РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2025Справа № 910/14456/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганська фірма "Лист"

до Акціонерного товариства "Укрпошта"

про стягнення сум у розмірі 70 512,30 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники сторін: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганська фірма "Лист" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укрпошта" про стягнення 70 512,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач, всупереч умовам укладеного договору комісії № 13/1374 від 22.11.2019 р., не здійснив реалізацію товару, прийнятого на комісію, не надав позивачу звітів про хід реалізації отриманого товару, не здійснив його повернення чи оплату, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 70 512,30 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 р. відкрито провадження у справі № 910/14456/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Про стан розгляду справи № 910/14456/24 сторони повідомлені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

20.12.2024 р. до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства "Укрпошта" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив позовні вимоги та зазначив, що реалізація товару за договором мала здійснюватися через відділення зв`язку, які перебували в структурі Донецької дирекції АТ «Укрпошта». Експлуатація будівель та споруд АТ «Укрпошта» на території населених пунктів Бахмутського, Маріупольського, Покровського та Краматорського районів була припинена відповідачем після їх захоплення 24.02.2022 р. У зв`язку із зазначеними обставинами та втратою АТ «Укрпошта» контролю над майном та матеріальними цінностями, що перебували на окупованих територіях та територіях, на яких ведуться бойові дії, відповідач провів документальну інвентаризацію, в результаті чого відбулося списання з обліку залишків комісійного товару. Також відповідач зазначив, що позивач не надав доказів, які підтверджують факт передачі ним товару на суму в розмірі 70 512,30 грн., а тому ціна позову є недоведеною. Акціонерне товариство "Укрпошта" наголошує на тому, що воно не могло виконати зобов`язання за договором виключно з об`єктивних, непідвладних йому причин, і за відсутності своєї вини, оскільки відповідач не міг вплинути чи відвернути військову агресію Російської Федерації.

30.12.2024 р. до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганська фірма "Лист" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що зміст відзиву відповідача та надані до нього докази прямо підтверджують вчинення порушень господарських зобов`язань з боку АТ «Укрпошта». Окрім того, долучені позивачем до матеріалів справи звіти комісіонера підтверджують продовження виконання відповідачем з лютого по жовтень 2022 р. зобов`язання перед комітентом щодо реалізації товару ТОВ "Луганська фірма "Лист".

06.01.2025 р. до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства "Укрпошта" надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких відповідач зазначив, що вина комісіонера у даному випадку відсутня, оскільки порушення зобов`язання за договором сталося у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації. При цьому, АТ «Укрпошта» повідомило, що не відмовляється від виконання своїх зобов`язань за договором комісії № 13/1374 від 22.11.2019 р., але це буде можливо лише після зникнення обставин непереборної сили, деокупації територій, проведення повної документальної та натуральної інвентаризації. Також відповідач стверджує, що зведені інвентаризаційні описи товарно-матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання, не є первинними документами, тому посилання позивача на них, як на докази своїх позовних вимог, АТ «Укрпошта» вважає безпідставним та необґрунтованим.

Будь-яких інших заперечень чи додаткових пояснень по суті спору від сторін до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2019 р. між Акціонерним товариством "Укрпошта" (комісіонер) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганська фірма "Лист" (комітент) укладено договір комісії № 13/1374, відповідно до п. 1.1 якого комісіонер за дорученням комітента за плату здійснює реалізацію товару від свого імені за рахунок комітента.

Згідно з п. 1.2 договору обов`язки комісіонера в частині реалізації товару виконують його безбалансові виробничі підрозділи (Центри поштового зв`язку - скорочена назва ЦПЗ).

Строк реалізації товару комісіонером з моменту отримання товару ЦПЗ до 30.11.2020 р. включно (п. 1.4 договору).

Пунктами 2.5 то 2.7 договору встановлено, що грошові кошти комітенту перераховуються комісіонером на розрахунковий рахунок комітента на підставі звітів комісіонера (після підписання звіту) не рідше ніж один раз на місяць, по закінченню звітного місяця. Остаточні розрахунки за реалізований товар здійснюються протягом 15 банківських днів після повернення комісіонером нереалізованого товару та підписання сторонами акту приймання-передачі нереалізованого товару.

За умовами п.п. 5.5 та 5.6 договору місце передачі товару - склади ЦПЗ комісіонера, вказані у додатку 3 до цього договору. Передача товару проводиться комітентом згідно з видатковими накладними на товар та на підставі наданої належним чином оформленої довіреності комісіонера.

У відповідності з п. 5.11 договору передача товару від комітента до комісіонера на реалізацію та повернення нереалізованого товару комітенту здійснюється на підставі належним чином оформлених довіреностей на відповідальних осіб сторін.

Пунктом 11.1 договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, і діє до 31.12.2020 р. включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Якщо товар не реалізовано впродовж дії договору, він підлягає поверненню комітенту (п. 12.2 договору).

Згідно з додатком № 3, який є невід`ємною частиною договору, перелік місць приймання товару - ЦПЗ № 2 Бахмут, ЦПЗ № 5 Маріуполь, ЦПЗ № 8 Покровськ, Роздрібна база Донецької дирекції АТ «Укрпошта».

До вказаного договору сторонами укладено ряд додаткових угод. Зокрема, додатковою угодою № 5 від 28.12.2021 р. сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2022 р.; погодили, що додаток № 5 «Місце передачі товару».

На виконання умов договору відповідачем відбувалась реалізація товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи звітами комісіонера № ЗВК574 за період з 01.08.2022 р. по 31.08.2022 р., № ЗВК635 за період з 01.09.2022 р. по 30.09.2022 р., № ЗВК688 за період з 01.10.2022 р. по 31.10.2022 р.

06.10.2022 р. сторонами підписано зведені інвентаризаційні описи товарно-матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання від комітента № 17 на суму 65 955,90 грн. та № 17/1 на суму 7 003,80 грн.

26.12.2022 р. відповідач направив позивачу накладну на повернення товару № 85 на суму 1 129,50 грн.

За твердженням позивача, залишок товару на відповідальному зберіганні у комісіонера складає суму 70 512,30 грн.

Листом № 111.004.001.-380-22 від 09.11.2022 р., керуючись п. 9.1 договору (звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у разі виникнення обставин непереборної сили), відповідач повідомив позивача, що у зв`язку з тимчасовою окупацією частини Донецької області, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 р. (зі змінами та доповненнями), у зв`язку з оточенням (блокуванням) та захопленням окупантами об`єктів нерухомого майна АТ «Укрпошта», експлуатація частини будівель і споруд товариства на території Донецької області припинена відповідачем після їх захоплення 24.02.2022 р. За фактами захоплення на території Донецької області об`єктів нерухомого майна АТ «Укрпошта» подано заяви до правоохоронних органів. Також відповідач зазначив, що починаючи з 24.02.2022 р. та на даний час АТ «Укрпошта», як комісіонер, не має можливості виконувати взяті на себе зобов`язання за договором перед комітентом, оскільки товар та всі документи, що були складені на виконання умов договору, знаходяться на території, яка перебуває під окупацією.

З пояснень відповідача слідує, що листом № 111.004.001.-594-23 від 29.05.2023 р. останній повідомив позивача про списання в обліку товарів комісії, які знаходяться на окупованій території, зокрема, нереалізованих залишків товарів за договором комісії № 13/1374 від 22.11.2019 р. Дані товари перенесені з одного позабалансового рахунку на інший позабалансовий рахунок - субрахунок 072201 «Невідшкодовані нестачі і втрати від псування цінностей» (товар 021200 - інші товари на комісії) для ведення належного обліку за цими товарами.

Листом № 111.004.001.-651-23 від 01.06.2023 р. відповідач повідомив позивача, що згідно наказу АТ «Укрпошта» № 467 від 31.03.2023 р. «Про проведення документальної інвентаризації товарів та знаків поштової оплати у підрозділах, які знаходяться на окупованих територіях та територіях, де ведуться бойові дії», товариством проведено документальну інвентаризацію, на підставі якої відбулося списання в обліку залишків комісійного товару.

07.08.2023 р. позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою № 27, в якому ТОВ "Луганська фірма "Лист" зазначило, що у АТ «Укрпошта» відсутні підстави для посилання на обставини непереборної сили, оскільки порушено п. 9.2 договору. Лист відповідача № 111.004.001.-380-22 від 09.11.2022 р. не може вважатися таким, що направлений негайно в розумінні п. 9.2 договору, оскільки після 24.02.2022 р. пройшло більше як півроку. При цьому, наданий АТ «Укрпошта» лист ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р. не є достатньою безапеляційною підставою настання для комісіонера форс-мажорних обставин. Також у даному листі позивач вимагав відповідача протягом 10 банківських днів з моменту отримання листа-вимоги здійснити оплату товару, який знаходиться на відповідальному зберіганні у комісіонера, у розмірі 70 512,30 грн.

10.11.2023 р. позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою № 37, в якому просив АТ «Укрпошта» повернути залишок прийнятого товару комітента, що призначений для комісії, у сумі 70 512,30 грн.

29.11.2023 р. позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою № 38, в якому зазначив, що у зв`язку з неповерненням АТ «Укрпошта» залишку товару на суму 70 512,30 грн., ТОВ "Луганська фірма "Лист" вимагає відшкодувати збитки у сумі 70 512,30 грн.

Враховуючи, що відповідач не сплатив позивачу вартість товару у сумі 70 512,30 грн., останній і звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1011 Цивільного кодексу України а договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну (ч. 3 ст. 1011 ЦК України).

Частинами 1 та 3 ст. 1021 Цивільного кодексу України встановлено, що комісіонер відповідає перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента. Комісіонер, який не застрахував майно комітента, відповідає за втрату, недостачу, пошкодження майна комітента, якщо він був зобов`язаний застрахувати майно за рахунок комітента відповідно до договору або звичаїв ділового обороту.

На підтвердження своїх вимог позивач посилається на підписані обома сторонами зведені інвентаризаційні описи товарно-матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання від комітента № 17 від 06.10.2022 р. та № 17/1 від 06.10.2022 р.

Разом з тим, відповідно до Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2024 р., Інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов`язань, які не відповідають критеріям визнання.

Інвентаризаційні описи застосовуються для фіксування наявності, стану та оцінки активів підприємства та тих активів, які належать іншим підприємствам і обліковуються поза балансом.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинними документами є документи, що містять відомості про господарські операції (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі тощо). Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Тобто, якщо документ не містить достатньо відомостей про операцію або взагалі не містить ніякої інформації про господарську операцію, то це не первинний документ.

За умовами п. 5.6 договору передача товару проводиться комітентом згідно з видатковими накладними на товар. Однак, позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження передачі товару комісіонеру на суму 70 512,30 грн., в яких було б відображено ціну товару, місце передачі, дату передачі, посилання до договір тощо.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, що саме цей товар у зазначеному позивачем розмірі, визначеному без фактичного доступу до товару (оскільки відповідач здійснив документальну, а не натуральну інвентаризацію), втрачено у зв`язку з агресією Російської Федерації. При цьому, ані договором комісії, ані нормами Цивільного кодексу України, які регулюють зобов`язання за договором комісії, не передбачено стягнення з комісіонера вартості неповернутого нереалізованого товару за договором комісії у грошовому еквіваленті.

Поряд з цим, відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022 р., затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 р. (втрата чинності 27.12.2022 р.), Бахмутський, Краматорський, Маріупольський та Покровський райони Донецької області знаходяться в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Зазначене вище підтверджується чинним на даний момент Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р.

Особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованих територіях визначено Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

Судом встановлено, що реалізація товару за договором комісії № 13/1374 від 22.11.2019 р. здійснювалася через відділення зв`язку, які перебували в структурі Донецької дирекції АТ «Укрпошта», а саме - ЦПЗ № 2 Бахмут, ЦПЗ № 5 Маріуполь, ЦПЗ № 8 Покровськ, Роздрібна база Донецької дирекції АТ «Укрпошта».

У зв`язку з наведеними обставинами та втратою контролю над майном та матеріальними цінностями, що знаходяться на окупованих територіях та територіях, де ведуться бойові дії, на підставі наказу АТ «Укрпошта» № 467 від 31.03.2023 р. «Про проведення документальної інвентаризації товарів та знаків поштової оплати у підрозділах, які знаходяться на окупованих територіях та територіях, де ведуться бойові дії», товариством проведено документальну інвентаризацію, на підставі якої відбулося списання в обліку залишків комісійного товару. Окрім того, на виконання зазначеного наказу, у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, в ході якої зруйновано або захоплено об`єкти нерухомого майна АТ «Укрпошта» на території Донецької області, відповідачем до правоохоронних органів було скеровано заяви про вчинення кримінальних правопорушень, копії яких надано до матеріалів справи.

Листом № 111.004.001.-380-22 від 09.11.2022 р. відповідач повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків, необхідно встановити обставини, пов`язані з наявністю в діях/бездіяльності відповідача повного складу господарського правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Надаючи оцінку обставинам справи, а також доводам відповідача, викладеним на підтвердження наявності обставин, що перешкодили виконанню зобов`язань за договором комісії, які АТ «Укрпошта» не могло передбачити і усунення яких від нього не залежало, суд зазначає наступне.

В аспекті виникнення обставин, що перешкодили комісіонеру реалізувати товар, та які останній не міг передбачити і усунення яких від нього не залежало, суд враховує, що 24.02.2022 р. Російська Федерація здійснила повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, та з 24.02.2022 р. збройні сили Російської Федерації завдавали ракетних ударів та обстріли населених пунктів України, у тому числі населених пунктів Донецької області, зокрема, Бахмутського Краматорського, Маріупольського та Покровського районів, що є загальновідомими обставинами.

В силу положень національного законодавства України та міжнародних договорів, як частини українського національного законодавства, дії РФ є актом немотивованої збройної агресії по відношенню до України.

Відтак, будь-які дії Російської Федерації з метою реалізації такої агресії є протиправними та саме РФ несе повну відповідальність за спричинені такими діями наслідки, у тому числі і за шкоду, заподіяну внаслідок втрати товарно-матеріальних цінностей на території, де розташовувалася відділення АТ «Укрпошта», на яких зберігався товар, який підлягав реалізації за договором комісії.

У даному випадку, відповідач не може виконати свої зобов`язання за договором виключно з об`єктивних, непідвладних йому причин, і за відсутності своєї вини, оскільки АТ «Укрпошта» не могло вплинути чи відвернути таку форс-мажорну обставину як військова агресія Російської Федерації.

При цьому, відповідач зазначив, що не відмовляється від виконання своїх зобов`язань за договором комісії № 13/1374 від 22.11.2019 р., але це буде можливо лише після зникнення обставин непереборної сили, деокупації територій, проведення повної документальної та натуральної інвентаризації.

Враховуючи вищевикладене, що після прийняття відповідачем товару на реалізацію на території Донецької області, виникли обставини, що перешкодили йому, як комісіонеру, реалізувати товар, та які він не міг передбачити і усунення яких від нього не залежало, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності за втрату товарно-матеріальних цінностей за договором комісії № 13/1374 від 22.11.2019 р. та, як наслідок, відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача вартості нереалізованого товару на загальну суму 70 512,30 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА