Справа № 909/160/25
У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

18.02.2025 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., розглянувши без виклику сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Інтернаціональ" (вх. № 1308/25 від 17.02.2025) про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Інтернаціональ"

(вул. Військових Ветеранів, буд. 12, м. Івано-Франківськ,

Івано-Фанківська область, 76018)

до: Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області

(вул. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ,

Івано-Фанківський район, Івано-Фанківська область,76608)

Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області

(вул. Сахарова Академіка, буд. 34, м. Івано-Франківськ,

Івано-Фанківський район, Івано-Фанківська область, 76014)

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, визнання незаконною та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок, визнання протиправним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Інтернаціональ" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою (вх. № 1304/25 від 17.02.2025) до відповідачів Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області та Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, визнання незаконною та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок, визнання протиправним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Позивачем разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову (вх. № 1308/25 від 17.02.2025), у якій останній просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти дії щодо демонтажу огорожі, яка перебуває у власності заявника, та проведення підготовчих та/або будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим № :18:001:0063, заборони Івано-Франківській міській раді приймати рішення та/або вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим № :18:001:0063, зокрема, але не виключно, приймати рішення щодо викупу останньої третьою особою, відчужувати земельну ділянку шляхом укладення договору купівлі-продажу, здавати в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно пунктів 2, 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Статтею 139 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову.

За правилами пункту 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, серед іншого, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У той же час судом встановлено, що в порушення вищезазначених нормативних приписів заявником не наведено жодних пропозицій щодо зустрічного забезпечення, як це прямо передбачено вказаною статтею.

Законодавець, урівноважуючи можливості реалізації та захисту прав сторін, на підставі принципу диспозитивності, зобов`язує особу, яка бажає забезпечити позов, запропонувати власний спосіб зустрічного забезпечення (або ж довести неможливість/відсутність потреби у такому). Зазначене вище положення закону є імперативним та не допускає подвійного тлумачення.

Суд також враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 910/3802/19 про те, що застосування зустрічного забезпечення є правом суду, проте обов`язок позивача щодо зазначення пропозиції по зустрічному забезпеченню, яке має містити заява про забезпечення позову, визначено Господарським процесуальним кодексом України.

Окрім цього, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За частиною 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Із змісту наведених норм статей 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду або реальна загроза в подальшому у поновленні порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Також, суд повинен з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зауважує на те, що долучені до заяви про забезпечення позову у сканованому вигляді копії документів у додатках, а саме: 5. Витяг ДЗК (1), 20. Інформаційна довідка 41271471, 27. Пояснення поліція та 31. Скриншот (34) виготовлені неякісно (нечитабельні), що зумовлює неможливість прочитання та розуміння їх змісту.

Нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості залишення заяви про забезпечення позову без руху задля усунення її недоліків.

Натомість частина 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України в імперативній формі визначає, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що заява про забезпечення позову подана без дотримання вимог статті 139 Господарського процесуального кодексу України, вона підлягає поверненню заявнику.

Разом із тим, суд звертає увагу, що заявник може повторно звернутися із заявою, дотримавшись приписів статті 139 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зауважує, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Інтернаціональ" (вх. № 1308/25 від 17.02.2025) про забезпечення позову у справі № 909/160/25 та додані до неї документи були надіслані в електронній формі через підсистему "Електронний суд" та були роздруковані судом, а тому заява у письмовому вигляді заявнику не повертається.

Керуючись статтями 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Інтернаціональ" (вх. № 1308/25 від 17.02.2025) про забезпечення позову у справі № 909/160/25 - повернути заявнику.

Заява вх. № 1308/25 від 17.02.2025 про забезпечення позову та додані до неї документи не підлягають надісланню заявнику, оскільки зазначені документи були надіслані в електронній формі через підсистему "Електронний суд" та роздруковані судом.

2. Ухвала набирає законної сили 18.02.2025 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

3. Повний текст ухвали складено та підписано 18.02.2025.

Суддя В. В. Михайлишин