ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.02.2025 Справа № 908/379/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Федько Олександра Анатоліївна, розглянувши заяву за вх. №415/08-07/25 від 17.02.2025 Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7», (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 11) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Баранник Михайла Леонідовича, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) грошової заборгованості в розмірі 125 783,06 грн

ВСТАНОВИВ:

17.02.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява від Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 суми 125 783,06 грн, яка складається з:

- 65 628,94 грн заборгованості з оплати орендної плати за період з лютого 2022 по 10 квітня 2024 року, 3 761,87 грн 3% річних, 13 829,99 грн інфляційних втрат, 1 968,87 грн штрафу на рахунок місцевого бюджету;

- 31 215,66 грн заборгованості з оплати орендної плати за період з лютого 2022 по 10 квітня 2024, 1 772,17 грн 3% річних, 6 669,09 грн інфляційних втрат та 936,47 грн штрафу на користь КП «ВРЕЖО №7».

Заява обґрунтована порушенням боржником зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення від 26.10.2006 №1927/05 щодо оплати орендних платежів за період лютий 2022 10.04.2024. У зв`язку з порушенням боржником зобов`язань за вказаним договором, стягувач нарахував та заявив до стягнення з боржника також 3% річних за загальний період прострочення з 21.02.2022 по 12.02.2025, інфляційні втрати за загальний період прострочення з березня 2022 по січень 2025 (включно) та штраф у розмірі 3% від місячного розміру орендної плати.

Розглянувши заяву та докази, подані Комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7», суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Судом встановлено, що у вступній частині заяви про видачу судового наказу не вказано статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців) боржника, що є порушенням п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України. До того ж, заявник зазначив, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП Баранник Михайло Леонідович припинено, про що внесено відповідний запис 26.08.2020 №002004984.

Відповідно до статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Пунктом 16 частини 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

За приписами частини 9 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Водночас у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою, як її права, так і обов`язки за укладеним договорами не припиняються та залишаються за нею як за фізичною особою.

Так, в пункті 73 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 338/180/17 від 05.06.2018 зазначено, що з 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Натомість під час розгляду вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця. Тобто, чинним процесуальним законом не передбачена можливість розгляду судом заяв про видачу судового наказу з вимогами до боржника фізичної особи з огляду на невідповідність суб`єктного складу, що імперативно передбачений частиною 2 статті 41, частиною 3 статті 147 ГПК України.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника, що відповідно до відповіді №1127361 від 18.02.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Баранник Михайло Леонідович, РНОКПП НОМЕР_1 , починаючи з 14.07.2021 має статус фізичної особи-підприємця, про що внесено відповідний запис 000114323.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову КП «ВРЕЖО №7» у видачі судового наказу щодо стягнення з Баранник Михайла Леонідовича заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 26.10.2006 №1927/05 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно ч. 2 ст. 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 148, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7» у видачі судового наказу за заявою вх. № 415/08-07/25 від 17.02.2025 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 суми 125 783,06 грн.

Ухвала підписана 19.02.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її підписання.

Суддя О.А. Федько