: договори оренди автоматично продовжуються до кінця воєнного стану в країні та ще на 4 місяці і виключеннями з цього правила є лише два випадки: 1) коли балансоутримувач повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження такого договору за 30 к.д. до дати завершення його строку дії з підстав, визначених статтею 19 Закону України № 157- IX; 2) продовження договору відбулось за результатами аукціону, який було опубліковано до дати набуття чинності Постановою № 634, тобто до 01.06.2022 (в такому разі орендар мав право укласти договір оренди з переможцем такого аукціону).

Разом з цим, ані балансоутримувач не повідомляв ані позивачу, ані відповідачу про непродовження такого договору за 30 к.д. до дати завершення його строку дії з підстав, визначених статтею 19 Закону України № 157- IX. Також жодного продовження Договору позички на аукціоні не відбулося, оскільки його взагалі було укладено в позаконкурентному порядку, тобто без проведення аукціону.

Отже в даному випадку відсутні обставини, які є виключенням для застосування пункту 5 Постанови № 634, а тому Договір позички продовжує свою дію також і в силу положень даної постанови.

Дана постанова як акт органу виконавчої влади є по суті імперативною нормою, яка носить обов`язковий характер для учасників відповідних правовідносин, не зважаючи на її нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

Так, у постанові від 19.04.2024 у справи №911/1359/22 Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду викладено, зокрема, наступні висновки щодо імперативного характеру постанов органів виконавчої влади :

«Підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) - це імперативна норма, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

Отже, Об`єднана палата дійшла висновку про те, що виконавчий орган, який в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, може приймати загальнообов`язкові норми, які підлягають виконанню учасниками обороту.

Зважаючи на викладене, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що відповідач після 08.07.2022 і протягом спірного періоду використовував передане йому в позичку майно без належних правових підстав, у зв`язку з чим суд першої інстанції безпідставно застосував в даному випадку положення статті 1212 Цивільного кодексу України та стягнув з відповідача в порядку даної норми 47 980,52 грн.

Отже позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 47 980,52 грн. безпідставно збережених коштів задоволенню не підлягає.

Оскільки позовна вимога про стягнення з відповідача 47 980,52 грн. не підлягає задоволенню, то не підлягають задоволенню і похідні від неї позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1 297,02 грн. та інфляційних втрат у сумі 2 444,30 грн.

Отже місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, неповністю дослідив обставини, які мають значення для справи, порушив норми матеріального права, у зв`язку з чим зазначене рішення підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення, яким в позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АТ «УКРПОШТА» (вх. № 2949Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі № 922/2329/24 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.11.2024 у справі № 922/2329/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з УПРАВЛІННЯ КОМУНАЛЬНОГО МАЙНА ТА ПРИВАТИЗАЦІЇ ДЕПАРТАМЕНТУ ЕКОНОМІКИ ТА КОМУНАЛЬНОГО МАЙНА ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (61003, Україна, Харківська обл., місто Харків, Майдан Конституції, будинок, 16, ідентифікаційний код особи 14095412) на користь Акціонерного товариства «УКРПОШТА» (01001, Україна, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок, 22, ідентифікаційний код особи 21560045) 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.02.2025

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко