РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2025Справа № 922/3150/24

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес Джі Продакшн»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Нова Трейд»

про стягнення 196 306,59 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Ес Джі Продакшн» (далі - ТОВ «Ес Джі Продакшн», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Нова Трейд» (далі - ТОВ «ТК «Нова Трейд», відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 196 306,59 грн за договором поставки № 24-09 від 24.09.2018.

Позов обґрунтований тим, що відповідач порушив умови указаного договору в частині повної та своєчасної сплати вартості поставленого товару. У позові ТОВ «Ес Джі Продакшн» просить стягнути з відповідача основну заборгованість в сумі 195 936,19 грн та 3% річних у сумі 370,40 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2024 матеріали вказаного позову були передані за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.11.2024 за вказаним позовом було відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що між ТОВ «Ес Джі Продакшн» (постачальник) та ТОВ «ТК «Нова Трейд» (покупець) виникли договірні відносини на підставі договору поставки № 24-09 від 24.09.2018 (далі - договір), за умовами якого позивач передавав у власність відповідачу товар, а відповідач приймав такий товар та зобов`язувався його оплатити.

Зазначений договір у матеріалах справи відсутній, водночас, позивач пояснив, що договір поставки № 24-09 від 24.09.2018 був втрачений ним у 2022 році під час бойових дій, що відбувалися на території м. Харкова через збройну агресію Російської Федерації проти України.

Разом з тим з наданих позивачем первинних документів, складених на виконання вищевказаного договору, вбачається, що сторони вчинили ряд юридично значимих дій для досягнення домовленості про поставку товару.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України).

Так, судом встановлено, що на виконання договору поставки сторони склали товарно-транспортні накладні № ТТН-4065 від 17.12.2021, № ТТН-286 від 28.01.2022, а також підписали видаткові накладні № ЕС-00004065 від 17.12.2021 на суму 119 240,28 грн та № ЕС-00000286 від 28.01.2022 на суму 121 212,91 грн.

Зазначені докази свідчать, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 240 453,19 грн.

Проте відповідач свої зобов`язання зі сплати вартості товару виконав неналежним чином, поставлений за договором товар сплатив частково. Отже у відповідача виникла заборгованість зі сплати вартості поставленого товару на суму 195 936,19 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч. 1 ст. 664 ЦК України).

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріали справи свідчать, що 08.08.2024, з метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості в сумі 195 936,19 грн, однак, відповіді та задоволення на вказану претензію не отримав.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 вказаної статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач доказів, які б свідчили про належну оплату поставленого товару суду не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Ес Джі Продакшн» про стягнення основної заборгованості в сумі 195 936,19 грн є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 370,40 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню 3 % річних у сумі 370,40 грн, тобто у заявленій позивачем сумі.

Отже позов ТОВ «Ес Джі Продакшн» суд задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес Джі Продакшн» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Нова Трейд» про стягнення 196 306,59 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Нова Трейд» (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 2, ідентифікаційний код 38820583) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес Джі Продакшн» (61106, м. Харків, пр. Героїв Харкова, буд. 274-В, ідентифікаційний код 37394634) заборгованість у сумі 195 936 (сто дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн 19 коп., 3% річних у сумі 370 (триста сімдесят) грн 40 коп. та судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Повний текст рішення складений 14 лютого 2025 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення

Суддя Головіна К. І.