ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

05 лютого 2025 року Справа № 915/1288/21(915/1155/24)

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Джем в особі ліквідатора Карасюка О.В. про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Джем ( , 54024, м. Миколаїв, вул. Кругова, 47)

до відповідача: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю АГРО ЕЛАРА (адреса 54000, м. Миколаїв, вул. Благовісного Вадима, )

про: визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, витребування частки у статутному капіталі,

встановив:

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 23.08.2023 у справі 915/1288/21 Товариство з обмеженою відповідальністю Джем визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2024 у справі №915/1288/21 призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю ДЖЕМ (54024, м. Миколаїв, вул. Кругова, буд. 47; ) арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 01.02.2018 за № 1846).

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю Джем арбітражний керуючий Карасюк О.В. 23.09.2024 звернувся до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства та витребування частки у статутному капіталі.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду головуючим у справі визначено суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 06.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи №915/1288/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю ДЖЕМ (54024, м. Миколаїв, вул. Кругова, буд. 47; ), відкрито провадження у справі, справі присвоєно №915/1288/21(915/1155/24).

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2025 у справі №915/1288/21(915/1155/24) позов задоволено, визнано Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Елара (код за ) № 3 від 14.01.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ДЖЕМ (код за ; 54024, м. Миколаїв, вул. Кругова, буд. 47) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) недійсним та застосовано наслідки визнання недійсним договору купівлі-продажу шляхом витребування з володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДЖЕМ (54024, м. Миколаїв, вул. Кругова, буд. 47; ) частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Елара () у розмірі 28 % статутного капіталу, номінальною вартістю 2 400 000,00 грн.

Станом на даний момент рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2025 у справі №915/1288/21(915/1155/24) не набрало законної сили.

03.02.2025 позивачем подано до господарського суду заяву про забезпечення позову.

Позивач просить суд:

1) вжити заходи забезпечення заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара»;

2) заборонити суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» (, 54006, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18) щодо переходу прав на частину частки у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» (, 54006, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18) номінальною вартістю 2 400 000,00 грн, що становить 78,6885 % у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» (, 54006, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18) та належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ); щодо збільшення/зменшення розміру статутного капіталу ТОВ «Агро Елара» (, 54006, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18); щодо проведення реєстрації припинення (ліквідації) ТОВ «Агро Елара» (, 54006, м. Миколаїв, вул.Артилерійська, 18), крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили;

3) заборонити відчуження частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» (, 54006, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18) номінальною вартістю 2 400 000,00 грн, що становить 78,6885 % у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» (, 54006, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18) та належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

4) заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» () здійснювати відчуження будь-яким способом майна, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» (), а саме:

- нежитлової будівлі (агрегатний склад) за літ. М-1, загальною площею 216,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

- квартири, загальною площею 240,9 кв. м., житловою площею 158,8 кв.м., семикімнатна, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

- гаража, загальною площею 18,8 кв.м., опис: гараж в житловому будинку літ. А 5, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , гараж 15, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

- вантажного автомобіля марки КАМАЗ, модель 5320, VIN-код (номер шасі): НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , колір синій, об`єм двигуна 10850, рік випуску 1987, державний номерний знак: НОМЕР_4 ;

- вантажного автомобіля марки DAF, модель XF 95.430, рік випуску 2000, VIN-код (номер шасі): НОМЕР_5 , номер двигуна: НОМЕР_6 , об`єм двигуна 12600, колір білий, державний номерний знак: НОМЕР_7 ;

- напівпричепа ROSSART-GIFUT N33, рік випуску 1999, VIN-код (номер шасі): НОМЕР_8 , колір червоний, державний номерний знак: НОМЕР_9 ;

- вантажного автомобіля марки MAN, модель TGA 26.440, рік випуску 2007, VIN-код (номер шасі): НОМЕР_10 , номер двигуна: НОМЕР_11 , об`єм двигуна 10518, колір білий, державний номерний знак: НОМЕР_12 ;

- напівпричепа KASSBOHRER D 19B, рік випуску 1991, VIN-код (номер шасі): НОМЕР_13 , колір червоний, державний номерний знак: НОМЕР_14 ;

- легкового автомобіля марки VOLКSWAGEN, модель GOLF, рік випуску 2013, VIN-код (номер шасі): НОМЕР_15 , номер двигуна: НОМЕР_16 , об`єм двигуна 1968, колір синій, державний номерний знак: НОМЕР_17 ;

- легкового автомобіля марки VOLКSWAGEN, модель PASSAT VARIANT, рік випуску 2013, VIN-код (номер шасі): НОМЕР_18 , номер двигуна: НОМЕР_19 , об`єм двигуна 1968, колір сірий, державний номерний знак: НОМЕР_20 ;

- частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Еко Альянс» (, 54036, місто Миколаїв, вул. Веселинівська, будинок 47/3) номінальною вартістю 5000,00 грн, що становить 100 % у статутному капіталі ТОВ «Агро Еко Альянс» (, 54036, місто Миколаїв, вул. Веселинівська, будинок 47/3);

5) надіслати заявнику примірник ухвали із зазначенням усіх реквізитів виконавчого документу, встановлених Господарським процесуальним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження».

Заяву обґрунтовано посиланням на приписи ч. 1, 2 ст. 136, п. 4 ч. 1, ч. 3, 5 ст. 137 ГПК України, п. 31 ч. 2 ст. 9, ч.10 ст. 13, ч. 5 ст. 14, п.2 ч. 1 ст. 25, п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», ч. 1, 6 ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», п. 11.14 «Порядок скликання загальних зборів учасників товариства» Статуту ТОВ «Агро Елара», правовий висновок у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 по справі № 915/508/18, від16.08.2018 у справі № 910/1040/18), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19, практику Європейського суду з прав людини та мотивовано наступним:

1) щодо заборони здійснювати реєстраційні дії.

ТОВ «Джем» в особі ліквідатора звернулось до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, яке було ухвалено 29.01.2025, не вимагатиме примусового виконання з боку відповідача, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «Агро Елара» () станом на 19.09.2024, учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» є відповідач ОСОБА_1 , номінальна вартість частки якої становить 3 050 000,00 грн (35,88 % статутного капіталу ТОВ «Агро Елара») та ОСОБА_2 , номінальна вартість частки якої становить 5 450 000,00 грн (64,12% статутного капіталу ТОВ «Агро Елара»).

Станом на 31.01.2025 згідно з відомостями з ЄДР єдиним учасником ТОВ «Агро Елара» є відповідач у даній справі ОСОБА_1 , номінальна вартість частки якої становить 3 050 000,00 грн (100 % статутного капіталу ТОВ «Агро Елара»).

У відповідності до отриманих даних з платформи YouControl щодо історій змін відносно ТОВ «Агро Елара» щонайменше з 18.12.2024 єдиним засновником ТОВ «Агро Елара» залишається відповідач, а ОСОБА_2 вийшла із складу учасників товариства, але залишається керівником ТОВ «Агро Елара», що може впливати як на поточну діяльність товариства, так і на прийняття рішень на загальних зборах учасників ТОВ «Агро Елара», єдиним учасником яких може бути тільки відповідач ОСОБА_1 , що володіє 100 % статутного капіталу ТОВ «Агро Елара» та одночасно є родичем (наймовірніше, дочкою) колишнього учасника товариства та теперішнього керівника ОСОБА_2 .

Щодо співмірності обраного заходу забезпечення щодо заборони вчинення реєстраційних дій та проведення державної реєстрації змін до відомостей про ТОВ «Агро Елара» ліквідатор просить застосувати заходи забезпечення, які безпосередньо пов`язані із захистом прав банкрута ТОВ «Джем», тобто пов`язаних із витребуванням частки у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» на користь ТОВ «Джем», а саме: для збереження існуючого на сьогоднішній день кола суб`єктів учасників ТОВ «Агро Елара», та вважає достатнім застосування заборони реєстрації відчуження частини частки в статутному капіталі, збільшення/зменшення розміру статутного капіталу та заборону реєстрації рішення про припинення (ліквідацію) ТОВ «Агро Елара», крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили.

На думку ліквідатора, запропонований захід забезпечення, з одного боку, надасть змогу ТОВ «Джем» здійснити реєстраційні дії, коли рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2025 у справі № 915/1288/21 (915/1155/24) набере законної сили, з іншого - забезпечить збереження частки у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» й забезпечить у майбутньому реальне виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2025 у справі № 915/1288/21 (915/1155/24);

2) щодо заборони відчуження майна як обраного заходу забезпечення.

Ліквідатор просить накласти заборону відчуження частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» (, 54006, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18) номінальною вартістю 2 400 000,00 грн, що становить 78,6885 % у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» (код за , 54006, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18) та належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідно до актуальних відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «Агро Елара» () від 31.01.2025 єдиним учасником товариства є відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка володіє часткою у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» номінальною вартістю 3 050 000,00 грн, що становить 100 % у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара».

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2025 у справі № 915/1288/21 (915/1155/24), серед іншого, витребувано у ОСОБА_1 на користь ТОВ «Джем» частку у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» номінальною вартістю 2 400 000,00 грн, що вже станом на сьогодні становить 78,6885 % статутного капіталу ТОВ «Агро Елара».

Предметом же спору у дані справі було витребування цієї ж частки у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» номінальною вартістю 2 400 000,00 грн у ОСОБА_1 . Спір про право власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» номінальною вартістю 2 400 000,00 грн вирішувався судом в межах розгляду справи № 911288/21 (915/1155/24), за результатами якого ухвалено рішення на користь заявника ТОВ «Джем».

Ліквідатор зазначає, що у відповідача ОСОБА_1 , до моменту набрання рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2025 по справі №915/1288/21 (915/1155/24) законної сили є абсолютна можливість здійснити продаж всієї частки у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» номінальною вартістю 3 050 000,00 грн, що до моменту набрання вказаним вище рішенням суду законної сили, належить повністю відповідачу, однак частина з цієї частки номінальною вартістю 2 400 000,00 грн це те майно, щодо якого вирішувався спір у суді першої інстанції, за результатами якого останній вирішено на користь заявника ТОВ «Джем», та витребувано таку частку на користь ТОВ «Джем».

Беручи до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.02.2024 у справі № 910/9426/23 та від 31.08.2022 у справі №924/700/21, ліквідатором з метою ефективного застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення заборони відчуження майна ТОВ «Агро Елара», було здійснено перевірку майнового стану ТОВ «Агро Елара» та встановлено наявність переліченого вище майна.

Ліквідатор зазначає, що у випадку реалізації належного ТОВ «Агро Елара», єдиним учасником якого є ОСОБА_1 , майна (як рухомого, так і нерухомого), вартість частки у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» зменшиться та не буде становити економічного інтересу для ТОВ «Джем» як особи, яка звернулася з позовом про витребувати такої частки.

Посилаючись на положення ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та Статут ТОВ «Агро Елара» від 2018 року, ліквідатор зазначає, що вихід учасника зі складу ТОВ «Агро Елара» відповідно до п. 7.5. Статуту відбувається протягом одного місяця з дня надання згоди на вихід іншим учасником, якщо менший строк не визначений такою згодою.

Таким чином, на вихід ОСОБА_2 , що відбувався близько 18.12.2024, щонайбільше згоду було надано з 18.11.2024, тобто після того, як учаснику ТОВ «Агро Елара» ОСОБА_1 , стало відомо про існування справи №915/1288/21(915/1155/24), що підтверджується, зокрема, поданням її представником 15.11.2024 за допомогою засобів підсистеми Електронний суд ЄСІТС заяви про ознайомлення з матеріалами справи № 915/1288/21 (915/1155/24).

Такі дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які найімовірніше, є родичами (пов`язаними особами), свідчать про намагання вивести майно із Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара», надаючи вказаним діям удаваного законного сенсу.

Ліквідатор вважає, що вжиття заходів забезпечення заяви у даному випадку: відповідатиме принципам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення заяви; сприятиме забезпеченню збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи про банкрутство; доцільне у зв`язку з імовірністю утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Заходи щодо зустрічного забезпечення не пропонуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положення статей 136, 137 ГПК України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову подано з дотриманням вимог ст. 139 ГПК України та оплачено судовим збором.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, рішення, яким суд забезпечує позов, як ефективний засіб юридичного захисту повинне бути реальним (тобто таким, яке забезпечує дієвий правовий захист від свавілля контрагента) та своєчасним.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Таким чином, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах другій, п`ятій, шостій та сьомій статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами встановленими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено у низці постанові останнього, зокрема, від 24.10.2022 у справі №916/950/22 та від 15.05.2019 у справі №910/688/13.

За змістом ч.ч. 1, 3-4, 11 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, суд зазначає, що адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

З урахуванням наведеного, суд враховує, що предметом позову у справі №915/1288/21(915/1155/24) виступає немайнова вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства та майнова вимога про витребування частки у статутному капіталі.

Суд зауважує, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатись у ціні заявленого позову.

Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17.

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/13737/19.

При цьому, судом взято до уваги, що якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то у даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Умовою ж застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 28.08.2019 у справі №910/4491/19.

Отже, звертаючись із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру, заявник повинен довести за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів той факт, що предмет спору, наявний станом на момент пред`явлення позову, може зникнути або зменшитись за кількістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних (незадовільний фінансовий стан, відкриті виконавчі провадження щодо відповідача тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування майна; вчинення інших дій з метою уникнення майнової відповідальності або перешкоджанню поверненню майна законному власнику) причин.

Суд також зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункти 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.

За правилами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 ГПК України).

За умовами статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 12.06.2019 у справі №910/773/19.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного вище, дослідивши надані заявником до заяви про забезпечення позову докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Щодо наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти (здійснювати, проводити) реєстраційні дії відносно ТОВ «Агро Елара» (код за ) щодо переходу прав на частину частки у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» номінальною вартістю 2 400 000,00 грн, що становить 78,6885 % у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» та належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); щодо збільшення/зменшення розміру статутного капіталу ТОВ «Агро Елара» (код за ); щодо проведення реєстрації припинення (ліквідації) ТОВ «Агро Елара, крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При цьому, суд наголошує, що заборона відповідачеві, іншим особам вчиняти певні дії повинна узгоджуватись з предметом позову, тобто така заборона має стосуватися виключно спірного майна.

Верховний Суд, зокрема, у постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20 та від 21.12.2020 у справі №910/9627/20, неодноразово наголошував на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 09.09.2019 у справі № 924/433/19.

Приписами ч. 9-10 ст. 137 ГПК України передбачено, що суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Згідно з пунктом 31 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо, зокрема, заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій.

Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як «у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії».

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Як зазначає позивач, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «Агро Елара» (код за ) станом на 19.09.2024, учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» були відповідач ОСОБА_1 , номінальна вартість частки якої становить 3 050 000,00 грн (35,88 % статутного капіталу ТОВ «Агро Елара») та ОСОБА_2 , номінальна вартість частки якої становить 5 450 000,00 грн (64,12% статутного капіталу ТОВ «Агро Елара»).

Станом на 31.01.2025 згідно з відомостями з ЄДР єдиним учасником ТОВ «Агро Елара» є відповідач у справі №915/1288/21(915/1155/24) ОСОБА_1 , номінальна вартість частки якої становить 3 050 000,00 грн (100 % статутного капіталу ТОВ «Агро Елара»).

У відповідності до отриманих даних з платформи YouControl щодо історій змін відносно ТОВ «Агро Елара» щонайменше з 18.12.2024 єдиним засновником ТОВ «Агро Елара» залишається відповідач, а ОСОБА_2 вийшла із складу учасників такого товариства.

Згідно з наведеними вище відомостями з ЄДР і відповідач, і ОСОБА_2 зареєстровані за однією адресою, мають одне прізвище, а тому, імовірно вони є родичами, тобто пов`язаними особами.

Крім того, ОСОБА_2 є керівником ТОВ «Агро Елара», тобто має можливість впливати як на поточну діяльність товариства, так і на прийняття рішень на загальних зборах учасників ТОВ «Агро Елара», єдиним учасником яких може бути тільки відповідач ОСОБА_1 , що володіє 100 % статутного капіталу ТОВ «Агро Елара».

Такі твердження позивач обґрунтовує положеннями Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (далі Закон) щодо порядку скликання загальних зборів товариства та включення питань до порядку денного загальних зборів товариства.

Так, загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства (ч. 1 ст. 32 вказаного Закону).

Виконавчий орган товариства приймає рішення про включення запропонованих питань до порядку денного загальних зборів учасників, що передбачено ч. 6 ст. 32 Закону.

Аналогічні положення містяться у Статуті ТОВ «Агро Елара» в редакції 2018 року в розділі 11, підрозділ 11.14 «Порядок скликання загальних зборів учасників товариства».

Таким чином, ОСОБА_2 , яка виконує повноваження керівника ТОВ «Агро Елара», є виконавчим органом Товариства та приймає рішення про включення запропонованих питань до порядку денного загальних зборів учасників, а отже, й може впливати на прийняті на загальних зборах учасників ТОВ «Агро Елара» рішення, єдиним учасником яких є відповідач у справі ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, вимога про застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій та проведення державної реєстрації змін до відомостей про ТОВ «Агро Елара», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосується лише тих дій, які безпосередньо пов`язані із захистом прав банкрута ТОВ «Джем», тобто пов`язаних із витребуванням частки у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» на користь ТОВ «Джем», а саме: для збереження існуючого на сьогоднішній день кола суб`єктів учасників ТОВ «Агро Елара» та стосується заборони реєстрації відчуження частини частки в статутному капіталі, збільшення/зменшення розміру статутного капіталу та заборона реєстрації рішення про припинення (ліквідацію) ТОВ «Агро Елара», крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Слід зауважити, що вимоги позивача щодо заборони проводити реєстраційні дії відносно ТОВ «Агро Елара» (код за ) щодо переходу прав на частину частки у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» номінальною вартістю 2 400 000,00 грн, що становить 78,6885 % у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» та належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); щодо збільшення/зменшення розміру статутного капіталу ТОВ «Агро Елара» (код за ); щодо проведення реєстрації припинення (ліквідації) ТОВ «Агро Елара» (код за ), крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили, кореспондуються у даному випадку з вимогою позивача про витребування відповідної частки.

Враховуючи зазначене вище, подальші зміни складу учасників, розміру їх часток, розміру статутного капіталу підприємства та відчуження частки, права на яку оспорює позивач, можуть призвести до унеможливлення відновлення його права у разі, набрання рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2025 у справі № 915/1288/21 (915/1155/24) законної сили.

Запропонований захід забезпечення, надасть змогу здійснити ТОВ «Джем» реєстраційні дії, у випадку набрання рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2025 у справі № 915/1288/21 (915/1155/24) законної сили, забезпечить збереження частки у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара», яку присуджено позивачеві, а відтак і дотримання вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Вжиття відповідних заходів забезпечення позову у цій справі спрямоване виключно на збереження існуючого становища та на ефективний захист прав та інтересів позивача щодо спірної частки у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» (код за ).

При цьому, судом враховано викладені у постанові Верховного Суду від 13.01.2023 у справі №918/531/22 висновки, відповідно до яких забороні підлягає вчинення не будь-яких дій, зокрема, внесення до ЄДР не будь-яких відомостей стосовно товариства, а лише тих, що можуть призвести до можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, можуть ускладнити виконання рішення суду (у разі його ухвалення на користь позивачів) та викликати труднощі при його виконанні. Такі заходи мають прямо стосуватись предмету позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вищевказаний захід забезпечення позову відповідає ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, а також вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Суд наголошує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими та спрямовані на збереження існуючого становища з метою зупинення вчинення дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення до набрання ним законної сили.

Щодо наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження частини частки в статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» номінальною вартістю 2 400 000,00 грн, що становить 78,6885 % у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» (код за ) та належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Ліквідатор просить суд про застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони відчуження частини частки в статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» номінальною вартістю 2 400 000,00 грн, що становить 78,6885 % у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» (код за ) та належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Разом з тим, позивач не зазначає особу, щодо якої слід застосувати відповідний захід забезпечення позову, що не відповідає п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Отже, заява позивача про застосування такого заходу забезпечення позову як заборона відчуження частини частки в статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» задоволенню не підлягає.

Щодо наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову у вигляді - заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» (код за ) здійснювати відчуження будь-яким способом майна, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» () у відповідності до наведеного ліквідатором переліку, суд зазначає наступне.

Як уже вище було наведено, суд враховує, що такий захід забезпечення позову як заборона відповідачеві, іншим особам вчиняти певні дії повинна узгоджуватись з предметом позову.

При цьому, суд вказує, що відповідна заборона може стосуватися лише індивідуально визначеного майна, і притому лише такого, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

Розмір частки фізичної особи в статутному капіталі юридичної особи визначає наявність певних корпоративних прав у цієї особи. Юридична ж особа володіє активами майном (рухомим чи нерухомим), яке надає можливість відповідному суб`єкту здійснювати господарську діяльність.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, суд зазначає, що адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

З урахуванням наведеного, суд враховує, що предметом позову у справі №915/1288/21(915/1155/24) виступає немайнова вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства та майнова вимога про витребування частки у статутному капіталі.

Таким чином, в результаті вирішення даного спору на користь Позивача, останнім не набувається жодних прав на майно юридичної особи. Відтак підстав вважати, що засіб забезпечення позову у вигляді обмеження прав володіння власником його майном є таким, що співмірний із заявленими немайновою та майновою вимогами, які є предметом даного спору, немає.

Також, при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно виходити з законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини (стаття 6 Господарського кодексу України).

Така стала правова позиція Верховного Суду викладена в постановах від 19.10.2020 у справі №916/3844/19, від 30.06.2021 у справі №922/145/21, від 28.07.2021 у справі №910/3704/21 та від 15.08.2018 у справі №907/835/17.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинна блокуватися господарська діяльність юридичної особи.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 25.01.2021 у справі №902/775/20, від 19.01.2021 у справі №902/774/20 та від 16.11.2020 у справі №910/7596/20.

Вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26.09.2019 у справі №521/10766/18.

Як встановлено судом, позивач просить суд забезпечити позов, зокрема, шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» (код за ) здійснювати відчуження будь-яким способом майна, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» (), тобто особи, яка не є відповідачем у даній справі.

Вказане, на переконання суду, може призвести до неможливості повноцінного функціонування даного господарюючого суб`єкта, що є очевидно неспівмірним з предметом позову.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для вжиття у даній справі заходів забезпечення позову у вигляді заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» (код за ) здійснювати відчуження будь-яким способом майна, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» ().

Суд погоджується з доводами позивача про те, що застосування заходів зустрічного забезпечення, виходячи із наведених заявниками обставин у даній справі, станом на даний час не є доцільним.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, виходячи з характеру обставин справи, з огляду на вищевказані норми та наведені обставини у сукупності, розглянувши заяву позивача від 03.02.2025 про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її часткове задоволення.

Відповідно до ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Крім того, суд зауважує, що: питання розподілу судових витрат вирішується за результатами розгляду справи; реквізити боржників судом зазначено з врахуванням обсягу інформації, наданої позивачами.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 144, 234, 235 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Джем в особі ліквідатора Карасюка О.В. від 03.02.2025 про забезпечення позову у справі задовольнити частково.

2. Заборонити суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» () щодо переходу прав на частину частки у статутному капіталі ТОВ «Агро Елара» () номінальною вартістю 2 400 000,00 грн, що становить 78,6885 % у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» () та належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ); щодо збільшення/зменшення розміру статутного капіталу ТОВ «Агро Елара» (); щодо проведення реєстрації припинення (ліквідації) ТОВ «Агро Елара» (), крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили.

3. В задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині - відмовити.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, тобто 05.02.2025.

5. Ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», протягом трьох років.

6. За даною ухвалою:

Стягувач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю Джем ( , 54024, м. Миколаїв, вул. Кругова, 47) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича ( АДРЕСА_5 )

Боржники:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Елара» (код за , 54006, м. Миколаїв, вул. Благовісного Вадима, буд. 4-А, кв. 30);

- ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

7. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 254- 257 ГПК України.

8. Примірник ухвали з гербовою печаткою надіслати: стягувачу, копію ухвали боржникам.

Ухвалу підписано 05.02.2025.

Суддя В.О.Ржепецький