ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"11" лютого 2025 р. Справа№ 911/1392/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 11.02.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Приступи Станіслава Леонідовича

на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 (повний текст рішення складено 12.11.2024)

у справі №911/1392/24 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Приступи Станіслава Леонідовича

до Фізичної особи-підприємця Бабаєва Андрія Сергійовича

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Приступа Станіслав Леонідович (далі за текстом - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Бабаєва Андрія Сергійовича (далі за текстом - відповідач) про стягнення 892 233,28 грн попередньої оплати, сплаченої на виконання умов Договору про налаштування та впровадження автоматизованої системи керування складом №20052022/01 від 20.05.2021 (далі за текстом - Договір) та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов Договору в частині виконання робіт, а тому позивач, керуючись частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), просить суд стягнути з відповідача на його користь суму передоплати у заявленому розмірі.

Господарський суд Київської області рішенням від 05.11.2024 у справі №911/1392/24 у задоволенні позову відмовив.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наявних у матеріалах справи доказів, дійшов висновку, що відповідачем доведено факт надання послуг згідно умов укладеного між сторонами Договору, тоді як позивачем під час розгляду справи не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вказані обставини.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/1392/24 та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. За твердженням позивача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у позові, оскільки відповідачем у суді першої інстанції підтверджено факт ведення листування з іншими особами, а не позивачем; надані відповідачем скрін-шоти переписки не стосуються відносин з позивачем; відповідачем не надано суду доказів надсилання актів приймання-передачі. Крім того, акти здачі-приймання робіт (надання послуги) підписані відповідачем не є відповідними первинними документоми у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Приступи Станіслава Леонідовича на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/1392/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 03.12.2024 витребував з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1392/24; відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Приступи Станіслава Леонідовича на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/1392/24.

Матеріали справи №911/1392/24 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 11.12.2024.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 16.12.2024 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Приступи Станіслава Леонідовича на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/1392/24; розгляд апеляційної скарги призначив на 28.01.2025 о 12 год. 15 хв.

Відповідач згідно відзиву на апеляційну скаргу позивача заперечує проти її задоволення, посилаючись на виконання умов Договору, надсилання на електронну адресу позивача рахунків на оплату, які ним оплачені та актів приймання-передачі виконаних послуг.

Суд апеляційної інстанції протокольно 28.01.2025 оголосив перерву до 11.02.2025.

Представник позивача у судовому засіданні 11.02.2025 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/1392/24 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні 11.02.2025 представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/1392/24 залишити без змін.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

20.05.2022 між позивачем, як Замовником, та відповідачем, як Виконавцем укладено Договір (а.с. 9-10), за умовами пункту 1.1 якого, в порядку на умовах, передбачених цим Договором Виконавець зобов`язується виконати роботи по налаштуванню та впровадженню на складі Замовника автоматизованої системи керування складом (далі - Послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Відповідно до пункту 1.2 Договору вид, тривалість, вартість та порядок виконання Послуг визначається Сторонами в кожному конкретному випадку шляхом підписання Додатків, які з моменту підписання становлять невід`ємну частину даного Договору.

Вартість та термін виконання робіт/надання послуг Виконавця погоджується із Замовником по кожному завданню окремо. Перелік завдань, термін їх виконання, а також їх вартість зазначаються у окремих Додатках до Договору (пункт 3.1 Договору).

Порядок та умови оплати за домовленістю Сторін у межах кожного етапу або певного обсягу робіт, що зазначається у відповідних Додатках до Договору, можуть бути наступні. Сто (сто) відсоткова передплата на розрахунковий рахунок Виконавця. Оплата частинами: 50% попередня оплата на розрахунковий рахунок Виконавця після отримання рахунку Замовником; 50% оплата другої частини вартості робіт після виконання робіт та підписання Замовником Акту прийому-передачі робіт (пункт 3.3 Договору).

Згідно з пунктом 4.2 Договору Виконавець зобов`язується розпочати виконання Послуг не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання від Замовника передплати, визначеною пунктом 3.3 цього Договору та доступу до серверу, визначеному у пункті 2.1.1.

Відповідно пунктів 4.4, 4.5 Договору строк виконання відповідних Послуг визначається в кожному окремому випадку в Додатках до цього Договору. Претензії щодо недоліків виконаних послуг пред`являються Замовником в Письмовому вигляді протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання від Виконавця результатів Послуг Замовником та Акту приймання-передачі виконаних послуг. Виправлення та зауваження виконуються Виконавцем за власний рахунок у строки, погоджені Сторонами окремо. У випадку, якщо Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання Акту приймання-передачі від Виконавця не підписав відповідний Акт приймання-передачі та не надав в Письмовому вигляді претензії до якості виконання робіт. Акт приймання-передачі вважається прийнятий Замовником.

Цей Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором та додатками до нього.

Додатком №1 до Договору №20052022/01 від 20.05.2022 сторонами погоджено етапи, тривалість та вартість кожного з етапів, орієнтовні терміни виконання (а.с. 11-13).

Згідно із пунктами 5.1, 5.2 Додатку №1 до Договору Замовник перед початком роботи з відповідним етапом проекту здійснює 50 (п`ятдесяти) відсоткову передплату згідно рахунка, наданого Виконавцем. Після підписання Акта приймання-передачі робіт відповідного етапу проекту Замовник у термін 3 (трьох) робочих днів здійснює 50 (п`ятдесяти) відсоткову оплату згідно рахунку, наданого Виконавцем.

Як зазначає позивач у позові, відповідачем виставлено рахунки на оплату: №15092022/1 від 15.09.2022 на суму 217 135,80 грн, №251022/1 від 25.10.2022 на суму 168 877,77 грн, №14122022/2 від 14.12.2022 на суму 26 825,20 грн, №14122022/1 від 14.12.2022 на суму 208 034,60 грн, №06022023/1 від 06.02.2023 на суму 67 120,00 грн, №06022023/2 від 06.02.2023 на суму 119 818,40 грн, №16052023/1 від 16.05.2023 на суму 42 400,00 грн, №16062023/1 від 16.06.2023 на суму 43 600,00 грн, №15092023/1 від 15.09.2023 на суму 20 021,51 грн (а.с. 20-28).

В свою чергу, позивач на виконання умов Договору здійснив оплату вказаних вище рахунків, що підтверджується платіжними інструкціями №34 від 15.09.2023 на суму 10 010,51 грн, №27 від 15.09.2023 на суму 10 001,00 грн, №29 від 16.06.2023 на суму 22 000,00 грн, №157 від 16.05.2023 на суму 42 400,00 грн, №37 від 06.02.2023 на суму 119 818,40, №38 від 06.02.2023 на суму 67 120,00 грн, №12 від 14.12.2022 на суму 26 825,20 грн, №11 від 14.12.2022 на суму 208 034,60 грн, №2 від 25.10.2022 на суму 168 877,77 грн, №1 від 15.09.2022 на суму 217 135,80 грн (а.с. 29-38). Позивачем перераховано відповідачу передоплату у розмірі 892 233,28 грн.

18.04.2024 відповідач звернувся до позивача із повідомленням про розірвання Договору на підставі пункту 7.3 Договору та направив на адресу позивача акти №44 від 10.04.2023, №43 від 10.04.2023, №42 від 08.04.2023, №41 від 10.04.2023, №23 від 22.12.2022, №22 від 22.12.2022, №21 від 14.10.2022 (а.с. 19).

У відповідь позивач листом від 26.04.2024 відмовив відповідачу щодо розірвання Договору, посилаючись на закінчення строку його дії, невиконання відповідачем умов Договору у частині надання послуг, внаслідок чого позивач просив відповідача повернути суму передоплати (а.с. 14-15). На доказ направлення позивач надав суду копії поштового опису, накладної та витяг з сайту Укрпошта про поштове відправлення №243 (а.с. 16-18).

Спір виник через невиконання відповідачем умов Договору в частині надання послуг, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму передоплати у заявленому у позові розмірі.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 846 ЦК України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За положеннями статті 193 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Отже, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина 1 статті 253 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами укладено Договір та Додаток №1 до нього, яким визначено етапи, тривалість та вартість кожного з них. При цьому копії Договору та Додатку, які подані позивачем до позову, підписані лише з боку відповідача.

Згідно положень частини статті 207 ЦК України (у редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У процесі розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем подано суду Договір та Додаток до нього, підписаний обома сторонами (а.с. 72-75, 76-81).

Умовами Договору та Додатку до нього сторони погодили, що Замовник перед початком роботи з відповідним етапом проекту здійснює 50 (п`ятдесяти) відсоткову передплату згідно рахунка, наданого Виконавцем.

Відповідачем виставлено рахунки на оплату: №15092022/1 від 15.09.2022 на суму 217 135,80 грн, №251022/1 від 25.10.2022 на суму 168 877,77 грн, №14122022/2 від 14.12.2022 на суму 26 825,20 грн, №14122022/1 від 14.12.2022 на суму 208 034,60 грн, №06022023/1 від 06.02.2023 на суму 67 120,00 грн, №06022023/2 від 06.02.2023 на суму 119 818,40 грн, №16052023/1 від 16.05.2023 на суму 42 400,00 грн, №16062023/1 від 16.06.2023 на суму 43 600,00 грн, №15092023/1 від 15.09.2023 на суму 20 021,51 грн (а.с. 20-28).

В свою чергу, позивач на виконання умов Договору здійснив оплату вказаних вище рахунків, що підтверджується платіжними інструкціями №34 від 15.09.2023 на суму 10 010,51 грн, №27 від 15.09.2023 на суму 10 001,00 грн, №29 від 16.06.2023 на суму 22 000,00 грн, №157 від 16.05.2023 на суму 42 400,00 грн, №37 від 06.02.2023 на суму 119 818,40, №38 від 06.02.2023 на суму 67 120,00 грн, №12 від 14.12.2022 на суму 26 825,20 грн, №11 від 14.12.2022 на суму 208 034,60 грн, №2 від 25.10.2022 на суму 168 877,77 грн, №1 від 15.09.2022 на суму 217 135,80 грн (а.с. 29-38). Позивачем перераховано відповідачу передоплату у розмірі 892 233,28 грн.

Таким чином, сторони погодили, що Договір та Додаток до нього є укладеними. При цьому виставлення відповідачем позивачу рахунків на оплату та сплата останнім грошових коштів, учасниками справи не заперечується, а тому в силу частини 1 статті 75 ГПК України такі обставини не підлягають доказуванню, оскільки визнаються учасниками справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 ГПК України).

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач посилається на виконання ним умов Договору шляхом виконання і розміщення результатів робіт на сервері позивача.

На доказ виконання умов Договору відповідач надав суду Акти наданих послуг №01 від 15.09.2022 на суму 217 135,08 грн, підписаний позивачем та відповідачем (а.с. 82), №02 від 29.11.2022 на суму 420 773,50 грн (а.с. 83), №03 від 06.02.2023 на суму 53 785,20 грн (а.с. 84), №43 від 10.04.2023 на суму 81 538,40 грн (а.с. 85), №44 від 10.04.2023 на суму 38 280,00 грн (а.с. 86), підписані лише з боку відповідача.

За умовами підпункту 4.5.1 пункту 4.5 Договору у випадку, якщо Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання Акта приймання-передачі від Виконавця не підписав відповідний Акт приймання-передачі та не надав в письмовому вигляді претензії до якості виконаних робіт, Акт приймання-передачі вважається прийнятим Замовником.

Згідно з умовами розділу 2 Договору Замовник зобов`язується, зокрема, прийняти результати послуг, які належно виконані Виконавцем відповідно до умов цього Договору та відповідно Додатку до нього; своєчасно проводити розрахунки згідно цього Договору та Додатку; протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту належного виконання послуг та передачі їх на затвердження Замовнику, розглянути та у випадку відсутності зауважень - затверджувати надані Послуги шляхом підписання Акта приймання-передач виконаних послуг або письмово надавати мотивовані зауваження щодо необхідності внесення виправлень та/або доповнень до наданих матеріалів; протягом 5(п`яти) робочих днів, з моменту належного виконання послуг та надання Виконавцем Акта приймання-передачі виконаних робіт, при відсутності зауважень, затвердити та підписати його та передати 1 (один) екземпляр Акта Виконавцю.

Згідно із пунктами 5.1, 5.2 Додатку №1 до Договору Замовник перед початком роботи з відповідним етапом проекту здійснює 50 (п`ятдесяти) відсоткову передплату згідно рахунка, наданого Виконавцем. Після підписання Акта приймання-передачі робіт відповідного етапу проекту Замовник у термін 3 (трьох) робочих днів здійснює 50 (п`ятдесяти) відсоткову оплату згідно рахунку, наданого Виконавцем.

Як зазначено відповідачем, листування між ним і позивачем відбувалося засобами електронної пошти, шляхом надсилання електронних листів з поштової скриньки відповідача та через месенджер Viber контактним особам, що були визначені позивачем. Всі рахунки, які були оплачені позивачем та акти наданих послуг направлялись на електронну пошту, інші засоби зв`язку між сторонами, зі слів відповідача, відсутні.

В той же час, Договір не містить адрес електронної пошти сторін, погоджених сторонами для листування під час виконання Договору.

Відповідачем у відзиві на позов зазначено, що він листом від 25.10.2022 направив рахунок №25102022/1 від 25.10.2022 на суму 168 788,77 грн за: «Етап 0 - 50% (п`ятдесят) відсотків передплати. «Адаптація системи для безграничної кількості користувачів при роботі з Сервером на робочих столах та ТСД. та Етап 3 - 50% (п`ятдесят) відсотків передплати «Реліз процесів, відбору, поповнення (за потреби), Інвентаризації»»; отримувач Олександр Чорний - ; скрін-шот направлення на електронну пошту міститься у тексті відзиву на позов.

Листом від 14.12.2022 направив рахунок №14122022/2 від 14.12.2022 на суму 26 960,00 грн за: «Етап 0 - 50% (п`ятдесят) відсотків передплати. "Реліз процесів відвантаження.», рахунок №14122022/1 від 14.12.2022 в сумі 209 080,00 грн за: «Етап 0 - 50% (п`ятдесят) відсотків післясплати. "Адаптація системи для безграничної кількості користувачів при роботі з Сервером на робочих столах та ТСД.", Етап 2 - 50% (п`ятдесят) відсотків післясплати. "Інтеграція по процесах інвентаризації, звірки баз, списання, переміщення між підрозділами, відгрузки. Фінальне параметризування складу перед запуском." та Етап 3 -50% (п`ятдесят) відсотків післясплати "Реліз процесів, відбору, поповнення (за потреби), Інвентаризації"»; отримувач Олександр Чорний - (а.с. 115).

Листом від 16.02.2023 направив рахунок №06022023/1 від 06.02.2023 на суму 67 120,00 грн за: «Етап 2 - 50% (п`ятдесят) відсотків післясплати. "Інтеграція по процесах інвентаризації, звірки баз, списання, переміщення між підрозділами, відгрузки. Фінальне параметризування складу перед запуском." та Етап 4 - 50% (п`ятдесят) відсотків післясплати. "Реліз процесів відвантаження."», рахунок №060220223/2 від 06.02.2023 на суму 119 818,40 грн за: «Етап 5 - 50% (п`ятдесят) відсотків передплати. "Підготовка складу, процесів, та персоналу для впровадження та Етап 6 - 50% (п`ятдесят) відсотків передплати. "Впровадження на складі м. Дніпро з навченою командою Замовника спільно"», акт надання послуг №02 від 29.11.2022 на суму 420 773,50 грн, за надані послуги; «Інформаційно-консультаційні послуги по етапу №0 Договір №20052022/01 про налаштування та впровадження автоматизованої системи керування складом: "Адаптація системи для безграничної кількості користувачів при роботі з Сервером на робочих столах та ТСД.", Інформаційно-консультаційні послуги по етапу №2 Договір № 20052022/01 про налаштування та впровадження автоматизованої системи керування складом: "Інтеграція по процесах інвентаризації, звірки баз, списання, переміщення між підрозділами, відгрузки. Фінальне параметризування складу перед запуском." та Інформаційно-консультаційні послуги по етапу №3 Договір № 20052022/01 про налаштування та впровадження автоматизованої системи керування складом: «Реліз процесів, відбору, поповнення (за потреби), Інвентаризації», акт надання послуг №03 від 06.02.2023 на суму 53 785,20 грн за надані послуги: «Інформаційно-консультаційні послуги по етапу №3 Договір №20052022/01 про налаштування та впровадження автоматизованої системи керування складом; «Реліз процесів, відбору, поповнення (за потреби), Інвентаризації». Отримувач - (а.с. 116).

Листом від 01.03.2023 повторно надіслав рахунок №06022023/1 від 06.02.2023 року на суму 67 120,00 грн, рахунок №060220223/2 від 06.02.2023 на суму 119 818,40 грн, акт надання послуг №02 від 29.11.2022 на суму 420 773,50 грн, акт надання послуг №03 від 06.02.2023 на суму 53 785,20 грн. Отримувач - ; скрін-шот направлення на електронну пошту міститься у тексті відзиву на позов.

З матеріалів даної справи вбачається, що Акт надання послуг №01 від 15.09.2022 на суму 217 135,80 грн підписано відповідачем і позивачем, доказів зворотного матеріали даної справи не містять, проте доказів його оплати за виконані роботи (надані послуги) згідно Акта надання послуг №01 від 15.09.2022 на суму 217 135,80 грн позивачем суд не надано.

Акти надання послуг №01 від 15.09.2022 та №02 від 29.11.2022 надсилались відповідачем двічі 16.02.2023 та 01.03.2023. Акти наданих послуг №44 та №43 від 10.04.2023 по 5 та 6 етапах надіслані відповідачем позивачу листом від 18.04.2024.

Згідно із частинами 1-4 статті 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються у формі документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

У постанові Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №914/1003/21 зазначено, що на відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина 3 статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини 2 статті 73 ГПК України). Сам лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо.

Верховний Суд у постанові від 03.08.2022 у справі №910/5408/21 зазначив, що поняття електронного документа та електронного доказу не є тотожними, оскільки поняття електронного доказу є значно ширшим, та, окрім власне електронних документів, оформлених відповідно до статей 5, 6 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг» включає в себе будь-яку інформацію в цифровій формі, що має значення для розгляду справи, в тому числі повідомлення, відправлені електронною поштою або іншими засобами електронного зв`язку. Електронні повідомлення (електронна пошта) є типовим прикладом електронних доказів, оскільки вони походять з електронного пристрою (комп`ютера або пристрою, схожого на комп`ютер) і містять відповідні метадані.

Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина 3 статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини 2 статті 73 ГПК України). Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Сам лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо, у випадку, якщо позивач подає позов у паперовій формі, то електронний лист може бути наданий суду у вигляді відповідної роздруківки. Така роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу (постанови Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №914/1003/21, від 13.10.2021 у справі №923/1379/20).

Верховний Суд неодноразово зазначав, що листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за статтею 7 ЦК (постанови Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №914/2505/17, від 13.10.2021 у справі №923/1379/20).

Переписка у Viber, Skype та інших месенджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах (Верховний Суд у постановах від 17.04.2020 у справі №905/2319/17, від 25.03.2020 у справі №570/1369/17, від 13.07.2020 у справі №753/10840/19, від 27.11.2019 у справі №1540/3778/18).

Отже, наявні у матеріалах даної справи докази свідчать про те, що листування між представниками позивача та відповідача відбувалось шляхом надсилання документів на електронну пошту та у месенджері Viber.

Доводи позивача про те, що листування відповідача відбулось з іншими особами, а не позивачем, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки, як з`ясувалось судом апеляційної інстанції, доменне ім`я «atlantbuddim.kiev.ua» належить ТОВ «Атнлант Буд Схід», кінцевим бенефіціарним власником якого є позивач згідно відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що може свідчити про те, що Чорний Олександр та Шульга Олексій є представниками позивача.

Як слушно зауважив суд першої інстанції, позивачем у позовній заяві зазначено, що передоплату згідно умов Договору ним здійснено на підставі виставлених відповідачем рахунків №15092022/1 від 15.09.2022 на суму 217 135,80 грн, №251022/1 від 25.10.2022 на суму 168 877,77 грн, №14122022/2 від 14.12.2022 на суму 26 825,20 грн, №14122022/1 від 14.12.2022 на суму 208 034,60 грн, №06022023/1 від 06.02.2023 на суму 67 120,00 грн, №06022023/2 від 06.02.2023 на суму 119 818,40 грн, №16052023/1 від 16.05.2023 на суму 42 400,00 грн, №16062023/1 від 16.06.2023 на суму 43 600,00 грн, №15092023/1 від 15.09.2023 на суму 20 021,51 грн. При цьому позивачем не зазначено, яким чином ним отримано зазначені рахунки та не спростовано твердження відповідача, що такі рахунки були надіслані відповідачем з його електронної адреси - , що може свідчити про те, що оплативши виставлені відповідачем на електронну пошту рахунки на оплату, позивач тим самим підтвердив, що для нього є прийнятним використання електронної пошти для ділового листування з відповідачем.

Відповідно до частин 1-4 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Частиною 4 статті 882 ЦК України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Правова позиція щодо застосування частини 4 статті 882 ЦК України є сталою в судовій практиці Верховного Суду. Так, зокрема, стосовно акта виконаних робіт за договором підряду, підписаного однією стороною, правовий висновок викладено у пункті 6.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/7446/18. Цей висновок полягає в тому, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на Замовника (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №927/414/17).

Таким чином, якщо замовник ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки, які унеможливили прийняття робіт, то нездійснення ним оплати таких робіт є порушенням умов Договору, статей 525,526 ЦК України та статті 193 ГК України (постанови Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, від 15.10.2019 у справі №921/262/18, від 10.10.2023 у справі №914/2059/220).

Доказів звернення позивача до відповідача в порядку пункту 4.5 Договору, яким передбачено, що претензії щодо недоліків виконаних послуг пред`являються Замовником в Письмовому вигляді протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання від Виконавця результатів Послуг Замовником та Акту приймання-передачі виконаних послуг. Виправлення та зауваження виконуються Виконавцем за власний рахунок у строки, погоджені Сторонами окремо, позивачем суду не надано, тоді як відповідачем надано суду докази надсилання засобами електронного зв`язку актів приймання-передачі позивачу.

За загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, оскільки основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як-то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.

Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема не підписання замовником актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.

Процес надання послуг є господарською операцією, у зв`язку з чим, на суб`єктів підприємницької діяльності поширюється обов`язок вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність до уповноважених осіб, що, у свою чергу, є фактичним обґрунтуванням надання виконавцем відповідних послуг замовнику. Усі господарські операції, у тому числі і надання послуг, відображаються в бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Вимоги до первинних документів містяться у частині 2 вказаної норми.

У пункті 10 частини 1 статті 1 названого Закону міститься термін «первинний документ», що означає документ, який містить відомості про господарську операцію.

Акти надання послуг та акти виконаних робіт є первинними документами в силу вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які підтверджують вчинення певної господарської операції, надання послуги, виконання робіт. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.

Оцінка господарських операцій з надання послуг повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих робіт чи послуг у подальшій діяльності підприємства.

Відповідачем на виконання умов Договору для виконання своїх обов`язків залучено третіх осіб, як субпідрядників.

Згідно із частиною 1 статті 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 та пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що Виконавець має право залучити до виконання своїх обов`язків за Договором третіх осіб, при цьому, залишаючись відповідальним перед Замовником за результати їхньої роботи й виконання своїх прийнятих за даним Договором зобов`язань. Виконавець має право залучити субпідрядників для виконання послуг, передбачених цим Договором.

04.11.2022 між відповідачем та ФОП Ченкаловим К.Ю. укладено Договір №04112022 про налаштування та впровадження автоматизованої системи керування складом, за умовами пункту 1.1 якого, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання здійснювати на постійній основі роботи по налаштуванню та впровадженню на складах автоматизованої системи керування складом (далі Послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх (а.с. 87-91). Детальний опис послуг та додаткова інформація зазначені в окремих додатках до цього договору.

Згідно Додатку №1 від 04.11.2022 до Договору №04112022 про налаштування та впровадження автоматизованої системи керування складом від 04.11.2022 (а.с. 92-93) погоджено склад робіт: адаптація системи для безграничної кількості користувачів при роботі з Сервером на робочих столах та ТЗД; інтеграція по процесах інвентаризації, звірки баз, списання, переміщення між підрозділами, відвантаження; фінальне параметризування складу перед запуском; реліз процесів, відбору, поповнення (за потреби), інвентаризації; реаліз процесів відвантаження; підготовка складу, процесів, та персоналу для впровадження; впровадження на складі м. Київ з навченою командою Замовника спільно; впровадження на 2-му складі «Днепр» з навченою командою Замовника спільно.

Субпідрядником - ФОП Ченкаловим К.Ю. роботи виконані у повному обсязі, що підтверджується копіями Актів наданих послуг №46 від 25.11.2022 та №40 від 28.11.2022 (а.с. 94, 95), копіями платіжних інструкцій №72 від 28.12.2022 та №5 від 04.06.2024 про сплату відповідачем наданих послуг (а.с. 96-97).

01.12.2022 між відповідачем та ФОП Міроненком Д.С. 01.12.2022 укладено Договір №01122022 про налаштування та впровадження автоматизованої системи керування складом (а.с. 98-101), за умовами пункту 1.1 якого, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання здійснювати на постійній основі роботи по налаштуванню та впровадженню на складах автоматизованої системи керування складом (далі - Послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. Детальний опис Послуги та додаткова інформація зазначений в окремих додатках до цього Договору.

Згідно Додатку №1 від 01.12.2022 до Договору №01122022 про налаштування та впровадження автоматизованої системи керування складом від 01.12.2022 (а.с. 102-104) сторонами визначено обсяг робіт.

Субпідрядником - ФОП Міроненком Д.С. роботи виконані в повному обсязі, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями Актів наданих послуг №02 від 21.12.2022 та №03 від 05.04.2023 (а.с. 105, 106), копіями платіжної інструкції №68 від 21.12.2022 та №65 від 07.04.2023 (а.с. 107-108).

Судом встановлено, що у рахунку на оплату №15092022/1 від 15.09.2022 на суму 217 135,80 грн, в описі Товари (робіт, послуг) зазначено: «Етап 1 - 100 (сто) відсоткова післяплата. «Первинна інтеграція двох систем, налаштування складу, товарів, аналіз даних та бази знань для впровадження найефективнишіх процесів, реалізація процесів прийомки та розміщення».

У рахунку №14122022/1 від 14.12.2022, зазначено: етап 0 - 50% (п`ятдесят відсотків) післяоплата «Адаптація системи для безграничної кількості користувачів при роботі з Сервером на робочих столах та ТСД.; Етап2 - 50% (п`ятдесят відсотків) передоплата «Інтеграція по процесах інвентаризації, звірки баз, списання, переміщення між підрозділами, відгрузки. (Фінальне параметризування складу перед запуском; Етап 3 - 50% (п`ятдесят відсотків) післяоплата «Реліз процесів, відбору, поповнення (за потреби), Інвентаризації».

У рахунку №06022023/1 від 06.02.2023 зазначено: етап 2 - 50% (п`ятдесят) відсотків післяплата «Інтеграція по процесах інвентаризації, звірки баз, списання, переміщення між підрозділами, відгрузки. Фінальне параметризування складу перед запуском та етап 4 - 50% (п`ятдесят) відсотків післяплата «Реаліз процесів відвантаження».

Вказані рахунки на оплату оплачені позивачем, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними інструкціями, в призначенні платежу яких зазначено, що оплата здійснюється саме на підставі вказаних рахунків.

Отже, враховуючи види та обсяги робіт, виконані субпідрядниками на підставі Договору №04112022 про налаштування та впровадження автоматизованої системи керування складом від 04.11.2022 та Договору №01122022 про налаштування та впровадження автоматизованої системи керування складом від 01.12.2022, які визначені Додатками до вказаних Договорів, з яких вбачається, що послуги (роботи) по налаштуванню та впровадженню автоматизованої системи керування складом на підприємстві Замовника (позивача) в межах виконання умов Договору, укладеного між позивачем та відповідачем.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (постанови Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18).

При цьому одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 20.08.2020 у справі №914/1680/18).

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №927/645/19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 21.12.2020 у справі №16/401/17, від 16.02.2021 у справі №927/645/19). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що доводи відповідача із наданими ним доказами на підтвердження виконання робіт в межах Договору, укладеного із позивачем, є більш вірогідними, ніж доводи та надані позивачем докази на підтвердження того, що роботи відповідачем не були виконані.

Відповідно до частини 1 статті 73, статей 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частинами 4, 5 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення ЄСПЛ від 05.02.2009 у справі «Олюджіч проти Хорватії»). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення ЄСПЛ від 03.07.2014 у справі «Мала проти України», від 07 жовтня 2010 року у справі «Богатова проти України»).

Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (рішення ЄСПЛ від 21.03.2000 у справі «Дюлоранс проти Франції», від 07 березня 2006 року у справі «Донадзе проти Грузії»).

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ від 19.04.1994 у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Якщо подані стороною доводи є вирішальними для результату провадження, такі доводи вимагають прямої конкретної відповіді за результатом розгляду (рішення ЄСПЛ від 09.12.1994 у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», від 23.06.1993 у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії»).

Водночас ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні відповіді доводам апелянта із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/1392/24 прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Згідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (позивача).

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Приступи Станіслава Леонідовича на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/1392/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 у справі №911/1392/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу -підприємця Приступу Станіслава Леонідовича.

4. Матеріали справи №911/1392/24 повернути до Господарського суду Київської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені у статтях 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана суддями 21.02.2025.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова