ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Справа № 926/2137/24

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча

секретар судового засідання Голіней Я.І.

представники сторін:

позивача: Марач В.В. (в режимі ВКЗ)

відповідача: Лелюк Х.М.

третіх осіб: Бурма С.В., Лютікова Н.О., Єремейчук М.Г.

розглянувши матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства Чернівцітурист Приватного акціонерного товариства Укрпрофтур

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство Укрпрофтур

до Чернівецької міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю БРБ ФУД

- Фізична особа-підприємець Яковлев Михайло Володимирович;

- Фізична особа-підприємець Піць Тетяна Віталіївна;

- Фізична особа-підприємець Кенінг Наталія Миколаївна;

- гр. ОСОБА_1 ;

- гр. ОСОБА_2 ;

- гр. ОСОБА_3

про визнання незаконним та скасування рішення

І. Стислий виклад позицій сторін по суті позовних вимог.

Дочірнє підприємство Чернівцітурист Приватного акціонерного товариства Укрпрофтур звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування пунктів 6 та 6.1 рішення Чернівецької міської ради №1868 від 27.06.2024 року Про повторний розгляд звернень юридичних осіб щодо оренди та постійного користування, які були зняті на доопрацювання під час засідань міської ради VIII скликання.

Позов обґрунтований тим, що позивач відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 09.07.1996р. №0600 є постійним користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 1,2857 га (кадастровий номер :11:001:0048).

27.06.2024 Чернівецька міська рада прийняла рішення №1868, яким у п. 6 вирішила вважати припиненим право постійного користування Чернівецького обласного дочірнього колективного підприємства Чернівцітурист Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях Укрпрофтур земельною ділянкою площею 1,2857 га кадастровий номер :11:001:0048 для надання туристичних послуг, у зв`язку із переходом права власності на нерухоме майно до фізичних та юридичних осіб.

Пунктом 6.1 рішення вирішено ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ТОВ БРБ ФУД, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ПрАТ Укрпрофтур отримати земельну ділянку за адресою вул. Героїв Майдану,184, площею 1,2857 га кадастровий номер :11:001:0048 в оренду для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (код 03.08).

Позивач вважає вищевказані пункти спірного рішення незаконними, оскільки вони прийняті Чернівецькою міською радою з перевищенням повноважень та в порушення законного речового права позивача, а саме права користування земельною ділянкою, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Позивач посилається на ст. 149 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) згідно якої вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку», а оскільки згоду позивач не надав (а до нього за отриманням такої згоди ніхто не звертався), рішення відповідача, на його думку, є незаконним та має бути скасоване судом.

Представник відповідача у відзиві на позов позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ТОВ «БРБ ФУД», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ПрАТ «Укрпрофтур», як співвласники нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не можуть бути суб`єктами права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :11:001:0048, а отже можуть набувати права на неї лише на умовах оренди.

Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.12.1995 №935/28 (пункт 7) земельна ділянка, що знаходиться по вул. Героїв Майдану (колишня назва Червоноармійська) 184 у м. Чернівці, площею 1,5231, надавалась у постійне користування Чернівецькому обласному дочірньому колективному підприємству «Чернівцітурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур».

Оскаржуване рішення стосується прав та інтересів Чернівецького обласного дочірнього колективного підприємства «Чернівцітурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур», зокрема, суб`єкт, якому припинено право постійного користування земельною ділянкою.

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під порушенням розуміється такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У свою чергу, позивач не був землекористувачем відповідно до акту на право постійного користування землею від 09.07.1996 №0600 та не є суб`єктом земельних правовідносин, якому припинили право постійного користування земельною ділянкою згідно з оскаржуваним рішенням.

Крім того, позивач не є власником будь-якого нерухомого майна, що розташоване за адресою вул. Героїв Майдану, 184 у м. Чернівцях, що унеможливлює порушення його прав та інтересів, а отже підстави для звернення до суду у нього відсутні.

Представник позивача у відповіді на відзив заперечує доводи відповідача, посилаючись на те, що відповідно до статуту позивач прийняв в господарське відання (користування) нерухоме майно за адресою м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 184, власником якого є Приватне акціонерне товариство Укрпрофтур (надалі - ПрАТ "Укрпрофтур").

Відповідач, ухвалюючи рішення від 26.12.1995 №935/28 (пункт 7) визнав те, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою вул. Героїв Майдану (колишня назва Червоноармійська) 184 у м. Чернівці, площею 1,5231, про надання у постійне користування Чернівецькому обласному дочірньому колективному підприємству «Чернівцітурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур», та в подальшому видаючи Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 09.07.1996р. № 0600 визнав законність власності майна ПрАТ "Укпрпрофтур" та законність його користування позивачем.

Ні вищевказане рішення, ні акт ніким не оспорені та в судовому порядку не скасовані, а тому є законними та чинними.

Отже, відповідач визнав, що позивач користується вищевказаним нерухомим майном та земельною ділянкою законно, оскільки видав зазначене рішення та акт.

Крім того, відповідач вказує, що права позивача не порушені, оскільки земельна ділянка надавалась у постійне користування Чернівецькому обласному дочірньому колективному підприємству «Чернівцітурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур», а позовна заява подана Дочірнім підприємством «Чернівцітурист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур.

Представник позивача зазначає, що Чернівецьке обласне дочірнє колективне підприємство «Чернівцітурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» та Дочірнім підприємством «Чернівцітурист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» є однією і тією ж юридичною особою. Так, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 18.05.2017 року, що є в матеріалах справи, спірна земельна ділянка перебуває у користуванні Чернівецького обласного дочірнього колективного підприємства «Чернівцітурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур», що має податковий номер (код ЄДРПОУ) 02649302, що є кодом позивача.

Представник позивача зазначає, що відбулось лише перейменування позивача у зв`язку із змінами законодавства, тож спірне рішення міської ради порушує саме його права.

Представник відповідача у запереченні на відповідь на відзив зазначив, що відповідно до вимог статті 377 Цивільного кодексу України та положень статті 120 Земельного кодексу України закріплено принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою. Зокрема, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

В свою чергу, частина тринадцята статті 120 Земельного кодексу України імперативно передбачає, що особи, які відсутні у вичерпному переліку осіб, які набувають право постійного користування згідно зі статтею 92 Земельного кодексу України, набувають таку земельну ділянку із земель державної або комунальної власності у власність або оренду.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, жодного права власності на будь-які об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці по вул. Героїв Майдану (Червоноармійська), 184, площею 1,2857га з кадастровим номером :11:001:0048 у нього не має.

Відповідач вважає, що підстави для виникнення права на спірну земельну ділянку у позивача відсутні. Проте, треті особи, які залучені до участі у даній справі, є правомірними співвласниками нерухомого майна, що дає їм усі підстави бути суб`єктами земельних правовідносин з Чернівецькою міською радою та набувати права користування земельною ділянкою на умовах оренди.

Представник третьої особи ТОВ «БРБ ФУД» та ОСОБА_3 в поясненнях на позов вважає, що пункти 6 та 6.1 спірного рішення Чернівецької міської ради № 1868 від 27.06.2024 року є законними, оскільки пунктом «е» ст. 141 земельного кодексу України передбачено, що підставами для припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

У зв`язку з тим, що ТОВ «БРБ ФУД», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ПрАТ «Укрпрофтур», які зазначені у п.6.1. рішення Чернівецької міської ради №1868 від 27.06.2024 є співвласником будівлі, яка знаходиться на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :11:001:0048), Чернівецька міська рада прийняла законне рішення щодо припинення права постійного користування на цю земельну ділянку Чернівецького обласного дочірнього колективного підприємства «Чернівцітурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур».

Відповідно до вимог ч.13 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, єдиний майновий комплекс), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, особами, які не можуть набувати земельну ділянку на такому праві, вони набувають таку земельну ділянку із земель державної або комунальної власності у власність або оренду.

Враховуючи те, що ТОВ «БРБ ФУД» та ОСОБА_3 є співвласниками будівлі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :11:001:0048), вони набули право на отримання цієї земельної ділянки на умовах оренди.

Представник ОСОБА_5 в поясненнях на позов зазначив, що з інформаційної довідки № 397193189 від 30.09.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будівель і споруд по АДРЕСА_1 , вбачається, що станом на момент прийняття відповідачем спірного рішення, решта будівель і споруд комплексу по АДРЕСА_1 не належать на праві власності чи інших правах позивачу, оскільки були набуті у власність на різних правових підставах іншими особами.

Власником розташованого на спірній земельній ділянці об`єкта нерухомого майна є не позивач, а фізичні особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та дві юридичні особи ТОВ «БРБ ФУД» і ПрАТ «Укрпрофтур», яким даний комплекс будівель і споруд належить на праві спільної часткової власності.

Таким чином не позивачу, а іншим юридичним та фізичним особам, які перелічені у пункті 6.1. спірного рішення Чернівецької міськради, як носіям належним чином зареєстрованих у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно прав власності на комплекс будівель і споруд по АДРЕСА_1 , належить право користування спірною земельною ділянкою площею 1,2857 га з кадастровим номером :11:001:0048.

Відсутність позивача, як юридичної особи приватного права, у переліку суб`єктів права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований на спірній земельній ділянці, очевидно усуває підґрунтя з-під тверджень позивача про порушення саме його суб`єктивних прав та інтересів внаслідок ухвалення відповідачем спірного рішення.

Представник третьої особи ОСОБА_2 в поясненнях на позов вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки оскаржуване рішення спрямоване на дотримання рівних прав співвласників об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 на користування земельною ділянкою, не створює позивачу перешкод та не позбавляє його права на отримання в користування відповідної її частини.

ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_7 , якій на праві спільної часткової власності належало 11/100 частки об`єкта нежитлового нерухомого майна з реєстраційним номером 01, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно частини 5 статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Отже, цілком обґрунтованим є ухвалене Чернівецькою міською радою рішення, яким вона, з метою забезпечення прав співвласників об`єкту нерухомого майна спочатку припинила право постійного користування позивача на закріплену за об`єктом земельну ділянку, а потім надала співвласникам можливість забезпечити реалізацію їх права на отримання в користування частину цієї ділянки на умовах оренди. Можливості реалізувати таке право не позбавлений і позивач.

Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства Укрпрофтур в усних поясненнях підтримав позовні вимоги позивача та просив задовільнити позов.

ІІ. Рух справи у суді

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2024 позовну заяву передано на розгляд судді Ніколаєву М.І.

При поданні позовної заяви, позивач звернувся з клопотанням про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, а саме Приватного акціонерного товариства Укрпрофтур, оскільки останнє є власником майна, яке передане у господарське відання позивачу, а тому прийняте в подальшому рішення суду щодо користування спірною земельною ділянкою може впливати на його права та інтереси.

Одночасно з позовною заявою позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити Чернівецькій міській раді чи іншим особам вчиняти дії на виконання пунктів 6 та 6.1 Рішення Чернівецької міської ради № 1868 від 27.06.2024 року Про повторний розгляд звернень юридичних осіб щодо оренди та постійного користування, які були зняті на доопрацювання під час засідань міської ради VIII скликання.

Ухвалою суду від 23.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство Укрпрофтур. Підготовче судове засідання та розгляд заяви про забезпечення позову призначено на 12.09.2024.

Ухвалою суду від 03.09.2024 постановлено призначене судове засідання 12.09.2024 та всі наступні судові засідання проводити в режимі відеоконференції за участі представника позивача поза межами приміщення суду.

05.09.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позов.

11.09.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 12.09.2024 відмовлено в задоволенні заяви Дочірнього підприємства Чернівцітурист Приватного акціонерного товариства Укрпрофтур про забезпечення позову. Вищевказана ухвала залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського тсу3ду від 05.11.2024.

Ухвалою суду від 12.09.2024 відкладено підготовче засідання на 24.09.2024, залучено до участі в справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю БРБ ФУД та встановлено третій особі строк до 20.09.2024 для подання письмових пояснень по справі.

13.09.2024 від представника позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

18.09.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю БРБ ФУД надійшли пояснення на позов.

20.09.2024 від представника позивача надійшла заява про залучення Фізичних осіб-підприємців Яковлева Михайла Володимировича, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_1 до участі в справі у якості третіх осіб.

Ухвалою суду від 23.09.2024 постановлено призначене судове засідання на 24.09.2024 та всі наступні судові засідання провести в режимі відеоконференції за участі представника позивача поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 24.09.2024 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , підготовче судове засідання відкладено на 09.10.2024.

07.10.2024 від представника ОСОБА_5 надійшла заява про залучення її у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, оскільки прийняте в подальшому у цій справі рішення може вплинути на її права та обов`язки, як співвласника нерухомого майна, яке розміщене на спірній земельній ділянці.

07.10.2024 на електронну адресу суду надійшла ухвала Західного апеляційного господарського суду від 07.10.2024, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства Чернівцітурист Приватного акціонерного товариства Укрпрофтур на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 12.09.2024 про відмову у забезпеченні позову та витребувано з Господарського суду Чернівецької області матеріали оскаржуваної ухвали у справі №926/2137/24.

08.10.2024 від представника третьої особи ОСОБА_3 надійшли пояснення по справі.

09.10.2024 від ОСОБА_2 надійшла заява про залучення його до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 09.10.2024 зупинено провадження у справі №926/2137/24 до закінчення апеляційного провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства Чернівцітурист Приватного акціонерного товариства Укрпрофтур на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 12.09.2024 та повернення матеріалів справи до Господарського суду Чернівецької області.

09.10.2024 матеріали справи №926/2137/24 направлено на адресу Західного апеляційного господарського суду.

11.10.2024 від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі та повернення матеріалів справи до Господарського суду Чернівецької області, оскільки ухвалою Західного апеляційного господарського суду витребувано лише матеріали оскаржуваної ухвали, а не всю справу.

Ухвалою суду від 28.10.2024 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 01.11.2024.

Ухвалою суду від 01.11.2024 залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фізичних осіб-підприємців Яковлева Михайла Володимировича, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 , підготовче судове засідання відкладено на 20.11.2024.

01.11.2024 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони Чернівецькій міській раді приймати рішення, про передачу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , чи її частин в користування, оренду, відчуження фізичним чи юридичним особам.

Ухвалою суду від 04.11.2024 розгляд заяви про забезпечення позову призначено в судовому засіданні 19.11.2024.

14.11.2024 від представників третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_2 надійшли пояснення на позов.

Ухвалою суду від 20.11.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 20.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 18.12.2024.

Ухвалою суду від 18.12.2024 оголошено перерву до 15.01.2025.

У судових засіданнях 15.01.2025 та 28.01.2025 оголошувались перерви з розгляду справи по суті.

Присутній в судовому засіданні 06.01.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовільнити позов. Представник відповідача та представники третіх осіб проти позову заперечували.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

У судовому засіданні 06.02.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

III. Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської Ради народних депутатів №935/28 від 26.12.1995 надано в постійне користування Чернівецькому обласному дочірньому колективному підприємству «Чернівцітурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» земельну ділянку для надання туристичних послуг площею 1,5231 га по вул. Героїв Майдану (Червоноармійська), 184.

Згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 09.07.1996 № 0600 Чернівецьке обласне дочірнє колективне підприємство «Чернівцітурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» є постійним користувачем земельної ділянки за адресою вул. Героїв Майдану (Червоноармійська), 184, площею 1,5231 (кадастровий номер :11:001:0048).

В Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 09.07.1996 № 0600 на підставі рішень Чернівецької міської ради від 04.08.1998, 30.06.2006, 02.07.2015 вносились зміни в частині землекористування та вилучались частини земельних ділянок площею 0,0075 га, 0,1181 га та 0,1118 га.

Відповідно до пункту 1.3 статуту в новій редакції 2017 року Дочірнє підприємство «Чернівцітурист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» є юридичною особою, що здійснює свою діяльність відповідно до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, законів, що регулюють питання утворення, діяльності та припинення юридичних осіб, інших актів чинного законодавства, цього статуту, статуту Приватного акціонерного товариства "УКРПРОФТУР", рішень його органів управління в порядку та на підставі норм чинного законодавства України.

Пунктом 1.4. вищевказаного статуту передбачено, що єдиним засновником і власником майна підприємства є юридична особа за законодавством України - Українське закрите акціонерне товариство по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур", яке в порядку норм Закону України "Про акціонерні товариства" було перейменовано на Приватне акціонерне товариство "Укрпрофтур" (далі - товариство) та діє на підставі свого статуту і знаходиться за адресою: Україна, 02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 2; ідентифікаційний код: 02605473.

Відповідно до пункту 1.5 статуту підприємство є юридичною особою відповідно до законодавства України, має передане в господарське відання майно, самостійний баланс, активи та пасиви якого включаються до загального балансу товариства по основному виду діяльності, розрахунковий, валютний та інші рахунки в банках (для проведення розрахунків у національній та іноземній валюті). Підприємство має круглу печатку, кутовий та інші штампи із своїм найменуванням, фірмові бланки, емблему. Підприємство набуває права юридичної особи з моменту його державної реєстрації.

Статут позивача в редакції станом на дату надання земельної ділянки в постійне користування суду не надано.

Перелік майна, яке передано позивачу в господарське відання станом на дату надання земельної ділянки в постійне користування або яке перебуває в його господарському віданні станом на дату ухвалення спірного рішення суду не надано.

Наявний в матеріалах справи статут позивача (в редакції 2017 року) також не містить положень про те, яке майно передано позивачу в господарське відання.

Згідно витягу №НВ-017 від 18.05.2017 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за Чернівецьким обласним дочірнім колективним підприємство «Чернівцітурист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» зареєстровано право землекористування земельною ділянкою площею 1,2857 га з кадастровим номером :11:001:0048, що розташована в м. Чернівцях по вул. Героїв Майдану, 184.

В матеріалах справи наявний протокол засідання комісії з вивчення питання стосовно цільового використання земельної ділянки за адресою вул. Героїв Майдану, 184 (готель «Турист») і законності розміщення тимчасових споруд на вказаній земельній ділянці від 07.09.2020, пунктом 3 якого, за результатами розгляду питання стосовно цільового використання земельної ділянки за адресою вул. Героїв Майдану, 184, вирішено управлінню земельних ресурсів департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради підготувати та оприлюднити проект рішення про припинення права постійного користування вищевказаною земельною ділянкою на чергове засідання сесії.

Відповідно до наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.06.2024 №382826020 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ТОВ «БРБ ФУД», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ПрАТ «Укрпрофтур» є власниками нерухомого майна (реєстраційний номер 02) - будівля готелю літ. «А», загальною площею 5659,10 кв м., будівля ресторану літ. «Б» загальною площею 639,20 кл.м., будівля літ. «В» загальною площею 1475.80 кв.м.; будівля літ, «Г» загальною площею 834,70 кв.м., будівля охорони літ.Е площею 23,00 кв.м, нежитлова будівля літ. «Д» загальною площею 188,50 кв. м, навіс літ. Ж, огорожа Nє1-3, будівля закладу ресторанного господарства (закусочної) ліг. « 3», площею 605, 80 кв.м., прибудова літ "3", прибудова літ. "31" площею 19,80 кл.м., , площею 6,70 кв.м.. парковка тимчасового зберігання автомобілів IV площею 697. 00 кв.м., замощення (тверде покриття) V плоте 261.00 кв.м., лінія макдрайву V1, площею 519,00 кв.м., відкрита тераса (літній майданчик) VII, площею 283,00 кв. м., яке розташоване на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Зокрема:

- за ОСОБА_1 (номер відомостей №53683317) 09.02.2024 зареєстровано право спільної часткової власності на 2/100 будівлі.

- за ОСОБА_4 (номер відомості №51429673) 19.08.2023 зареєстровано право спільної часткової власності на 4/100 будівлі.

- за ОСОБА_3 (номер відомостей №50579551) 13.04.2023 зареєстровано право спільної часткової власності на 75/1000 будівлі охорони літ. Е, загальною площею 23,00 кв.м.

- за Товариством з обмеженою відповідальністю «БРБ ФУД» (номер відомостей №42054140) 17.05.2021 зареєстровано право спільної часткової власності на 3/100 на будівлі закладу ресторанного господарства (закусочної) літ. «З», площею 605,80 кв.м., прибудови літ «з», площею 19,80 кв.м., прибудови літ «з1», площею 6,70 кв.м., парковку тимчасового зберігання автомобілів ІV площею 697,00 кв.м., замощення (тверде покриття) V площею 261,00 кв.м., лінії макдрайву VІ, площею 519,00 кв.м., відкритої тераси (літній майданчик) VІІ, площею 283,00 кв.м.

- за Піць Тетяною Віталіївною (номер відомостей №348996951) 26.12.2019 зареєстровано право спільної часткової власності на 13/100 ідеальних часток будівель, які складаються з літ. Г, площею 834,70 кв.м.

- за ОСОБА_6 (номер відомостей №24198883) 27.12.2017 зареєстровано право спільної часткової власності на 9/100 нежитлових приміщень в будівлі літ. «В» 14-1-14-20 загальною площею 615,00 кв.м

- за ОСОБА_7 (номер відомостей №20737373) 02.06.2017 зареєстровано право спільної часткової власності на 11/100 будівель ресторану літ. «Б» загальною площею 639,20 кв.м., приміщення в будівлі літ. «В», а саме 12-1-12-8, 12-42, 12-48-1249, площею 291,50 кв.м, що разом становить 930,70 кв.м.

- за ОСОБА_6 (номер відомостей №20724927) 01.06.2017 зареєстровано право спільної часткової власності на 4/100 нежитлових приміщень в будівлі літ «В» 13-1-13-20 площею 313,10 кв.м., 15-1-15-16 площею 328,70 кв.м.

- за Приватним акціонерним Товариством «Укрпрофтур» (номер відомостей №13395406) зареєстровано право спільної часткової власності на 54/100 нежитлових приміщень, з яких 79/100 частки складають: будівля готелю літ. «А», загальною площею 5659,10 кв.м., приміщення будівлі літ «В» 14-1-14-20, 12-50, 12-51 загальною площею 657,80 кв.м.; будівля літ. «Г» загальною площею 834,70 кв.м., будівля літ. Е загальною площею 23,00 кв.м., навіс літ Ж, огорожа №1-3, фонтан І, пожежні резервуари ІІ, ІІІ.

В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу від 25.12.2019, згідно якого Приватне акціонерне товариство «Укрпрофтур», від імені якого діяв генеральний директор ДП «Чернівцітурист» ПАТ «Укрпрофтур»(продавець), передав за плату у власність ОСОБА_6 (покупець) 13/100 ідеальних часток будівлі, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування від 26.12.2019 ОСОБА_6 (дарувальник) передала безоплатно в дарунок ОСОБА_8 (обдарований) 13/100 ідеальних часток будівель, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно Актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права (номер запису №29898341) 17.01.2019 за ОСОБА_6 на підставі договору оренди №652 від 17.01.2019 укладеного з Приватним акціонерним товариством «Укрпрофтур», зареєстровано право користування (найму (оренди)) нежилими приміщеннями (згідно з експлікацією БТІ приміщення: №1-25 23,20 кв.м., №1 26 16,10 кв.м., №1 27 13,80 кв. м., №1 28 9,50 кв.м, №1 29 1,70 кв.м., № 1 30 1,90 кв.м., № 1-31 1,30 кв.м., № 1 32 1,70 кв.м., № 1 33 9,60 кв.м., №1 34 14,00 кв.м, № 1 35 13,00 кв.м., № 1 38 22,40 кв.м., № 1 39 35,80 кв.м., № 1 40 71,20 кв.м., № 1 41 5,00 кв.м.), загальною площею 240,20 кв.м., що розташовані на І-му поверсі будівлі готелю «Турист» (літ. «А»).

Представниками сторін не заперечується, що саме Приватне акціонерне товариство «Укрпрофтур» здійснювало продаж нерухомого майна, що тепер перебуває у власності третіх осіб.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстроване право власності чи інше речове право позивача на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці по вул. Героїв Майдану, 184 в м. Чернівці.

Суду не надано жодних доказів в підтвердження володіння чи користування позивачем нерухомим майном, розташованим на спірній земельній ділянці.

Пунктом 6 рішенням Чернівецької міської ради № 1868 від 27.06.2024 року «Про повторний розгляд звернень юридичних осіб щодо оренди та постійного користування, які були зняті на доопрацювання під час засідань міської ради VIII скликання» вирішено: вважати припиненим право постійного користування Чернівецькому обласному дочірньому колективному підприємству «Чернівцітурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» земельною ділянкою за адресою вул. Героїв Майдану (Червоноармійська), 184, площею 1,2857га (кадастровий номер :11:001:0048) для надання туристичних послуг, що посвідчене державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 09.07.1996 №0600, у зв`язку із переходом права власності на нерухоме майно до фізичних та юридичних осіб (підстава: стаття 141 Земельного кодексу України, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.06.2024 №382826020, протокол засідання комісії з вивчення питання стосовно цільового використання земельної ділянки за адресою вул. Героїв Майдану (готель «Турист») і законності розміщення тимчасових споруд на вказаній земельній ділянці від 07.09.2020).

Пунктом 6.1 спірного рішення вирішено ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ТОВ «БРБ ФУД», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ПрАТ «Укрпрофтур» отримати земельну ділянку за адресою вул.Героїв Майдану,184, площею 1,2857га (кадастровий номер :11:001:0048) в оренду для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (код 03.08).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 16.07.2024 №3.07.2024 проведено державну реєстрацію припинення іншого речового права права постійного користування позивача земельною ділянкою з кадастровим номером :11:001:0048.

Пунктом 14 рішення Чернівецької міської ради від 25.07.2024 №1900 вирішено надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 1,2857 га (кадастровий номер :11:001:0048), для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (код 03.08) на 9 (дев`ять) земельних ділянок, з них: №1- орієнтовною площею 0,2595га, №2 - орієнтовною площею 0,0984га, №3 - орієнтовною площею 0,0378га, №4 - орієнтовною площею 0,0482га, №5 - орієнтовною площею 0,0612га, №6 - орієнтовною площею 0,3584га, №7 - орієнтовною площею 0,1732га, №8 - орієнтовною площею 0,2028га, №9 - орієнтовною площею 0,0462га, а департамент урбаністики та архітектури міської ради уповноважити виступити замовником щодо розроблення документацій із землеустрою щодо поділу вказаної земельної ділянки.

Рішенням Чернівецької міської ради від 07.11.2024 №2037:

- затверджено технічну документацію щодо поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 1,2857 га (кадастровий номер :11:001:0048), яка знаходиться в комунальній власності для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, на підставі якої сформовано 9 (дев`ять) земельних ділянок;

- надано ТОВ «БРБ ФУД» в оренду строком на 5 років земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:001:0074, площею 0,2595 га;

- надано ТОВ «БРБ ФУД» в оренду строком на 5 років земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:001:0075, площею 0,0930 га;

- надано ОСОБА_3 в оренду строком на 5 років земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:001:0076, площею 0,0378 га;

- надано Піць Т.В. в оренду строком на 5 років земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:001:0080, площею 0,1732 га;

- запропоновано ПрАТ «Укрпрофтур» та ОСОБА_1 подати заяву щодо надання в оренду земельної ділянки площею 0,3675 га (кадастровий номер :11:001:0073);

- запропоновано ОСОБА_4 подати заяву щодо надання в оренду земельної ділянки площею 0,0482 га (кадастровий номер :11:001:0077);

- запропоновано ОСОБА_6 подати заяву щодо надання в оренду земельної ділянки площею 0,0612 га (кадастровий номер :11:001:0078);

- запропоновано спадкоємцям нерухомого майна ОСОБА_7 подати заяву щодо надання в оренду земельної ділянки площею 0,2028 га (кадастровий номер :11:001:0081);

- земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,3675 га (кадастровий номер :11:001:0073), площею 0,0482 га (кадастровий номер :11:001:0077), площею 0,0612 га (кадастровий номер :11:001:0078), площею 0,2028 га (кадастровий номер :11:001:0081), площею 0,0425 га (кадастровий номер :11:001:0079) зарахувати до земель запасу міста.

IV. Позиція суду по суті спору

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Предметом заявлених Дочірнім підприємством Чернівцітурист Приватного акціонерного товариства Укрпрофтур позовних вимог є вимоги про визнання протиправними та скасування пунктів рішення Чернівецької міської ради, на підставі яких припинено право постійного користування позивача земельною ділянкою.

Згідно із ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Норми ст. 3 Земельного кодексу України надалі ЗК України (в редакції Закону, чинного на момент видачі державного акту №0600 від 09.07.1996) передбачали, що власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

За приписами ст. 7 ЗК України користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку.

Згідно з ст. 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

ЗК України, прийнятий 25.10.2001, визначав право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина 1 статті 92).

Конституційний Суд України у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 у справі № 1-17/2005 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х Перехідні положення ЗК (справа про постійне користування земельними ділянками) вказав, що стаття 92 ЗК не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб (Постанова Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449 (чинна до 23.07.2013). При цьому обов`язок переоформлення права користування земельною ділянкою, передбачений пунктом 6 Перехідних положень ЗК, визнано неконституційним.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, зберігається за особою та не потребує переоформлення правовстановлюючих документів.

Судом встановлено, що Чернівецькою міською радою 09.07.1996 видано Чернівецькому обласному дочірньому колективному підприємству «Чернівцітурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» Державний акт №0600 на право постійного користування земельною ділянкою площею 1,5231 га по вул. Червоноармійська ( тепер - Героїв Майдану),184.

Згідно статуту (в редакції 2017 року) єдиним засновником і власником майна позивача є Приватне акціонерне товариство "Укрпрофтур".

Відповідно до пункту 1.5 статуту (в редакції 2017 року) позивач є юридичною особою та має передане в господарське відання майно.

Згідно ст. 136 Господарського кодексу України (далі за текстом ГКУ) право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених ГКУ та іншими законами. Частина друга названої статті закріплює, що власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. При цьому щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності (ч. 3 ст. 136 ГКУ).

Статут позивача в редакції станом на дату надання земельної ділянки в постійне користування суду не надано.

Перелік майна, яке передано позивачу в господарське відання станом на дату надання земельної ділянки в постійне користування або яке перебуває в його господарському віданні станом на дату ухвалення спірного рішення суду не надано.

Наявний в матеріалах справи статут позивача (в редакції 2017 року) також не містить положень про те, яке майно передано позивачу в господарське відання.

Частиною першою статті 182 ЦКУ встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Закон) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Державна реєстрація права господарського відання та права оперативного управління здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Доказів державної реєстрації права господарського відання за позивачем суду не надано.

В Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 09.07.1996 № 0600 на підставі рішень Чернівецької міської ради від 04.08.1998, 30.06.2006, 02.07.2015 вносились зміни в частині землекористування та вилучались частини земельних ділянок, тож станом на момент ухвалення спірного рішення в постійному користуванні позивача перебувало 1,2857 га.

Сторони не заперечують, що саме Приватне акціонерне товариство "Укрпрофтур", як власник нерухомого майна, здійснювало його часткове відчуження, в результаті чого залучені до участі у справі треті особи стали власниками нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

У свою чергу, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстроване право власності чи інше речове право позивача на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці по вул. Героїв Майдану, 184 в м. Чернівці.

Таким чином, суду не надано жодних доказів в підтвердження володіння чи користування позивачем нерухомим майном, розташованим на спірній земельній ділянці.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Подібний спосіб захисту передбачений пунктом "г" частини 3 статті 152 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 903/1173/15, від 09.11.2021 у справі № 906/1388/20.

Отже, підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

В обґрунтування поданого позову Дочірнє підприємство «Чернівцітурист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» посилається на відсутність у Чернівецької міської ради повноважень на припинення права постійного користування на частину земельної ділянки у зв`язку з набуттям третіми особами права власності на нерухоме майно за відсутності згоди позивача.

Відповідно до ч.1 п. «е» ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 143 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

В силу вимог ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Земельні відносини, які формуються з приводу переходу земельних прав в результаті набуття майнових прав на об`єкти нерухомості, розташовані на конкретній земельній ділянці, регламентуються нормами Земельного кодексу України, які є спеціальними відносно до цивільно-правових норм, які є загальними.

Правові норми, які визначали долю земельної ділянки, наданої у власність чи користування, в разі відчуження розташованих на ній будівель чи споруд неодноразово змінювалися. Так, при відчуженні об`єктів нерухомого майна під час дії статті 30 Земельного кодексу України в редакції 1993 року, що діяла на час видачі акту №0600 закон передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача з необхідністю подальшого оформлення набувачем цього права. За приписами статті 120 ЗК України в редакції від 25 жовтня 2001 року (в період з 1 січня 2002 року до 20 червня 2007 року) при відчуженні об`єкта нерухомого майна, розташованого на відповідній ділянці, до набувача могло переходити право на цю земельну ділянку. Водночас автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди передбачала стаття 377 ЦК України.

Стаття 120 Земельного кодексу України (в редакції Закону України № 997-V від 27 квітня 2007 року) знову закріпила автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди. Редакція статті 120 Земельного кодексу України (зі змінами, внесеними Законом України № 1702-VI від 5 листопада 2009 року) також передбачає автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі або споруди, і ці норми мають імперативний характер.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Однак, передбачений законодавцем принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди не знайшов належного втілення у нормах, які регулювали перехід прав на земельну ділянку при переході права власності на споруду, яка на ній розташована, коли такий об`єкт нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці, що перебуває на праві постійного користування.

Слід зазначити, що ст. 92 ЗК України обмежує коло осіб, які можуть бути постійними користувачами земельних ділянок.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювалася про те, що особа, якою на законних підставах було набуто у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанови від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.17), від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц (пункт 61), від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42)).

28.10.2021 набув чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо єдиної правової долі земельної ділянки та розміщеного на ній об`єкта нерухомості» № 1174-IX від 02.02.2021р., яким було викладено ст. 120 Земельного кодексу у новій редакції.

10.12.2021 набув чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переходу прав на земельну ділянку у зв`язку з переходом прав на об`єкт нерухомого майна, який на ній розміщено» № 1720-IX від 08.09.2021р., яким було викладено ст. 120 ЗК у новій редакції.

Відповідно до ч. 13 ст. 120 ЗК України (у чинній редакції) у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, єдиний майновий комплекс), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, особами, які не можуть набувати земельну ділянку на такому праві, вони набувають таку земельну ділянку із земель державної або комунальної власності у власність або оренду. Набувач права власності на такий об`єкт зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування зобов`язаний не пізніше 30 днів з дня отримання поданої у встановленому порядку заяви припинити право постійного користування земельною ділянкою, на якій розміщений відповідний об`єкт, та передати її у власність або оренду набувачу права власності на такий об`єкт. Пропущення строку подання заяви, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу права власності на відповідний об`єкт у передачі йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

Порядок переходу прав на земельну ділянку у зв`язку з набуттям права власності на споруду, яка розташована на земельній ділянці, що перебуває на праві постійного користування, було законодавчо врегульовано лише з набранням чинності Законом України № 1174-IX від 02.02.2021.

Проте, як на момент набуття третіми особами права власності на нерухоме майно, так і на момент прийняття Чернівецькою міською радою спірних пунктів рішення №1868 від 27.06.2024, принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди не був закріплений у нормах права належним чином.

У п. 5.5 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди. Хоча власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками (орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості позбавлені, у їх праві на землю є ряд особливостей і переваг: право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством; права та обов`язки постійних землекористувачів визначені чинним земельним законодавством і не підлягають договірному регулюванню (не можуть бути звужені); постійні землекористувачі, як і землевласники, сплачують земельний податок, розмір якого визначається відповідно до чинного законодавства, на відміну від договірного характеру орендної плати; земельні ділянки у постійне користування передаються у порядку відведення безоплатно з наступним посвідченням цього права шляхом видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою; оплаті має підлягати лише виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що здійснюється на договірних засадах із уповноваженою землевпорядною організацією.

З огляду на викладене, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005р. № 5-рп/2005, а також принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, суд виснує, що незважаючи на закріплення прав на земельну ділянку за позивачем, фактичне користування земельною ділянкою здійснюють лише треті особі як власники нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці.

У п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 по справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Отже, істотною передумовою, наявність якої дозволяє реалізувати право особи на судовий захист, є наявність у неї відповідного порушеного суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, оскільки відсутність права або інтересу унеможливлює його судовий захист.

Як зазначалось по тексту рішення, відповідно до ч.1 п. «е» ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Саме цією законодавчою нормою і керувалась Чернівецька міська рада при прийнятті спірних пунктів рішення №1868 від 27.06.2024. Незважаючи на відсутність на момент прийняття спірних пунктів рішення чітко визначеного порядку реалізації наведеної законодавчої норми, набуття третіми особами права власності на нерухоме майно було визначено законодавцем як правова підстава для припинення права користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини 5 статті 116 ЗК України (у редакції, чинній на момент прийняття спірних пунктів рішення) земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Стаття 149 ЗК України передбачає один із способів припинення права користування земельною ділянкою шляхом вилучення земельних ділянок у постійних користувачів для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Механізм вилучення земельної ділянки застосовується за згодою землекористувача або примусово - за рішенням суду.

За змістом статті 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі:

а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені приписами органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель;

в) конфіскації земельної ділянки;

г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності;

ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки;

ґ-1) примусового звернення стягнень на право емфітевзису, суперфіцію за зобов`язаннями особи, яка використовує земельну ділянку на такому праві.

Отже, правові підстави примусового припинення прав на земельну ділянку саме у судовому порядку є виключними та розширеному тлумаченню не підлягають.

Натомість у спірних правовідносинах у силу принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об`єктів нерухомості, які на ній розміщені, користування земельною ділянкою під об`єктом нерухомості не може здійснювати ніхто, окрім власника нерухомості.

У цьому випадку вилучення земельної ділянки у постійного землекористувача на користь власників нерухомості не відбувається, а тому до спірних правовідносин стаття 149 ЗК України застосуванню не підлягає.

Таке розуміння змісту правовідносин між власником нерухомості та попереднім землекористувачем підтвердив і законодавець, доповнивши згідно із Законом України від 05.11.2009 № 1702-VI статтю 141 ЗК України пунктом «е» та прямо передбачивши відповідну підставу для припинення права користування земельною ділянкою у випадку набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Натомість вилучення земельної ділянки залишилось окремою підставою припинення права користування земельною ділянкою, яка передбачена в пункті «б» статті 141 ЗК України.

Суд вважає, що використання алгоритму, за яким відсутність згоди постійного землекористувача виключає можливість оформлення власників нерухомості права на землю суперечить принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об`єктів нерухомості, які на ній розміщені, оскільки у такому випадку уповноважений орган (власник земельної ділянки) буде позбавлений можливості оформити право на земельні ділянки новим власникам об`єктів нерухомості без відмови постійного землекористувача від земельної ділянки.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 23.11.2023 по справі № 916/3030/22 зазначив, що у разі набуття права власності на нерухомість, яка розташована на частині земельної ділянки, наданій іншій особі на праві постійного користування, право на оформлення землекористування для обслуговування такої нерухомості виникає автоматично в силу принципу єдності долі нерухомості і земельної ділянки та не вимагає отримання згоди постійного землекористувача.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності у позивача права власності чи іншого речового права на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, суд виснує, що спірним рішенням не порушені його права та інтереси, що є обов`язковою підставою для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення).

У свою чергу, спірне рішення спрямоване на реалізацію прав на землю дійсних власників нерухомості, у т.ч. ПрАТ «Укрпрофтур», до яких позивач не належить.

Визнання незаконним спірного рішення органу місцевого самоврядування не може мати жодних юридичних наслідків, оскільки права землекористування до третіх осіб перейшли в момент набуття права власності на нерухомість, а позивач таких права не мав, оскільки не є і не був власником нерухомості, тому зайва фіксація цього факту рішенням відповідача не має як юридичної сили, так і юридичних наслідків.

В подальшому, якщо позивач отримає речові права на нерухомість, розташовану на спірній землі, то він у встановленому законом порядку матиме право оформити свої права на землю.

Суд зазначає, що згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд виснує, що відповідач, яка власник землі, мав право на власний розсуд прийняти таке юридично допустиме рішення, яке вважав найкращим за даних обставин та яке покликано забезпечити реалізацію прав усіх власників нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці.

Доводи позивача про відсутність його згоди на припинення права постійного користування на земельну ділянку суд відхиляє, оскільки для реалізації прав на землю нового власника нерухомості згода попереднього землекористувача не потрібна. В даному випадку вилучення земельної ділянки у постійного землекористувача на користь нових власників нерухомості не відбувається, тож до спірних правовідносин положення ст. 149 ЗК України застосуванню не підлягають.

У п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява N 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

При вирішенні даної справи суд враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів, наведених учасниками судового процесу в обґрунтування власних правових позицій.

Згідно вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене у задоволенні позову слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 частини 4 статті 129 ГПК України визначено, що у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку судовий збір залишити за позивачем.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 194, 219, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 14.02.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.І. Ніколаєв