ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

18 лютого 2025 р. Справа № 902/172/23

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Полотнянко Б.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" ()

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемешівка Агро Плюс" ()

про банкрутство

за участю :

арбітражний керуючий Плесюк О.С. (в режимі відеоконференцзв`язку)

від ТОВ "Кроп-Інкріс" : Шевцов П.В. (в режимі відеоконференцзв`язку)

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа № 902/172/23 за заявою ТОВ "Суффле Агро Україна" до ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" про банкрутство.

Ухвалою суду від 18.05.2023 року відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Лемешівка Агро Плюс". Введено процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Плесюка О.С..

23.05.2023 року здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" на офіційному веб-порталі судової влади України та надано строк кредиторам для пред`явлення до суду заяв з грошовими вимогам до боржника 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

12.06.2024 року на електронну адресу суду від ТОВ "Агровіо Україна" надійшла заява б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог в розмірі 1 153 495,57 грн у справі № 902/172/23.

Ухвалою суду від 17.06.2024 року залишено заяву ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/172/23 - без руху. Повідомлено заявника про недоліки, виявлені судом при огляді заяви б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/172/23. Встановлено заявнику строк для усунення недоліків кредиторської заяви - протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали суду про залишення заяви без руху. Зобов`язано ТОВ "Агровіо Україна" надати до суду: докази на підтвердження надсилання боржнику - ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" (вул. Академічна, 16, м. Вінниця, 21000) та арбітражному керуючому Плесюку О.С. (вул. Хрещатик, 195, оф. 219, м. Черкаси, 18000) копії кредиторської заяви б/н від 12.06.2024 року та доданих до неї документів (описи вкладення з зазначенням переліку вкладення до поштового відправлення).

19.06.2024 року до суду від представника ТОВ "Агровіо Україна" надійшла заява б/н від 18.06.2024 року про усунення недоліків.

В подальшому, ухвалою суду від 20.06.2024 року призначено заяву ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог у справі № 902/172/23 до розгляду в судовому засіданні на 28.08.2024 року.

27.08.2024 року від представника ТОВ "Суффле Агро Україна" надійшло заперечення б/н від 27.08.2024 року на заяву ТОВ "Агровіо Україна" з кредиторськими вимогами до боржника у справі № 902/172/23.

28.08.2024 року до суду від арбітражного керуючого Плесюка О.С. надійшло повідомлення № 02-09/967 від 27.08.2024 року про розгляд грошових вимог, в якому зазначено, що для вирішення питання щодо визнання кредиторських вимог ТОВ "Агровіо Україна" наявна необхідність в отриманні додаткових документів договору поставки № 183 від 28.04.2021 року.

Ухвалою суду від 28.08.2024 року призначено заяву ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог у справі №902/172/23 до розгляду в судовому засіданні на 16.09.2024 року.

13.09.2024 року до суду від представника ТОВ "Агровіо Україна" надійшла заява б/н від 12.09.2024 року про усунення недоліків кредиторської заяви б/н від 12.06.2024 р. у справі № 902/172/23 (із додатками).

Водночас, призначене судове засідання на 16.09.2024 року у цій справі не відбулось, у зв`язку з перебуванням матеріалів справи № 902/172/23 у суді апеляційної інстанції.

08.10.2024 року матеріли справи № 902/172/23 надійшли до Господарського суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 09.10.2024 року призначено заяву ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог у справі №902/172/23 до розгляду в судовому засіданні на 21.10.2024 року.

18.10.2024 року до суду від арбітражного керуючого Плесюка О.С. надійшло повідомлення № 02-09/1007 від 17.10.2024 р. про розгляду грошових вимог ТОВ "Агровіо Україна" у справі № 902/172/23.

Разом з цим, судове засідання 21.10.2024 року у цій справі не відбулося, в зв`язку з хворобою та перебуванням судді Тісецького С.С. на лікарняному.

Ухвалою суду від 25.10.2024 року (з урахуванням ухвали від 02.12.2024 року про виправлення описки) заяву ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог у справі № 902/172/23 призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.12.2024 року.

В подальшому, ухвалою суду від 05.12.2024 року призначено заяву ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог у справі № 902/172/23 до розгляду в судовому засіданні на 18.02.2025 року о 10:30 год..

На визначену дату - 18.02.2025 року в судове засідання, яке проведено в режимі відеоконференції з`явилися арбітражний керуючий Плесюк О.С. та представник ТОВ "Кроп-Інкріс".

Також, судом встановлено, що 17.02.2025 року до суду від ТОВ "Суффле Агро Україна" надійшла заява б/н від 17.02.2025 року про проведення судового засідання 18.02.2025 року о 10:30 год. у справі № 902/172/23 за відсутності кредитора та його представника.

18.02.2025 року до суду від представника ТОВ "Агровіо Україна" надійшла заява б/н від 17.02.2025 року про розгляд справи без участі заявника.

Крім цього, 18.02.2025 року до суду від представника ФГ "Лемешівка Агро" надійшло клопотання б/н від 17.02.2025 року про відкладення судового засідання, зокрема, призначеного на 18.02.2025 року о 10:30 год. у справі № 902/172/23 щодо розгляду заяви ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року про визнання кредиторських вимог - на іншу дату, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю представника кредитора.

В судовому засіданні, розпорядник майна поклався на розсуд суду щодо можливості розгляду кредиторської заяви ТОВ "Агровіо Україна" в даному судовому засіданні.

Представник ТОВ "Кроп-Інкріс" вказав за можливе розглядати відповідну кредиторську заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Суд звертає увагу на те, що наведені у клопотанні представника ФГ "Лемешівка Агро" обставини щодо неможливості явки в судове засідання з причини тимчасової непрацездатності представника кредитора, не є підставою для відкладення розгляду справи в розумінні наведених приписів ст. 202 ГПК України.

При цьому, заява ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог, надійшла до суду 12.06.2024 року, а тому в учасників цієї справи було достатньо часу для надання усіх наявних доказів на підтвердження своїх доводів або заперечень з моменту призначення відповідної кредиторської заяви до розгляду (ухвала суду від від 20.06.2024 року по справі № 902/172/23).

Принагідно, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Так, згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім цього, беручи до уваги те, що розгляд заяви ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог, неодноразово призначався ухвалами суду до розгляду та сторони були повідомлені про дату та час проведення судового засідання у цій справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання представника ФГ "Лемешівка Агро" б/н від 17.02.2025 року про відкладення судового засідання у справі № 902/172/23 щодо розгляду заяви ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року про визнання кредиторських вимог - на іншу дату.

Водночас, враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати заяву ТОВ "Агровіо Україна" про визнання кредиторських вимог за наявними матеріалами справи.

В ході розгляду справи, розпорядник майна не заперечив щодо задоволення поданої заяви у новій редакції та повідомив суд, що вважає заявлені вимоги конкурсними.

Представник ТОВ "Кроп-Інкріс" зазначив, що заперечення щодо заяви відсутні та поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, розглянувши заяву ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановив наступне.

Так, за змістом заяви б/н від 12.06.2024 року та наданих доказів, між ТОВ "Агровіо Україна" (Постачальник) та ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" (Покупець) був укладений договір поставки № 183 від 28.04.2021, на таких умовах :

В порядку та на умовах цього Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю продукцію, яка визначається в додатках до Договору (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити Товар (п. 1.1.).

Найменування, асортимент та кількість Товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості та асортименту Товару, перевагу має видаткова накладна (п. 1.2.).

Ціна Товару зазначається у Додатках (Специфікаціях) до цього Договору (п. 2.1.).

Загальна вартість Товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається Додатками (п. 2.2.).

Оплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та Додатками до нього. Датою оплати Товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника (п. 3.1.).

Оплата Покупцем Рахунку відповідно до умов вказаних в Специфікації, яка є Додатком до цього Договору. В разі порушення Покупцем строків оплати Рахунку, зарахування платежів даним Рахунком може здійснюватися Постачальником за Товар відповідно до підписаних Сторонами додатків до Договору та/або видаткових накладних (3.3.).

Товар, що був отриманий Покупцем, в межах цього Договору тільки за видатковою накладною (з посиланням в даній видатковій накладній на цей Договір, без підписання Додатку та без здійснення попередньої оплати), підлягає повній оплаті протягом десяти днів після дати такої видаткової накладної (п. 3.4.).

Умови та строки поставки Товару зазначаються у додатках до цього Договору або у Рахунку на оплату (відповідно до п. 3.2 Договору). При цьому, якщо Сторони не встановили інше, поставка здійснюється на умовах СРТ (Інкотермс 2020) адреса складу Покупця (п.5.1.).

Поставка Товару здійснюється за умови дотримання Покупцем строків та порядку оплати Товару. В разі порушення Покупцем строків чи порядку оплати Товару, Постачальник має право притримати поставку Товару по Договору та/або залишає за собою право зупинити поставку Товару Покупцю в повному обсязі або частково (п. 5.2.).

Перехід права власності на Товар від Постачальника до Покупця, а також приймання Товару по кількості та якості, здійснюється в момент передачі Товару за видатковою накладною, якщо інше окремо не погоджено в додатках. Датою передачі Товару є дата оформлення видаткової накладної, яка підписується представником Покупця. Підпис представника Покупця у видатковій накладній свідчить про отримання Товару Покупцем по кількості відповідно до кількості вказаної у видатковій накладній та по якості відповідно до показників та характеристик, зазначених у документах про якість Товару (п. 5.3.).

При порушенні умов розрахунку по Договору Сторона, що допустила таке порушення сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми порушеного зобов`язання за кожний день прострочення (п. 6.1.).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України за прострочення грошового зобов`язання, розмір процентів встановлюється даним Договором у розмірі десяти відсотків річних (п. 6.6.).

Сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за цим договором здійснюється до повного виконання Стороною зобов`язання, а позовна давність щодо стягнення штрафних санкцій збільшується даним Договором до трьох років (п. 6.7.).

Договір набирає сили з моменту підписання його Сторонами і діє протягом до 31.12.2023 року. При цьому, датою підписання Договору Сторонами є дата, що зазначена нижче назви та вище преамбули Договору (п. 9.1.).

Якщо на дату спливу строку дії Договору існують непогашені грошові зобов`язання та/або несплачені штрафні санкції, платежі за користування чужими грошовими коштами, то в цьому випадку дія Договору автоматично продовжується ще на один рік, а також на наступні роки, якщо вказані зобов`язання залишаються невиконаними в повному обсязі протягом періоду пролонгації (п. 9.2.).

У відповідності до умов договору кредитор (постачальник) поставив боржнику (покупцю):

- згідно Специфікації в Додатку № 11 від 30.03.2022 до договору поставки № 183 від 28.04.2021 р. - добрива та суперзмочувач у визначеному асортименті та кількості на загальну суму 288 747,60 грн;

- згідно Специфікації в Додатку № 12 від 19.08.2022 до договору поставки № 183 від 28.04.2021 р. - добрива та суперзмочувач у визначеному асортименті та кількості на загальну суму 468 599,40 грн.

При цьому, на виконання умов договору поставка товару була здійснена наступним чином :

- по Специфікації в Додатку № 11 від 30.03.2022 : видаткова накладна № РН-0000098 від 08.04.2022 на суму 217 041,60 грн; видаткова накладна № РН-0000117 від 15.04.2022 на суму 71 706,00 грн;

- по Специфікації в Додатку № 12 від 19.08.2022 : видаткова накладна № РН-0000325 від 22.08.2022 на суму 468 599,40 грн; рахунок-фактура № СФ-0000368 від 19.08.2022 року на тотожну суму.

Також, в матеріалах справи наявні товарно-транспортна накладна № РН-0000098 від 08.04.2022 на суму 217 041,60 грн і товарно-транспортна накладна № РН-0000325 від 22.08.2022 на суму 468 599,40 грн.

Поряд з цим, жодних заперечень щодо нестачі, недопоставки товару або рекламацій по якості до кредитора не надходило.

Відповідно до пунктів 3, 5, 8 Cпецифікації в Додатку № 11 від 30.03.2022 р., оплата за Товар здійснюється на підставі цього Договору з зазначенням номеру Додатку (на запит Покупця йому додатково може бути виставлений рахунок на оплату Товару) та перераховується на банківський рахунок Постачальника, що зазначений в Договорі, наступними черговими платежами в строки : 100% вартості Товару, що становить 288 747,60 грн, грошовий еквівалент в USD з ПДВ, становить 9 624,92 USD, оплачується в строк до 13 травня 2022 року.

Поставка Товару, згідно даної Специфікації здійснюється на умовах СРТ (Інкотермс 2020). Строк поставки Товару - до 15.04.2022 року.

Ця Специфікація набирає сили з дати її підписання Сторонами і є невід`ємною частиною вищевказаного Договору.

Згідно пунктів 2, 5, 11 Cпецифікації в додатку номер 12 від 19.08.2022 р., загальна вартість Товару, що постачається за даною Специфікацією, становить чотириста шістдесят вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 40 копійок, у тому числі ПДВ (20%) - 78 099,90 грн.

Умови та строки оплати:

- 50 000,00 грн (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) від загальної вартості Товару, зазначеної в п. 2 даної Специфікації, сплачується Покупцем в строк до 22 серпня 2022 року;

- 418 599,40 грн (чотириста вісімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 40 коп.) від загальної вартості Товару, зазначеної в п. 2 даної Специфікації, сплачується Покупцем в строк до 31 жовтня 2022 року.

Ця Специфікація набирає сили з дати її підписання Сторонами і є невід`ємною частиною вищевказаного Договору.

В рахунок оплати за товар по Додатку № 12 до договору, від боржника 22.08.2022 надійшли кошти в розмірі 50 000,00 грн. Інших оплат по Додатках 11 та 12 до договору від боржника на рахунок кредитора не надходило.

Також, згідно Повернення постачальнику № 1 від 27.10.2022, боржник повернув кредитору Єврокуб на суму 14 400,00 грн, що були поставлені йому згідно Додатку 12 та видаткової накладної № РН-0000325 від 22.08.2022 р..

Крім того, враховуючи п. 4 в Додатку до Договору № 11 від 30.03.2022, між кредитором та боржником було укладено Додаткову угоду № 1 від 13.12.2022 узгодження ціни на Товар до договору поставки від 28.04.2021 № 183 та акт погодження коригування ціни на товар № 1 від 13.12.2022, згідно з якими було відкориговано вартість товару, що був поставлений боржнику по Специфікації в Додатку до Договору № 11 та відповідно до видаткової накладної № РН-0000098 від 08.04.2022 р. і видаткової накладної № РН-0000117 від 15.04.2022 р..

Вказаними Додатковою угодою і актом сторони визначили, що сума вартості товару в розмірі 351 965,80 грн, в т.ч. ПДВ 58 660,97 грн підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок Покупця в строк до 26 грудня 2022 року.

Таким чином, до цього часу боржник остаточно не розрахувався за отриманий товар по договору, а його заборгованість, враховуючи Додаткову угоду № 1 узгодження ціни на Товар до договору поставки від 28.04.2021 № 183 та акт погодження коригування ціни на товар №1 від 13.12.2022, складає 756 165,20 грн.

При цьому, Заявником у кредиторській заяві нараховані та заявлені до визнання 267044,60 грн - пені; 54 358,23 грн - 10 процентів річних; 75 927,54 грн - інфляційних втрат.

Разом з цим, згідно заяви представника ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.09.2024 року про усунення недоліків кредиторської заяви б/н від 12.06.2024 р. у справі № 902/172/23, 10.09.2024 по справі № 902/172/23 Заявником було отримано повідомлення про розгляд грошових вимог від арбітражного керуючого Плесюка О.С., де було зазначено, зокрема, про необхідність надання додаткових документів.

Враховуючи зазначене, а також наявність помилок при здійсненні розрахунків штрафних санкцій, Заявник надав виправлену заяву з вимогами до боржника та наступні додаткові документи: копії специфікацій № № 1-10 та № 13, 14 до Договору поставки №183 від 28.04.2021, копії актів звірки розрахунків, банківська виписка, копія ТТН № РН-0000098 від 08.04.2022 (поставка товару згідно ВН № РН-0000098 від 08.04.2022) та копія ТТН Нова пошта № 8438 (поставка товару згідно ВН № РН-0000117 від 15.04.2022).

Так, згідно долученої до згаданої вище заяви б/н від 12.09.2024 року, заяви з вимогами до боржника б/н від 12.06.2024 р., заборгованість по договору поставки від 28.04.2021 № 183 складає 756 165,20 грн.

При цьому, період прострочення платежу, за який нараховується штрафна санкція - пеня на дату подання позову становить (включно) з 14.05.2022 р. по 17.05.2023 р.. Сума пені за прострочення платежів з урахуванням дат і сум часткових платежів по договору та зміни розміру облікової ставки НБУ: з 04.03.2022 - 10,0%, з 03.06.2022 - 25,0%, з 22.07.2022 - 25,0%, з 09.09.2022 - 25,0%, з 21.10.2022 - 25,0%, з 09.12.2022 - 25,0%, з 27.01.2023 - 25,0%, з 17.03.2023 - 25,0%, з 28.04.2023 - 25,0% складає :

- 147 969,06 грн по Специфікації в Додатку до Договору № 11:

1) по сумі 288 747,60 грн за період з 14.05.2022 по 02.06.2022 (включно) облікова ставка НБУ становить 10,0%, період прострочення становить 20 днів; пеня за вказаний період становить : 288 747,60 грн х (2 х 10,0% : 365) х 20 днів = 3 164,36 грн;

2) по сумі 288 747,60 грн за період з 03.06.2022 по 12.12.2022 (включно) облікова ставка НБУ становить 25,0%, період прострочення становить 193 дні; пеня за вказаний період становить: 288 747,60 грн х (2 х 25,0% : 365) х 193 дні = 76 340,12 грн;

3) по сумі 351 965,80 грн за період з 27.12.2022 по 17.05.2023 (включно) облікова ставка НБУ становить 25,0%, період прострочення становить 142 дні; пеня за вказаний період становить: 351 965,80 грн х (2 х 25,0% : 365) х 142 дні = 68 464,58 грн.

- 109 632,17 грн по Специфікації в додатку до договору № 12:

1) по сумі 404 199,40 грн за період з 01.11.2022 по 17.05.2023 (включно) облікова ставка НБУ становить 25,0%, період прострочення становить 198 днів; пеня за вказаний період становить: 404 199,40 грн х (2 х 25,0% : 365) х 198 днів = 109 632,17 грн.

Всього по Договору: 147 969,06 грн + 109 632,17 грн = 257 601,23 грн.

Також, з врахуванням зобов`язань по оплаті, що встановлені договором, проценти по заборгованості нараховані наступним чином:

1) по сумі 288 747,60 грн за період з 14.05.2022 по 12.12.2022 (включно), що становить 213 днів: ((288 747,60 грн х 10%): 365 днів) х 213 днів = 16 850,20 грн;

2) по сумі 351 965,80 грн за період з 27.12.2022 по 17.05.2023 (включно), що становить 142 дні: ((351 965,80 грн х 10%): 365 днів) х 142 дні = 13 692,92 грн;

3) по сумі 404 199,40 грн за період з 01.11.2022 по 17.05.2023 (включно), що становить 198 днів: ((404 199,40 грн х 10%): 365 днів) х 198 днів = 21 926,43 грн.

Всього: 16 850,20 грн. + 13 692,92 грн + 21 926,43 грн = 52 469,55 грн.

Крім цього, розрахунок суми інфляційних втрат здійснюється відповідно до листа Верховного суду України від 03.04.1997 № 62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" та приписів постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань, таким чином :

1) по сумі 288 747,60 грн. з 14.05.2022 по 12.12.2023, з урахуванням індексу інфляції (102,7% х 103,1% х 100,7% х 101,1% х 101,9% х 102,5% х 100,7% = 1,13380209), інфляційні витрати становлять: 288 747,60 х 1,13380209 / 100% - 288 747,60 = 38 635,03 грн;

2) по сумі 351 965,80 грн з 27.12.2022 по 17.05.2023, з урахуванням індексу інфляції (100,8% х 100,7%х 101,5% х 100,2%х 100,5% = 1.03750412), інфляційні витрати становлять: 351 965,80 х 1.03750412/100% - 351 965,80 = 13 200,17 грн;

3) по сумі 404 199,40 грн з 01.11.2022 по 17.05.2023, з урахуванням індексу інфляції (100,7% х 100,7% х 100,8% х 100,7% х 101,5% х 100,2% х 100,5% = 1.05208001), інфляційні витрати становлять: 404 199,40 х 1.05208001 / 100% - 404 199,40 = 21 050,71 грн.

Всього: 38 635,03 грн + 13 200,17 грн + 21 050,71 грн = 72 885,91 грн.

При цьому, у заяві повідомлено, про відсутність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог.

З огляду на викладене, Заявник просить суд : визнати поточні кредиторські вимоги ТОВ "Агровіо Україна" () до боржника - ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" (), що складаються з суми основного боргу 756 165 грн 20 коп., пені 257 601 грн 23 коп., 10 процентів річних 52 469 грн 55 коп., інфляційних втрат 72885 грн 91 коп; зобов`язати розпорядника майна арбітражного керуючого Плесюка Олексія Степановича внести відповідні відомості про заявлені вимоги кредитора - ТОВ "Агровіо Україна" до боржника - ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" до реєстру вимог кредиторів.

На підтвердження обставин, викладених у кредиторській заяві, Заявником додані відповідні докази

За змістом заперечення представника ТОВ "Суффле Агро Україна" б/н від 27.08.2024 року на заяву ТОВ "Агровіо Україна" з кредиторськими вимогами до боржника у справі №902/172/23, договір поставки, на який посилається Заявник кредиторських вимог (далі - Заявник) є загальним та не містить сам по собі всіх обов`язкових умов договору поставки, а тому має аналізуватися лише в сукупності з додатками до нього.

Крім того, відповідно до умов специфікацій та п. 5.1. договору поставки, замовлений товар мав бути доставлений на умовах CPT адреса складу Покупця. Однак, в жодному документі така адреса не є погодженою.

Заявник не надає всі додатки до Договору поставки (припустити їх наявність можна з нумерації наданих специфікацій № 11 та № 12), швидше за все з огляду на повне виконання договору в частині таких додатків.

Натомість Заявник вказує на наявність двох замовлень, зроблених Боржником в рамках договору поставки, щодо яких Боржником не виконано обов`язку з оплати.

Крім того, Заявником не надано виписку по рахунку, що не дає можливості суду, арбітражному керуючому та іншим кредиторам перевірити, чи не було Боржником здійснено інших оплат на погашення даних поставок товару.

З наданих Заявником документів вбачається, що неоплачена сума основної заборгованості по договору поставки складає 756 165,20 грн (351 956,80 + 404 199,40).

Однак, за відсутності повної виписки по розрахункам Боржника з Кредитором на переконання ініціюючого кредитора, така сума не може бути визнаною кредиторськими вимогами.

Також, ініціюючий кредитор вказав, що з огляду на вказані у заперенні обставини, неможливо погодитись з розрахунками Заявника, тому що:

- по-перше, щодо товару, поставленого відповідно до Специфікації № 11, то Заявник нараховує санкції в тому числі за період з 13.12.2022 року по 26.12.2022, тоді, як з Додаткової угоди № 1 вбачається встановлення нового строку сплати. При цьому, сторони передбачили, що цей строк розповсюджується на всю суму заборгованості по відповідним видатковим накладним, а не лише на суму збільшення вартості товару;

- по-друге, щодо товару, поставленого відповідно до Специфікації № 12, то розраховуючи санкції Заявник чомусь нараховує їх на суму 418 599,40 грн, хоча сам стверджує, що частина товару на суму 14 400,00 грн була повернута ще до настання строку оплати.

З огляду на вказане, ініціюючий кредитор навів у запереченні власні контрозрахунки.

Отже, зважаючи на викладене, ініціюючий кредитор просить суд у разі встановлення судом реальності заборгованості Боржника перед ТОВ "Агровіо Україна" з огляду на реальну відсутність оплат, визнати кредиторські вимоги ТОВ "Агровіо Україна" в наступному розмірі: 756 165,20 грн - основного боргу; 257 601,22 грн - пені; 72 398,63 грн - інфляційних витрат; 52 469,55 грн - 10% річних. В решті заявлених вимог - відмовити.

Відповідно до повідомлення арбітражного керуючого Плесюка О.С. № 02-09/1007 від 17.10.2024 р. про розгляду грошових вимог ТОВ "Агровіо Україна" у справі № 902/172/23, розглянувши заяву ТОВ "Агровіо Україна" від 12.06.2023 з грошовими вимогами до ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" та додані до неї документи, з урахуванням заяви від 12.09.2024 про усунення недоліків, розпорядник майна боржника вважає вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню і включенню до реєстру вимог кредиторів.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 1 КУзПБ, грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно ч. 1 ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вказувалось вище, 23.05.2023 року здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" на офіційному веб-порталі судової влади України та надано строк кредиторам для пред`явлення до суду заяв з грошовими вимогам до боржника 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до матеріалів справи, заява ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року про визнання кредиторських вимог у справі № 902/172/23, надійшла на електронну поштову адресу суду 12.06.2024 року за вх. № 01-36/627/24, тобто поза межами визначеного ч. 1 ст.45 КУзПБ строку на подання заяв з грошовими вимогами до боржника.

Принагідно, суд зважає на те, що із долучених до вказаної кредиторської заяви та уточненої кредиторської заяви документів вбачається, що заявлені грошові вимоги "Агровіо Україна" до боржника в загальній сумі 1 139 121,89 грн, виникли до відкриття провадження у цій справі про банкрутство ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" (ухвала від 18.05.2023 року у справі № 902/172/23), а отже є конкурсними, однак заявлені після закінчення строку, встановленого КУзПБ для їх подання.

Відтак, Заявником помилково вказано у прохальній частині кредиторської заяви, в т.ч. з врахуванням заяви б/н від 12.09.2024 року про усунення недоліків кредиторської заяви б/н від 12.06.2024 р. у цій справі, про визнання поточних кредиторських вимог.

Разом з цим, згідно ч. 4 ст. 45 КУзПБ, для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 27.11.2024 року у справі № 910/6555/21, визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку (відповідний висновок наведений Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2021 у справі №916/4181/14).

Законодавцем у частині 1 статті 45 КУзПБ визначено строк для подання конкурсними кредиторами письмових заяв з грошовими вимогами до боржника, а також документів, що їх підтверджують. Пропуск кредитором зазначеного строку зберігає за ним статус конкурсного кредитора у разі обґрунтованості його вимог до боржника, однак, в силу абз. 3 частини 4 статті 45 КУзПБ позбавляє його права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.07.2024 року у cправі № 910/1246/21, заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18, від 01.03.2023 у справі №902/221/22);

- розглядаючи кредиторські вимоги, суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18).

Розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див.висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18, постанова Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 15.03.2023 у справі № 904/10560/17).

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 28.04.2021 року між ТОВ "Агровіо Україна" (Постачальник) та ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" (Покупець) був укладений договір поставки № 183, згідно умов пунктів 1.2., 2.1. якого, найменування, асортимент та кількість Товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості та асортименту Товару, перевагу має видаткова накладна. Ціна Товару зазначається у Додатках (Специфікаціях) до цього Договору.

Так, згідно наявних у справі копій Специфікації в Додатку № 11 від 30.03.2022 та Специфікації в Додатку № 12 від 19.08.2022 до договору поставки № 183 від 28.04.2021 р., Постачальник поставив Покупцю добрива та суперзмочувач у визначеному асортименті та кількості на загальну суму 288 747,60 грн та на загальну суму 468 599,40 грн відповідно.

При цьому, судом встановлено, що поставка ТОВ "Агровіо Україна" товару ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" згідно згаданих вище Специфікацій та договору поставки, підтверджується також наявними у справі копіями таких документів : видаткові накладні №РН-0000098 від 08.04.2022 на суму 217 041,60 грн, № РН-0000117 від 15.04.2022 на суму 71 706,00 грн; № РН-0000325 від 22.08.2022 на суму 468 599,40 грн; рахунок-фактура №СФ-0000368 від 19.08.2022 року; товарно-транспортні накладні № РН-0000098 від 08.04.2022 на суму 217 041,60 грн, № РН-0000325 від 22.08.2022 на суму 468 599,40 грн.

Слід зазначити, що вказані видаткові накладні та товарно-транспортні накладні обопільно підписані і скріплені печатками ТОВ "Агровіо Україна" і ТОВ "Лемешівка Агро Плюс".

Разом з цим, між ТОВ "Агровіо Україна" та ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" було укладено Додаткову угоду № 1 від 13.12.2022 узгодження ціни на Товар до договору поставки від 28.04.2021 № 183 та акт погодження коригування ціни на товар № 1 від 13.12.2022 (копії наявні у справі), згідно з якими було відкориговано вартість товару, що був поставлений боржнику по Специфікації в Додатку до Договору № 11 та відповідно до видаткової накладної № РН-0000098 від 08.04.2022 і видаткової накладної № РН-0000117 від 15.04.2022, а саме загальна вартість товару складає 351 965,80 грн, в т.ч. ПДВ 58 660,97 грн, який підлягає оплаті в строк до 26.12.2022 року.

Отже, між Заявником та Боржником виникли договірні правовідносини щодо поставки товару та його оплати.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно приписів ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших нормативно-правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що пунктом 5 Cпецифікації в Додатку № 12 від 19.08.2022 р. до договору поставки від 28.04.2021 № 183, визначені такі умови та строки оплати:

- 50 000,00 грн від загальної вартості Товару, зазначеної в п. 2 даної Специфікації, сплачується Покупцем в строк до 22 серпня 2022 року;

- 418 599,40 грн від загальної вартості Товару, зазначеної в п. 2 даної Специфікації, сплачується Покупцем в строк до 31 жовтня 2022 року.

Згідно матеріалів справи, ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" перерахувало на рахунок ТОВ "Агровіо Україна" грошові кошти в сумі 50 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 245 від 22.08.2022 р. із призначенням платежу : за добрива зг. рах. №СФ-0000368 від 19.08.2022 року та банківською випискою за період з 01.01.2021 р. по 12.09.2024р., яка сформована відносно клієнта - ТОВ "Агровіо Україна" та контрагента - ТОВ "Лемешівка Агро Плюс".

Водночас, із вказаної банківської виписки вбачається, що Боржником за відповідний період по описаних вище видаткових накладних та рахунку-фактури, оплати на рахунок Заявника не здійснювалися, крім вказаної оплати на суму 50 000,00 грн згідно рахунку №СФ-0000368 від 19.08.2022 року.

Також, згідно повернення постачальнику № 1 від 27.10.2022 р., ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" повернуто ТОВ "Агровіо Україна" товар - Єврокуб за договором поставки № 183 від 28.04.2021 на загальну суму 14 400,00 грн, в т.ч. ПДВ 2 400,00 грн.

Принагідно, суд зважає на те, що у Cпецифікації в Додатку № 12 від 19.08.2022 р., видатковій накладні № РН-0000325 від 22.08.2022 та рахунку-фактурі № СФ-0000368 від 19.08.2022 року, наявне найменування товару - Єврокуб на суму 12 000,00 грн без ПДВ.

Відтак, суд дійшов висновку, що Боржником було повернуто Заявнику вказаний вище товар на суму 14 400,00 грн, який було поставлено згідно Cпецифікації в Додатку № 12 від 19.08.2022 р. до договору поставки № 183 від 28.04.2021 р..

Отже, сума боргу по Cпецифікації в Додатку № 12 від 19.08.2022 р. склала 404 199,40 грн (468 599,40 грн - 50 000,00 грн - 14 400,00 грн), що підтверджується наявними у справі доказами.

Таким чином, з врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що загальна сума заборгованості ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" перед ТОВ "Агровіо Україна" по оплаті за поставлений товар по Специфікації в Додатку № 11 від 30.03.2022 та по Специфікації в Додатку № 12 від 19.08.2022 до договору поставки № 183 від 28.04.2021 р., складає 756165,20 грн (351 965,80 грн + 404 199,40 грн).

При цьому, заборгованість в сумі 756 165,20 грн по видатковим накладним №РН-0000098 від 08.04.2022, № РН-0000117 від 15.04.2022, № РН-0000325 від 22.08.2022, підтверджується обопільно підписаним між ТОВ "Агровіо Україна" та ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" актом звірки розрахунків станом на 31.12.2022 р. (копія наявна у справі).

Також, тотожна сума заборгованості вказана і в акті звірки розрахунків станом на 30.06.2023 р. (копія наявна у справі), який підписано між ТОВ "Агровіо Україна" та ТОВ "Лемешівка Агро Плюс".

Відтак, з огляду на описані вище обставини та наявні у цій справі докази, суд дійшов висновку, що основний борг в розмірі 756 165,20 грн виник саме по Специфікації в Додатку № 11 від 30.03.2022 та по Специфікації в Додатку № 12 від 19.08.2022 до договору поставки № 183 від 28.04.2021 р., а також за вказаними видатковими накладними, Додатковою угодою та актом погодження коригування ціни на товар, про що стверджується Заявником у кредиторській заяві та заявлений останнім до визнання.

Водночас, Заявником надано суду також Специфікації № 1 - № 10, № 13, № 14 (Додатки до договору поставки № 183 від 28.04.2021 р.) за період з 28.04.2021 р. по 01.05.2023 р..

Отже, беручи до уваги викладене та встановлені обставини справи, суд, надавши оцінку, наявним у справі доказам, дійшов висновку, що основний борг ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" перед ТОВ "Агровіо Україна" в сумі 756 165,20 грн підтверджується належними письмовими доказами, не спростований Боржником та правомірно заявлений Заявником, а тому підлягає визнанню.

Крім цього, суд звертає увагу на заявлені ТОВ "Агровіо Україна" вимоги до Боржника в розмірі 257 601 грн 23 коп. - пені, 52 469 грн 55 коп. - 10 процентів річних та 72 885 грн 91 коп. - інфляційних втрат.

Судом встановлено, що згідно п. 6.1, п. 6.6., п. 6.7. вказаного вище договору поставки № 183 від 28.04.2021 р., при порушенні умов розрахунку по Договору Сторона, що допустила таке порушення сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми порушеного зобов`язання за кожний день прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України за прострочення грошового зобов`язання, розмір процентів встановлюється даним Договором у розмірі десяти відсотків річних. Сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за цим договором здійснюється до повного виконання Стороною зобов`язання, а позовна давність щодо стягнення штрафних санкцій збільшується даним Договором до трьох років.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Приписи ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачають, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2023 року у справі № 920/1396/15, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору.

Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Наприклад, якщо боржник не сплатив гроші за куплене майно, надані послуги в певній сумі, то прострочення грошового зобов`язання не змінює його розміру, яке залишається без змін незалежно від часу прострочення, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (пункт 8.35).

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.22)).

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2024 року у справі № 902/1406/15, у разі заявлення у господарській справі (у справі про банкрутство тощо) багатоскладової грошової вимоги (про стягнення, про визнання грошових вимог), тобто вимоги, сума якої має багато складових за підставами виникнення кожної із них: сум заборгованості за кожним зобов`язанням боржника (якщо їх декілька), сум, які підлягають нарахуванню за наслідками невиконання (несвоєчасного виконання - прострочення) кожного із зобов`язань в залежності від їх виду та правової природи (проценти річні, інфляційні втрати, штрафи, пені, неустойки тощо), заявник (у цій справі Кредитор), відповідно до покладеного на нього за законом обов`язку, обґрунтовуючи належним чином грошові вимоги та надаючи докази на їх підтвердження має надати, окрім безпосередньо основних доказів (договорів, накладних, актів, інших первинних документів), також обґрунтований розрахунок суми вимоги із зазначенням назви та розміру її складових, обґрунтування для вимог щодо кожної з яких має міститися в позовній заяві (заяві).

При розгляді вимог (кредиторських вимог) на суд покладений обов`язок дослідити та оцінити цей розрахунок на рівні з іншими доказами, надавши оцінку обґрунтованості, підставності та доведеності доказами у справі кожної із складових суми вимог, заявленої до стягнення (для визнання у справі про банкрутство), з чітким розмежуванням за наведеним принципом як визнаної, так і відхиленої частини вимог заявника.

Як вказувалось вище та встановлено судом, згідно пункту 3 Cпецифікації в Додатку №11 від 30.03.2022 р., оплата за Товар здійснюється на підставі цього Договору з зазначенням номеру Додатку (на запит Покупця йому додатково може бути виставлений рахунок на оплату Товару) та перераховується на банківський рахунок Постачальника, що зазначений в Договорі, наступними черговими платежами в строки : 100% вартості Товару, що становить 288 747,60 грн, грошовий еквівалент в USD з ПДВ, становить 9 624,92 USD, оплачується в строк до 13 травня 2022 року.

Відповідно до пункту 5 Cпецифікації в Додатку № 12 від 19.08.2022 р., умови та строки оплати : 50 000,00 грн (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) від загальної вартості Товару, зазначеної в п. 2 даної Специфікації, сплачується Покупцем в строк до 22 серпня 2022 року; 418 599,40 грн (чотириста вісімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 40 коп.) від загальної вартості Товару, зазначеної в п. 2 даної Специфікації, сплачується Покупцем в строк до 31 жовтня 2022 року.

Поряд з цим, згідно Додаткової угоди № 1 від 13.12.2022 узгодження ціни на Товар до договору поставки від 28.04.2021 № 183 та акту погодження коригування ціни на товар № 1 від 13.12.2022, сума вартості товару в розмірі 351 965,80 грн, в т.ч. ПДВ 58 660,97 грн підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок Покупця в строк до 26 грудня 2022 року.

Судом встановлено, що Боржником не здійснювалось жодних оплат за поставлений товар по Специфікації в Додатку № 11 від 30.03.2022 року після 13.05.2022 р. на первісну суму 288 747,60 грн та після 26.12.2022 р. на узгоджену суму 351 965,80 грн (доказів протилежного матеріали справи не містять).

Також, матеріалами справи підтверджено, що сума боргу по Cпецифікації в Додатку № 12 від 19.08.2022 р. склала 404 199,40 грн, яка Боржником не погашена.

Суд зважає на те, що згідно викладеного в уточненій кредиторській заяві розрахунку, Заявником нараховано пеню, 10 процентів річних та інфляційні втрати на суму боргу 288747,60 грн за період з 14.05.2022 р. по 12.12.2022 р.; на суму боргу 351 965,80 грн за період з 27.12.2022 р. по 17.05.2023 р.; на суму боргу 404 199,40 грн за період з 01.11.2022 р. по 17.05.2023 р..

Згідно ч. 3 ст. 41 КУзПБ, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника) або перебування майна боржника, яке є предметом забезпечення, на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Отже, з огляду на вказане, Заявником здійснені вказані вище нарахування по 17.05.2023 року включно, тобто до дати відкриття провадження у цій справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів ухвалою суду від 18.05.2023 року у справі № 902/172/23.

Відтак, правомірним є нарахування пені, 10 процентів річних та інфляційних втрат за наведеним Заявником в уточненій кредиторській заяві розрахунком по 17.05.2023 року на непогашені Боржником суми основного боргу.

Поряд з цим, Заявником у вказаному розрахунку вірно визначено періоди нарахування пені, 10 процентів річних та інфляційних втрат на відповідні суми боргу, що відповідає приписам законодавства, умовам укладених між ТОВ "Агровіо Україна" та ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" правочинів, які описані вище та встановленим обставинам справи.

Отже, суд, перевіривши правильність викладеного в уточненій кредиторській заяві розрахунку та заявлених Заявником до визнання сум нарахувань, дійшов висновку про їх визнання в повному обсязі, а саме : 257 601,23 грн - пені, 52 469,55 грн - 10 процентів річних та 72 885,91 грн - інфляційних втрат.

Згідно ч. 6 ст. 45 КУзПБ, вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог, з врахуванням заяви б/н від 12.09.2024 року про усунення недоліків кредиторської заяви б/н від 12.06.2024 р. у справі № 902/172/23 в повному обсязі, з мотивів наведених вище та визнання кредиторських вимог в розмірі : 756165,20 грн - основний борг (четверта черга задоволення); 257 601,23 грн - пеня (шоста черга задоволення), 52 469,55 грн - 10 процентів річних (четверта черга задоволення) та 72885,91 грн - інфляційних втрат (четверта черга задоволення), з віднесенням їх до реєстру вимог кредиторів згідно положень ст. 64 КУзПБ.

Також, підлягають визнанню вимоги кредитора у розмірі 6 056,00 грн - судового збору за подання заяви про визнання кредитором.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 13, 18, 42, 73-79, 86, 232-236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву ТОВ "Агровіо Україна" б/н від 12.06.2024 року (вх. № 01-36/627/24) про визнання кредиторських вимог, з врахуванням заяви б/н від 12.09.2024 року про усунення недоліків кредиторської заяви б/н від 12.06.2024 р. у справі № 902/172/23, повністю.

2. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровіо Україна" (вул. Островського, 13, кв. 42, м. Київ, 03035; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемешівка Агро Плюс" (вул. Академічна, 16, м.Вінниця, 21000; ) в розмірі : 756 165,20 грн - основний борг (четверта черга задоволення); 257 601,23 грн - пеня (шоста черга задоволення), 52 469,55 грн - 10 процентів річних (четверта черга задоволення), 72 885,91 грн - інфляційних втрат (четверта черга задоволення); а також 6 056,00 грн - судового збору за подання заяви про визнання кредитором у справі № 902/172/23 (перша черга задоволення).

3. Арбітражному керуючому (розпоряднику майна) Плесюку О.С. внести відповідні кредиторські вимоги до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Лемешівка Агро Плюс".

4. Копію ухвали надіслати до електронних кабінетів ЄСІТС та на електронні адреси: ТОВ "Суффле Агро Україна" - ; представнику ТОВ "Суффле Агро Україна" - адвокату Стеценко А.І. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" - ; представнику ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" Марченку А.Є. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; арбітражному керуючому Плесюку О.С. - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ТОВ "Кроп-Інкріс" - ; представнику ТОВ "Кроп-Інкріс" - адвокату Шевцову П.В. - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ТОВ "Плазма Агро" - ; представнику ТОВ "Плазма Агро" адвокату Бевз О.І. - ІНФОРМАЦІЯ_5 ; представнику ФГ "Лемешівка Агро" - адвокату Аваєвій Н.В. - ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ГУ ДПС у Вінницькій області - ; ТОВ "Агровіо Україна" - ІНФОРМАЦІЯ_7.

Згідно ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.: 1 - до справи.