ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. ОдесаСправа № 916/91/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка,29)

Секретар судового засідання (за дорученням головуючого судді): Соловйова Д.В.;

За участю представників сторін:

Прокурор: Євглевський А.В.;

Від Кабінету Міністрів України: Мартинюк О.М.;

Від Товариства з обмеженою відповідальністю Чорноморський рибний порт: Павшинська Н.С.;

розглянувши апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання про залучення правонаступника (повний текст ухвали складено 21.11.2024)

по справі №916/91/24

за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Чорноморський рибний порт

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів:

- Державного підприємства Адміністрація морських портів України;

- Фонду державного майна України;

про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити певні дії,

(суддя першої інстанції: Малярчук І.А., дата та місце ухвалення судового рішення: 18.11.2024, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, проспект Шевченка, 29)

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання Заступника керівника Одеської обласної прокуратури від 13.11.2024 за вх.№40998/24 про залучення правонаступника по справі №916/91/24.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 по справі №916/91/24 скасувати, а клопотання Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про залучення правонаступника у справі №916/91/24 задовольнити.

Апелянт зазначає, що судом невірно застосовано норми матеріального права, якими встановлено повноваження органів виконавчої влади на розпорядження землями державної власності, які зайняті водними об`єктами загальнодержавного значення, а саме ст.122, п.24-1 розділу Х Земельного кодексу України.

Крім того, судом допущено порушення норм процесуального права щодо здійснення процесуального правонаступництва, а саме ст. 52 Господарського процесуального кодексу України.

Так, прокурор вважає, що в даному випадку суд першої інстанції повинен був замінити позивача - Чорноморську міську раду Одеського району Одеської області на її правонаступника Одеську обласну державну адміністрацію, який набув такого статусу на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту інтересів власників земельних часток (паїв), а також застосування адміністративної процедури у сфері земельних відносин» від 08.10.2024 №3993-IX, у зв`язку з тим, що розділ Х «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктом 24-1 згідно якого землі, зайняті водними об`єктами загальнодержавного значення, вважаються землями державної власності, дата набрання чинності Закону України від 08.10.2024 №3993-IX 08.11.2024.

Прокурор вважає, що Одеська обласна державна адміністрація, як орган виконавчої влади, яким здійснюється реалізація права на землю державної форми власності, з 08.11.2024 уповноважена на звернення до суду з позовною заявою про скасування рішень державних реєстраторів, зобов`язання повернути частину акваторії морського порту Чорноморськ. Так, прокурор вказує в апеляційній скарзі, що з 08.11.2024 виникли підстави для здійснення заміни Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області у вказаних правовідносинах її правонаступником Одеською обласною державною адміністрацією.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 по справі №916/91/24 залишено без руху; встановлено Заступнику керівника Одеської обласної прокуратури строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 по справі №916/91/24 протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

19.12.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 по справі №916/91/24, в якій апелянт надав докази сплати судового збору у розмірі 3028 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду 20.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 по справі №916/91/24, призначено розгляд справи №916/91/24 за апеляційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 на: 30.01.2025 року о 14-00 год

03.01.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ Чорноморський рибний порт вважає викладені у ній доводи необґрунтованими та просить суд апеляційної інстанції залишити ухвалу господарського суду від 18.11.2024 без змін, а апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на цю ухвалу без задоволення

ТОВ Чорноморський рибний порт зазначає, що з огляду на відсутність фактичних обставин, передбачених нормами матеріального права, які б підтверджували факт процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язаного з переходом матеріальних прав від Чорноморської міської ради до Одеської обласної державної адміністрації, підстави для процесуального правонаступництва в цій справі відсутні.

Крім того, в зв`язку із набуттям чинності Закону № 3993-IX від 08.10.2024 та внесення ним доповнення до перехідних положень Земельного кодексу, зміни суб`єкта права щодо земельної ділянки дна Сухого лиману або обов`язку у правовідносинах не відбулось. Таким чином, висновок прокуратури, викладений в апеляційній скарзі про те, що Законом України від 08.10.2024 р. № 3993-ІХ змінено форму власності земель, зайнятих водними об`єктами загальнодержавного значення, є безпідставним.

28.01.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Кабінету Міністрів України надійшли письмові пояснення, які представник просить врахувати при прийнятті постанови.

Так, Кабінет Міністрів України вказує, що відповідно до чинних норм матеріального права України, управління та контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів, у тому числі розпорядження водними об`єктами загальнодержавного значення належить до відання Кабінету Міністрів України. Тому, оскільки єдиним власником землі є держава, то позивач Кабінет Міністрів України та Одеська обласна державна адміністрація збігаються з єдиними позивачем у справі №916/91/24, яким виступає держава в особі Кабінету Міністрів України.

В судовому засіданні 30.01.2025 оголошено перерву по справі №916/91/24 до: 10.02.2025 року о 15-30 год.

В судовому засіданні прокурор та представники Кабінету Міністрів України та ТОВ «Чорноморський рибний порт» підтримали доводи та вимоги, викладені ними письмово. Представники інших учасників в судове засідання не з`явились.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників, які не з`явились, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

13.11.2024 до Господарського суду Одеської області за вх.№40998/24 від Заступника керівника Одеської обласної прокуратури надійшло клопотання про залучення правонаступника по справі №916/91/24.

В обґрунтування необхідності залучення прокурор посилається на те, що 08.11.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту інтересів власників земельних часток (паїв), а також застосування адміністративної процедури у сфері земельних відносин» від 08.10.2024 №3993-IX, яким розділ Х «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктом 24-1 такого змісту: «Всі землі, зайняті водними об`єктами загальнодержавного значення, вважаються землями державної власності».

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Водного кодексу України до водних об`єктів загальнодержавного значення належать: ???внутрішні морські води, територіальне море, а також акваторії морських портів; ???підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання; ???поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали, крім каналів на зрошувальних і осушувальних системах), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків; ???водні об`єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних.

На думку прокурора, з 08.11.2024 усі землі, зайняті водними об`єктами загальнодержавного значення, у тому числі акваторіями морських портів, перейшли до земель державної власності. Відтак, враховуючи, що предметом спору у цій справі є, зокрема захист земель, що знаходяться під акваторією морського порту Чорноморськ, за позицією прокурора вбачається, що вказані землі з 08.11.2024 віднесені законодавцем до земель державної власності.

Водночас, згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.08.2020 по справі №917/1339/16, прокурор відзначає, що процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником), у зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Отже, прокурор зазначає, що процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Поряд із цим, прокурор також зазначив, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. Обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із даним суб`єктом.

На переконання прокурора, в даному випадку наявні підстави для здійснення заміни Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області у вказаних правовідносинах її правонаступником - Одеською обласною державною адміністрацією. Обласній прокуратурі відомі наступні реквізити вказаної особи: Одеська обласна державна адміністрація, 65032, м. Одеса, проспект Шевченка, 4, код СДРПОУ 00022585).

18.11.2024 до Господарського суду Одеської області від ТОВ "Чорноморський рибний порт" надійшли заперечення на клопотання прокурора щодо залучення правонаступника.

В обґрунтування заперечень відповідач заявляє про те, що ст. 14 Водного кодексу України передбачено, що розпорядження внутрішніми морськими водами, територіальним морем та акваторією морських портів належить виключно до відання Кабінету Міністрів України. Згідно чинних норм матеріального права управління та контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів, у тому числі розпорядження водними об`єктами загальнодержавного значення належить до відання Кабінету Міністрів України, аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 915/1134/16, від 22.09.2021 у справі № 910/11648/19, від 17.05.2023 у справі №916/978/22, та рішеннях Господарського суду Одеської області від 04.07.2024 у справі №916/330/24, від 20.03.2024 у справі № 916/3665/23.

Постановою КМ України від 03.06.2013 № 406 (п. 2) державному підприємству "Адміністрація морських портів України" надано у користування акваторії морських портів, межі яких визначені Кабінетом Міністрів України, за умови недопущення передачі їх або їх частин іншим суб`єктам господарювання. Розпорядженням КМ України № 1355-р від 07.10.2009, відповідно до ст.ст. 13, 69 і 92 Земельного кодексу України, ст. 14 Водного кодексу України, ст.ст. 73 - 75 Кодексу торговельного мореплавства України державному підприємству "Іллічівський морський торговельний порт" надана у постійне користування земельна ділянка, розташована в межах наданої йому акваторії. Таким чином, акваторії морських портів, межі яких визначені Кабінетом Міністрів України та земельні ділянки, що розташовані в їх межах були державною власністю та перебувають у користуванні ДП «Адміністрація морських портів України», незалежно від доповнення законом № 3993-IX від 08.10.2024 перехідних положень Земельного кодексу п.24-1. Доповненням перехідних положень Земельного кодексу пунктом 24-1 на підставі Закону № 3993-IX від 08.10.2024 було лише ще раз відзначено та підкреслено перебування таких земель в держаній власності. Відтак, на думку відповідача, у зв`язку із набуттям чинності ЗУ № 3993-IX від 08.10.2024 та внесенням ним доповнення до перехідних положень Земельного кодексу, зміни суб`єкта права щодо земельної ділянки або обов`язку у правовідношенні не відбулось.

Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання Заступника керівника Одеської обласної прокуратури від 13.11.2024 за вх.№40998/24 про залучення правонаступника по справі №916/91/24.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що не вбачає підстав для встановлення існування правонаступництва у заявлених прокурором відносинах у відношенні до позивача у справі - Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області з урахуванням такого, що набрав законної сили Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту інтересів власників земельних часток (паїв), а також застосування адміністративної процедури у сфері земельних відносин» від 08.10.2024 №3993-IX, а відповідно і не вбачає підстав у задоволенні, клопотання Заступника керівника Одеської обласної прокуратури від 13.11.2024 за вх.№40998/24 про залучення правонаступника по справі №916/91/24.

Перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є наявність або відсутність підстав для заміни сторони (позивача) її правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.08.2020 у справі № 917/1339/16).

Здійснення правонаступництва є результатом наявності визначеного юридичного складу, тобто сукупності юридичних фактів, необхідних і достатніх для того, щоб отримати відповідний ефект - наступництво в правах та обов`язках. У кожному конкретному випадку для вирішення питань щодо можливості правонаступництва суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13.03.2019 (справа № 524/4478/17) та від 20.02.2019 (справа № 826/16659/15).

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю публічного правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другого відповідача суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із даним суб`єктом.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №9901/348/19.

Відповідно до ст. 14 Водного кодексу України передбачено, що розпорядження внутрішніми морськими водами, територіальним морем та акваторією морських портів належить виключно до відання Кабінету Міністрів України. Згідно чинних норм матеріального права управління та контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів, у тому числі розпорядження водними об`єктами загальнодержавного значення належить до відання Кабінету Міністрів України, аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 915/1134/16, від 22.09.2021 у справі № 910/11648/19, від 17.05.2023 у справі №916/978/22, та рішеннях Господарського суду Одеської області від 04.07.2024 у справі №916/330/24, від 20.03.2024 у справі № 916/3665/23.

Постановою КМ України від 03.06.2013 № 406 (п. 2) державному підприємству "Адміністрація морських портів України" надано у користування акваторії морських портів, межі яких визначені Кабінетом Міністрів України, за умови недопущення передачі їх або їх частин іншим суб`єктам господарювання. Розпорядженням КМ України № 1355-р від 07.10.2009, відповідно до ст.ст. 13, 69 і 92 Земельного кодексу України, ст. 14 Водного кодексу України, ст.ст. 73 - 75 Кодексу торговельного мореплавства України державному підприємству "Іллічівський морський торговельний порт" надана у постійне користування земельна ділянка, розташована в межах наданої йому акваторії. Таким чином, акваторії морських портів, межі яких визначені Кабінетом Міністрів України та земельні ділянки, що розташовані в їх межах були державною власністю та перебувають у користуванні ДП «Адміністрація морських портів України», не залежно від доповнення законом № 3993-IX від 08.10.2024 перехідних положень Земельного кодексу п.24-1. Доповненням перехідних положень Земельного кодексу пунктом 24-1 на підставі закону № 3993-IX від 08.10.2024 було лише ще раз відзначено та підкреслено перебування таких земель в держаній власності.

Судова колегія вважає обґрунтованими посилання Кабінету Міністрів України на те, що землями акваторії морського порту розпоряджається саме КМУ. Розпорядженням КМУ № 1355-р від 07.10.2009, згідно ст.ст. 13, 69 і 92 Земельного кодексу України, ст. 14 Водного кодексу України, ст.ст. 73 - 75 Кодексу торговельного мореплавства України державному підприємству "Іллічівський морський торговельний порт" було надано у постійне користування земельну ділянку, розташовану в межах наданої йому акваторії. Постановою КМУ від 03.06.2013 № 406 надано ДП «Адміністрація морських портів України» у користування акваторії морських портів, межі яких визначені Кабінетом Міністрів України, за умови недопущення передачі або їх частин іншим суб`єктам господарювання. Додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 №1278 (з урахуванням внесених змін та доповнень) визначено межі акваторії морського порту Чорноморськ. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2007 №1073 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 №406, відповідно до яких акваторія морського порту Чорноморськ передана у користування ДП «Адміністрація морських портів України».

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що посилання прокурора набуття чинності ЗУ № 3993-IX від 08.10.2024 та внесенням ним доповнення до перехідних положень Земельного кодексу, у зв`язку з чим і необхідно здійснити заміну Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на її правонаступника, судовою колегією не приймаються до увагу, оскільки зміни суб`єкта права щодо земельної ділянки або обов`язку у правовідношенні не відбулось.

При цьому, доводи апелянта щодо переходу ділянки у державну власність судовою колегією до уваги також не приймаються, оскільки прокурором визначено в якості позивача орган державної власності Кабінет Міністрів України.

Крім того, місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту інтересів власників земельних часток (паїв), а також застосування адміністративної процедури у сфері земельних відносин» від 08.10.2024 №3993-IX не передбачено обов`язок та не запроваджено заміни відповідних осіб на їх правонаступників, зокрема, органи виконавчої влади, які є учасниками відносин щодо права на землю державної власності. Водночас, на момент подачі прокурором позовних заяв в інтересах держави в особі КМУ та Чорноморської міської ради, а саме 04.11.2024, прокурором було визначено Кабінет Міністрів України, як орган виконавчої влади, який уповноважений на розпорядження акваторією морського порту Чорноморськ, а Чорноморську міську раду, як орган місцевого самоврядування, яким реалізується право на землю комунальної власності та обґрунтовано наявність у останньої повноваження на звернення до суду з позовною заявою про скасування рішення державного реєстратора та зобов?язання повернути частину акваторії морського порту Чорноморська. Закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності: дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що оцінка змісту позовних вимог прокурора, заявлених саме в інтересах Чорноморської міської ради, а також повноважень Чорноморської міської ради щодо розпоряджень спірною земельною ділянкою, здійснюється судом першої інстанції на стадії розгляду справи по суті, тому при здійсненні даного апеляційного провадження доводам прокурора в цій частині судова колегія не надає оцінку, а питання належності/неналежності позивача вирішується судом при розгляді справи по суті.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку в даному випадку про відсутність підстав для встановлення існування правонаступництва у заявлених прокурором відносинах у відношенні до позивача у справі - Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області з урахуванням такого, що набрав законної сили ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту інтересів власників земельних часток (паїв), а також застосування адміністративної процедури у сфері земельних відносин» від 08.10.2024 №3993-IX, а тому правомірно відмовив у задоволенні клопотання Заступника керівника Одеської обласної прокуратури від 13.11.2024 за вх.№40998/24 про залучення правонаступника по справі №916/91/24.

З огляду на вищевикладене, судовою колегією не приймаються до уваги доводи апелянта, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо необхідності задоволення заяви прокурора.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність судового рішення та остаточний висновок.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 по справі №916/91/24 є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята з додержання норм матеріального та процесуального права та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 136-140, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 по справі №916/91/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 по справі №916/91/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку в порядку та строки, передбачені статтями 287-288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.02.2025 року.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош