ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" лютого 2025 р. м. Київ Справа № 911/491/25

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза Андрія Федоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Кепітл Корпорейшн" (04211, м. Київ, проспект Володимира Івасюка, буд. 2-Д, приміщення 706/4, ) про забезпечення позову, що подана разом з позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Кепітл Корпорейшн" (04211, м. Київ, проспект Володимира Івасюка, буд. 2-Д, приміщення 706/4, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОНАФТОГАЗТРЕЙД" (08133, Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул Балукова, б. 7-Б, ) про стягнення боргу за договором оренди,

за участю представників:

позивача: Головко Юрій Анатолійович

відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Кепітл Корпорейшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОНАФТОГАЗТРЕЙД" (08133, Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул Балукова, б. 7-Б, ) про стягнення боргу за договором оренди.

Через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області 10.02.2025 надійшла заява представника позивача про забезпечення позову. Ухвалою від 10.02.2025 суд призначив розгляд цієї заяви у судовому засіданні на 17.02.2025 на 16:30.

У судове засідання з`явивися представник позивача, висловив свої позиції з приводу заяви про забезпечення позову, наполягав на задоволенні вказаної заяви. Відповідач не забезпечив явки уповноважених представників, хоча був належним чином повідомлений.

У судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду.

Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову суд вважає за необхідне акцентувати увагу на наступному.

В обгрунтування поданої заяви заявник зазначає, що орендарем порушено строки на оплату оренди майнового компелексу, порушено порядок оплати компенсаційних виплат за що позивач нараховує додатково штрафні санкції.

Представник позивача зазначає, що є необхідність накладення арештів на рахунки відповідача для забезпечення належного виконання рішення суду, а також зазначає, що через відсутність комунікації з відповідачем у досудовому порядку вирішення спору, відповідачем не було здійснено жодної дії для врегулювання спору у зв`язку з чим є ризик відчуження відповідачем грошових коштів з рахунків або нерухомого майна, для подальшого уникнення виконання зобов`язання.

Наголошує, що недобросовісність відповідача полягає у свідомому ігноруванні погашення заборгованості та при цьому за умови невжиття заходів забезпечення позову, відповідачем можуть бути вчинені дії, спрямовані на відчуження грошових коштів з рахунків відповідача та/або нерухомого майна відповідача, що призведе до непоправних наслідків, та до утруднення, а в окремих випадках і неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Також представник позивача вказує на те, що оскільки позивач не має можливості самостійно отримати банківські виписки про наявність грошових коштів на рахунках відповідача (через те, що дана інформація є комерційною таємницею та банківською таємницею), не може виявити наміри відповідача про відчуження майна, а відтак є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зазначає, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Водночас заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні останнього, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

З означених причин представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арештів на усі відкриті банківські рахунки, що належать відповідачу в межах загальної ціни позову у розмірі 2914841,00 грн; заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) нерухомого майна, що належить на праві власності відповідачу.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та без надання доказів на підтвердження цих обгрунтувань не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову (аналогічна правова позиція викладено в Постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 910/6924/18).

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 25.05.2016 у справі № 6-605цс16).

Позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідач має намір ухилитися від виконання рішення суду, як то доказів які б підтверджували факт розпродавання відповідачем майна, чи вчинення будь-яких інших дій, що можуть бути розцінені судом, як такі, що спрямовані на майбутнє ухилення від виконання рішення суду, у разі задоволенні позову тощо. Сам факт неоплати орендної плати не може свідчити про намір ухилення від виконання зобов`язань перед заявником у випадку задоволення позову.

Суду не надано доказів, які б, наприклад, підтверджували наміри відповідача здійснити відчуження належного йому майна, зокрема нерухомого майна (наявність об`яв про продаж, участь у аукціонах тощо).

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У рішенні ЄСПЛ Волошин проти України зазначено - ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін (див. рішення у справі Стіл та Морріс проти Сполученого Королівства (Steel and Morris v. the United Kingdom), заява № 68416/01, п. 59, ECHR 2005). Принцип рівності сторін вимагає справедливого балансу між сторонами, і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом (див. рішення від 26 травня 2009 року у справі Бацаніна проти Росіїосії (Batsanina v. Russia), заява № 3932/02, § 22).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено факту того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОНАФТОГАЗТРЕЙД" має намір ухилитися від виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Отже, представником позивача не обґрунтовано яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, водночас, самі лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача в майбутньому від виконання рішення суду, які не підтверджені документально, не можуть бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд вважає подану заяву недоведеною, необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Принагідно суд акцентує увагу на тому, що в процесі розгляду даної заяви судом було встановлено, що позивачем не було долучено ні до матеріалів справи, ні до мвтеріалів заяви відомостей про об`єкт оренди та право власності на нього, за оренду якого у відповідача за твердженням позивача виник борг з орендної плати перед позивачем, на що судом зверталась увага позивача у судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Кепітл Корпорейшн" (04211, м. Київ, проспект Володимира Івасюка, буд. 2-Д, приміщення 706/4, ) про забезпечення позову від 10.02.2025.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення в порядку статті 235

Господарського процесуального кодексу України. Ухвала господарського суду оскаржується в порядку

та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 21.02.2025

Суддя А.Ф. Черногуз