ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2025 р. Справа№ 910/7541/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Алданової С.О.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,

представників сторін:

від прокуратури: Стретович М.О. (в залі суду),

від позивачів: не з`явились,

від відповідача: Ткач І.М. (в залі суду),

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2024 (повний текст складено 16.10.2024)

у справі № 910/7541/24 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі:

1) Київської міської ради,

2) Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"

про визнання недійсними додаткових угод, стягнення 115 791,166 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

Керівник Деснянської окружної прокуратури міста Києва (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - Київрада, позивач-1) та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Деснянська РДА, позивач-2) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою у якій просив визнати недійсними укладені Деснянською РДА з Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (далі - ТОВ "Київські енергетичні послуги", Товариство) додаткові угоди, а також стягнути з Товариства 115 791,166 грн безпідставно сплачених коштів.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що додаткові угоди №4 від 30.08.2021, №5 від 22.10.2021, №6 від 03.11.2021, №7 від 03.11.2021, №8 від 01.12.2021, №9 від 01.12.2021, №10 від 01.12.2021, укладені сторонами до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу від 29.01.2021 №82014016П-Т121, є недійсними в силу п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки цими угодами сторони безпідставно та необґрунтовано змінили (завищили) вартісні та (зменшили) кількісні показники товару (електричної енергії).

Посилаючись на ст. 203, 215 ЦК України, ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", позивач просить:

- визнати недійсною додаткову угоду №4 від 30.08.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу від 29.01.2021 №82014016П-Т121, укладеного між Деснянською РДА та ТОВ "Київські енергетичні послуги";

- визнати недійсною додаткову угоду №5 від 22.10.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу від 29.01.2021 №82014016П-Т121, укладеного між Деснянською РДА та "Київські енергетичні послуги";

- визнати недійсною додаткову угоду №6 від 03.11.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу від 29.01.2021 №82014016П-ТІ2І, укладеного між Деснянською РДА та ТОВ "Київські енергетичні послуги";

- визнати недійсною додаткову угоду №7 від 03.11.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу від 29.01.2021 №82014016П-Т121, укладеного між Деснянською РДА та ТОВ "Київські енергетичні послуги";

- визнати недійсною додаткову угоду №8 від 01.12.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу від 29.01.2021 №82014016П-Т121, укладеного між Деснянською РДА та ТОВ "Київські енергетичні послуги";

- визнати недійсною додаткову угоду №9 від 01.12.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу від 29.01.2021 №82014016П-Т121, укладеного між Деснянською РДА та ТОВ "Київські енергетичні послуги";

- визнати недійсною додаткову угоду №10 від 01.12.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу від 29.01.2021 №82014016П-Т121, укладеного між Деснянською РДА та ТОВ "Київські енергетичні послуги";

- стягнути з ТОВ "Київські енергетичні послуги" безпідставно сплачені кошти у сумі 115 791,166 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2024 позовні вимоги Керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міськради та Деснянської РДА до ТОВ "Київські енергетичні послуги" про визнання недійсними додаткових угод, стягнення 115 791,166 грн задоволено повністю. Визнано недійсними додаткові угоди №4 від 30.08.2021, №5 від 22.10.2021 №6 від 03.11.2021 №7 від 03.11.2021, №8 від 01.12.2021, №9 від 01.12.2021, №10 від 01.12.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу від 29.01.2021 №82014016П-Т121, укладеного між Деснянською РДА та ТОВ "Київські енергетичні послуги"; стягнуто з ТОВ "Київські енергетичні послуги" на користь Деснянської РДА 115 791,166 грн безпідставно сплачених коштів.

Задовольняючи позов, суд зазначив, що позовні вимоги у справі є обґрунтованими та доведеними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. У поданій апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2024 у справі №910/7541/24 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відшкодувати відповідачу за рахунок позивача витрати з оплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Скаржник вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки під час розгляду справи суд порушив загальні принципи судочинства, закріплені ст. 125 Конституції України та ст. 2 ГПК України, а також ст. 86 ГПК України, без належного з`ясування та обговорення усіх обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням принципів верховенства права та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, закріплених ч. 3 ст. 2 ГПК України.

На думку апелянта, встановлений п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" 10-відсотковий ліміт не перевищено, на підтвердження зростання ціни споживачеві надавалися довідки з ДП «Держзовнішінформ», також ці відомості містяться на сайті Оператора ринку, як було обумовлено у п. 1.2.3 Комерційної пропозиції до договору.

Висновок суду щодо обґрунтованості звернення Деснянської окружної прокуратури міста Києва з позовом у цій справі з огляду на те, що міська рада не здійснила захисту інтересів держави, скаржник вважає хибним та таким, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки факт порушення законодавства у сфері публічних закупівель спеціально уповноваженим органом державного контролю у цій сфері не встановлений.

Апелянт зазначає, що визнання додаткових угод №№4-10 недійсними не означає автоматичне застосування положень додаткової угоди №3, оскільки постачання товару за умовами договору не відбулося. Отже, стягувати грошові кошти у розмірі 115791,166 грн як різницю між ціною, визначеною додатковою угодою №3, та ціною додаткової угоди №10 неможливо через відсутність постачання електричної енергії після визнання недійсними додаткових угод.

Позиції учасників справи.

Прокуратура надала відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апелянта заперечує та наводить власні доводи на їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

Скаржник надав відповідь на відзив, у якій проти доводів, наведених прокуратурою у відзиві, заперечує та вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права в частині, що стосується учасників справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2024 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7541/24 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2024 до надходження матеріалів справи №910/7541/24.

14.11.2024 матеріали справи №910/7541/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Київські енергетичні послуги" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2024 у справі №910/7541/24. Розгляд справи призначено на 16.12.2024. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 16.12.2024 суд протокольно оголосив перерву у розгляді справи до 29.01.2025, про що повідомив Київську міськраду та Деснянську РДА відповідною ухвалою.

Клопотання учасників справи.

Деснянська РДА подала клопотання, у якому просила призначений на 29.01.2025 розгляд справи здійснити без участі її представника.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

За результатами проведеної процедури закупівлі товару за кодом класифікації ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія, Деснянська РДА (замовник) та ТОВ "Київські енергетичні послуги" (постачальник) уклали договір про закупівлю електричної енергії від 29.01.2021 №82014016П-Т121 (далі - договір).

Згідно з п. 1.2 договору його умови розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03:2018 №312 (ПРРЕЕ).

За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).

Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 5.3 договору інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному вебсайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування.

Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Ціна цього договору становить (за 300,00 тис. кВт/год) 875 000,00 грн (п. 5.1 договору).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.5 договору).

Оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції щодо оплати рахунку, оформленого споживачем (п. 5.7 договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами; умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.02.2021; договір діє до 31.12.2021 за умови затвердженого бюджетного зобов`язання (п. 13.1 договору).

Постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови (п. 13.2 договору).

Згідно з п. 13.9 істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше як на 10% у разі коливання цін такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

У додатку №2 "Комерційна пропозиція" "Тендерна" сторони погодили, що на момент укладення договору ціна сформована за результатами переговорної процедури, згідно зі ст. 40, п. 2, п.п. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" та становить 2,916 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 1.2.3 Комерційної пропозиції "Тендерна" сторони погодили, що постачальник здійснює коригування шляхом збільшення ціни на електричну енергію до 10% у разі збільшення ціни на електричну енергію за одиницю товару на ринку пропорційно до такого збільшення ціни на електричну енергію, але не більше 10% від попередніх змін, внесених до договору, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Сторони узгодили, що постачальник має право здійснити коригування ціни електричної енергії для здійснення остаточних розрахунків та змінити ціну на наступний розрахунковий період у разі зміни ринкової ціни за підсумками відповідного періоду від попередніх даних. Підтвердженням зміни ціни (коливання ціни) на ринку на електричну енергію є рівень середньозваженої ціни на ринку електричної енергії "на добу наперед" за підсумками відповідного періоду, що підтверджується інформацією ДП "Оператор ринку", яка викладена на його офіційному сайті за адресою в мережі Internet https://www.oree.com.ua, і це є безумовним підтвердженням коливання ціни електричної енергії та підставою для коригування ціни на електричну енергію згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

З липня по грудень 2021 року сторони уклали додаткові угоди до договору закупівлі, якими змінили вартісні та кількісні показники товару (електричної енергії), а саме:

- додатковою угодою №2 від 19.07.2021 зменшено на розрахунковий період березень 2021 року ціну за одиницю товару до 2,90521 грн/кВт/год (з ПДВ); збільшено на розрахунковий період з квітня 2021 року ціну за одиницю товару до 2,91625 грн/кВт/год (з ПДВ); зменшено на розрахунковий період травень 2021 року ціну за одиницю товару до 2,91598 грн/кВт/год (з ПДВ); збільшено на розрахунковий період з червня 2021 року ціну за одиницю товару до 2,9386 грн/кВт/год (з ПДВ).

- додатковою угодою №3 від 30.08.2021 збільшено на розрахунковий період з серпня 2021 ціну за одиницю товару до 3,130764 грн/кВт/год (з ПДВ);

- додатковою угодою №4 від 30.08.2021 збільшено на розрахунковий період з серпня 2021 ціну за одиницю товару до 3,348252 грн/кВт/год (з ПДВ);

- додатковою угодою №5 від 22.10.2021 збільшено на розрахунковий період з вересня 2021 року ціну за одиницю товару до 3,585336 грн/кВт/год (з ПДВ);

- додатковою угодою №6 від 03.11.2021 збільшено на розрахунковий період з жовтня 2021 року ціну за одиницю товару до 3,848028 грн/кВт/год (з ПДВ);

- додатковою угодою №7 від 03.11.2021 збільшено на розрахунковий період з жовтня 2021 року ціну за одиницю товару до 4,136724 грн/кВт/год (з ПДВ);

- додатковою угодою №8 від 01.12.2021 збільшено на розрахунковий період з листопада 2021 року ціну за одиницю товару до 4,457208 грн/кВт/год (з ПДВ);

- додатковою угодою №9 від 01.12.2021 збільшено на розрахунковий період з листопада 2021 року ціну за одиницю товару до 4,809732 грн/кВт/год (з ПДВ);

- додатковою угодою №10 від 01.12.2021 збільшено на розрахунковий період з листопада 2021 року ціну за одиницю товару до 5,051256 грн/кВт/год (з ПДВ);

Також додатковою угодою №11 від 21.12.2021 сторони погодили, що очікуваний обсяг постачання електричної енергії на 2021 рік становить 230305 кВт*год, а вартість електричної енергії за цим договором становить 874 973,82 грн з ПДВ; терміном поставки товару є 2021 рік.

За актами прийому-передачі електричної енергії №82014016/8/1 від 14.09.2021, 82014016/9/1 від 07.10.2021, 82014016/10/1 від 16.11.2021, 82014016/11/1 від 07.12.2021, 82014016/12/1 від 17.12.2021, підписаними сторонами без зауважень, на виконання умов договору та додаткових угод до нього ТОВ "Київські енергетичні послуги" поставило Деснянській РДА електричну енергію:

- у серпні 2021 року на суму 69 657,04 грн;

- у вересні 2021 року на суму 62 772,06 грн;

- у жовтні 2021 року на суму 107 298,35 грн;

- у листопаді 2021 року на суму 135 242,33 грн;

- у грудні 2021 року на суму 67 848,47 грн.

Деснянська РДА сплатила вартість отриманої електричної енергії у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями за період з вересня по грудень 2021 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор зазначає, що додаткові угоди №4 від 30.08.2021, №5 від 22.10.2021, №6 від 03.11.2021, №7 від 03.11.2021, №8 від 01.12.2021, №9 від 01.12.2021, №10 від 01.12.2021, які були укладені сторонами до договору постачання електричної енергії споживачу від 29.01.2021 №82014016П-Т121, мають бути визнані недійсними як такі, що суперечать п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки внаслідок укладення сторонами цих додаткових угод ціна за 1 кВт*год електроенергії за договором зросла з 2,916 грн до 5,051256 грн, що на 73,22% більше від первісної ціни, а обсяг постачання електроенергії зменшився з 300 000 кВт/год до 230 305 кВт/год, або на 23,23%.

У відзиві на позовну заяву ТОВ "Київські енергетичні послуги" проти заявлених до нього вимог заперечило та зазначило, що укладення додаткових угод до договору було зумовлене збільшенням ціни на електричну енергію на ринку, запобіганням збитковості та очевидної невигідності виконання договору для Товариства. Відповідач вважає, що стягнення грошових коштів у сумі 115 791,166 грн як різниці між ціною, визначеною додатковою угодою №3, та ціною додаткової угоди №10 є неможливим, оскільки постачання електричної енергії після визнання недійсними спірних додаткових угод фактично не відбулось.

Також у поданому відзиві ТОВ "Київські енергетичні послуги" заявило клопотання про залишення позову прокурора без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України у зв`язку з поданням позовної заяви особою, яка не має права на вчинення таких дій.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідач це клопотання у судовому засіданні не підтримував, то суд його не розглядав.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон).

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

За визначенням ст. 1 Закону "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Частиною 1 ст. 41 зазначеного Закону встановлено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю.

Тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про публічні закупівлі").

Частиною 1 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі (ч. 4 ст. 41 Закону).

Згідно з ч. 5 ст. 41 Закону істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у т.ч. у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень ч. 6 цієї статті.

Згідно з ч. 7 ст. 41 Закону у разі внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадках, передбачених ч. 5 цієї статті, замовник обов`язково оприлюднює повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю.

Отже, Закон встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону, зокрема, за п. 2 ч. 5 наведеної норми - у випадку коливання цін на ринку товару, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

При цьому постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

Відповідно до роз`яснення Міністерства економічного розвитку та торгівлі України №3302-06/34307-06 від 27.10.2016 «Щодо зміни істотних умов договору» внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Держстат України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, однак перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

Отже, у кожному випадку це буде документ, який підтверджує факт коливання ціни конкретного предмета закупівлі, зокрема, інформація (довідка) або експертний висновок відповідного органу, який має повноваження моніторити ціни на конкретний товар, визначати зміни в цінах на такий товар.

При цьому кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Таким чином, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; збільшення ціни відбувається виключно пропорційно коливанню такої ціни на ринку; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Згідно з ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результати закупівлі невизначеними та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів здійснення процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У постанові №9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" Пленум Верховного Суду України зазначив, що під час розгляду справ про визнання угоди (правочину) недійсною господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами відповідно до вимог ГПК України.

Відповідно до ст. 43 Закону договір про закупівлю є нікчемним у разі:

1) якщо замовник уклав договір про закупівлю до/без проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону;

2) укладення договору з порушенням вимог ч. 4 ст. 41 цього Закону;

3) укладення договору в період оскарження процедури закупівлі відповідно до ст. 18 цього Закону;

4) укладення договору з порушенням строків, передбачених ч. 5 і 6 ст. 33 та ч. 7 ст. 40 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до ст. 18 цього Закону;

5) якщо назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником не відповідає товарам, роботам чи послугам, що фактично закуплені замовником.

А отже порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону не відноситься до переліку підстав, з яких договір про закупівлю та додаткові угоди про внесення змін до його істотних умов можуть вважатися нікчемними в силу закону.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до вимог ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Суд встановив, що підставою для укладення сторонами додаткових угод №4 від 30.08.2021, №5 від 22.10.2021, №6 від 03.11.2021, №7 від 03.11.2021, №8 від 01.12.2021, №9 від 01.12.2021, №10 від 01.12.2021 стали дані вебсайту ДП «Оператор ринку», відповідно до яких відбулось зростання ціни електричної енергії за розрахункові періоди серпень - грудень 2021 року, які лише відображають моніторинг ринкових цін на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) та носять довідково-інформаційний характер, а тому жодним чином не підтверджують коливання ціни та факт неможливості здійснення поставки електроенергії за ціною, визначеною в договорі.

Так, за інформацією з вебсайту ДП «Оператор ринку» середньозважена ціна на ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС України у 2021 році (за 1 МВт/год) без ПДВ становила: у січні - 1462,52 грн; у лютому - 1632,56 грн; у березні - 1374,25 грн; у квітні - 1450,22 грн; у травні - 1018,74 грн; у червні - 1425,14 грн; у липні - 1444,05 грн; у серпні - 2076,95 грн; у вересні - 2230,78 грн; у жовтні - 2793,44 грн; у листопаді - 3309,63 грн; у грудні - 3 160,17 грн.

Верховний Суд у постанові від 13.10.2020 у справі №912/1580/18 зазначив, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації.

Водночас дані вебсайту ДП «Оператор ринку» не містять точної інформації про коливання цін на електричну енергію станом як на момент звернення відповідача з пропозиціями про внесення змін до договору, так і на момент підписання спірних додаткових угод.

У справі, що розглядається, Товариство, посилаючись на інформацію з сайту ДП «Оператор ринку», запропонувало Деснянській РДА переглянути ціну на електричну енергію на підставі її динаміки (коливання) не на дату укладення спірних угод, а «на добу наперед» на ринку у торговій зоні об`єднаної енергетичної системи України.

А отже інформація з сайту ДП «Оператор ринку» не може бути належним документальним підтвердженням наявності підстав для підвищення ціни на електричну енергію станом на дату укладення спірних додаткових угод №4 від 30.08.2021, №5 від 22.10.2021, №6 від 03.11.2021, №7 від 03.11.2021, №8 від 01.12.2021, №9 від 01.12.2021, №10 від 01.12.2021 до договору закупівлі.

Суд першої інстанції надав належну оцінку посиланням Товариства на постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1227 від 30.07.2021 «Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 08.04.2020 №766», якою учасники РДН і ВДР у своїх заявках на торги в торговій зоні ОЕС України мають зазначати ціни на електричну енергію не вище ціни, що дорівнює: для годин мінімального навантаження (з 00:00 до 07:00 та з 23:00 до 24:00) - 2000 грн/МВтгод; для годин максимального навантаження (з 07:00 до 23:00) - 4000 грн/МВтгод.

Так, вказані зміни визначають лише граничну межу вартості електричної енергії, що має вказуватись у заявках на торги в торговій зоні ОЕС України, перевищення якої для учасника РДН і ВДР буде підставою для відхилення його заявки.

Тому, за обґрунтованим висновком місцевого суду, ці зміни не можуть бути підставою для внесення змін до договору, який вже виконується, в частині зміни (завищення) вартісних показники товару (електричної енергії).

Крім того, під час укладання додаткової угоди №4 від 30.08.2021 ціна за одиницю товару зросла на 14,82%, під час укладання додаткової угоди №5 від 22.10.2021 - на 22,95%, під час укладання додаткових угод №6, №7 від 03.11.2021 - на 41,86%, а під час укладання додаткових угод №8, №9, №10 від 01.12.2021 - на 73,22%.

Отже, внаслідок укладення спірних додаткових угод перевищено допустимий ліміт підвищення ціни за одиницю товару (електричної енергії) у 10%.

А тому внаслідок збільшення ціни електричної енергії з 2,916 грн до 5,05126 грн, що більше на 73,22% від первинної ціни, результати торгів повністю нівелювалися, держава в особі Деснянської РДА втратила можливість скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, але електричну енергію за ціною, запропонованою переможцем тендеру, закупити так і не змогла, натомість, була змушена оплачувати електричну енергію за ціною вище більш як на 70% від первісно погодженої ціни в договорі, ще й отримувати зменшений на 23,23% обсяг товару (з 300 000 кВт/год до 230 305 кВт/год).

Метою ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі», яка закріплює можливість сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж 10%, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Так, стаття 652 ЦК передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми закону нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі. Вказаний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

Відповідно до ст. 5 Закону "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях; метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У досліджуваному випадку перемога у тендері (постачання за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення більш як на 73% (із заниженням фактичного обсягу електричної енергії, що була поставлена) шляхом укладення 7 додаткових угод є недобросовісною діловою практикою з боку продавця (Товариства).

Оскільки внаслідок укладення спірних додаткових угод до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу від 29.01.2021 №82014016П-Т121 було збільшено вартість товару більше як на 10 % від попередньої вартості товару та зменшено фактичний його обсяг, що суперечить вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі вимоги позову про визнання додаткових угод №4 від 30.08.2021, №5 від 22.10.2021, №6 від 03.11.2021, №7 від 03.11.2021, №8 від 01.12.2021, №9 від 01.12.2021, №10 від 01.12.2021 недійсними є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявленої прокурором позовної вимоги про стягнення з Товариства 115 791,166 грн безпідставно сплачених за спірними додатковими угодами грошових коштів суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Оскільки спірні додаткові угоди визнано недійсними, сума безпідставно сплачених Деснянською РДА Товариству грошових коштів у сумі 115 791,166 грн (442 818,25 грн - 327 027,084 грн) підлягає поверненню позивачу-2.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у прокурора відповідної процесуальної дієздатності для подання цього позову апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах.

У п. 55 постанови від 14.12.2022 у справі №2-3887/2009 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ці висновки актуальні також щодо участі територіальної громади в цивільних правовідносинах та судовому процесі.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII), який набрав чинності 15.07.2015. Частина 1 цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з абзацами 1 та 2 ч. 3 ст. 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті, крім випадку, визначеного абз. 4 цієї частини.

Абзац 3 ч. 3 цієї статті передбачає заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Разом з тим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі №924/1237/17).

А отже, звертаючись до суду з позовом, прокурор має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

У такому випадку до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

З огляду на викладене підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема, управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно зі ст. 10, 11, 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» від імені територіальні громади функції і повноваження місцевого самоврядування здійснюють місцеві ради, яким підконтрольні і підзвітні виконавчі їх виконавчі органи.

Відповідні ради затверджують місцеві бюджети для їх подальшого розподілу між територіальними громадами для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм та контролюють їх виконання.

Пунктом 23 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо розгляду прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №905/1907/21.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно, зокрема, за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Статтею 26 Бюджетного кодексу України передбачено, що контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема: досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень (п. 3 ч. 1 ст. 26); запобігання порушенням бюджетного законодавства та забезпечення інтересів держави і територіальних громад у процесі управління об`єктами державної та комунальної власності (п. 5 ч. 1 ст. 26); обґрунтованість планування надходжень і витрат бюджету (п. 6 ч. 1 ст. 26).

31.10.2010 відповідно до ст. 7 та ст. 11 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" на виконання рішення Київської міської ради від 09.09.2010 №7/4819 "Про питання організації управління районами в місті Києві утворено Деснянську РДА.

Отже, Деснянська РДА як виконавчий орган Київської міської ради у розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України є головним розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких здійснювалася закупівля електричної енергії за договором, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язана ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чи сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та публічних закупівель. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2023 у справі №924/659/22.

Таким чином, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, у даному випадку як головний розпорядник бюджетних коштів та стороною договору.

У свою чергу Київська міська рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади міста, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного від 21.06.2023 у справі №905/1907/21.

Суд зазначає, що джерелом фінансування послуг із закупівлі електричної енергії відповідно до договору про закупівлю електричної енергії №82014016П-Т121 від 29.01.2021 є кошти місцевого бюджету.

Порушення законодавства про публічні закупівлі під час укладення додаткових угод про збільшення ціни товару за електричну енергію після укладення договору про закупівлю не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення інтересів держави.

Як наслідок, укладення спірних додаткових угод з порушенням вимог законодавства призводить до необхідності додаткового витрачання коштів з бюджету та свідчить про нераціональне та неефективне використання бюджетних коштів, що створює загрозу порушення інтересів держави у бюджетній сфері.

Укладенням додаткових угод до договору про закупівлю електричної енергії порушено матеріальні інтереси, оскільки з урахуванням цих угод Деснянська РДА отримала менше електричної енергії у порівнянні з первісним договором за значно вищою ціною.

Суд встановив, що Деснянська окружна прокуратура міста зверталась до Київської міськради та Деснянської РДА з листами від 20.12.2023 за №59-12000 вих-23, від 03.01.2024 за №57-66вих-24, від 14.05.2024 за №57-4291ВИХ.-24 щодо необхідності вжиття заходів реагування з метою усунення порушень вимог Закону України "Про публічні закупівлі" під час укладання та виконання додаткових угод до договору про закупівлю електричної енергії від 29.01.2021 за кошти місцевого бюджету. У зазначених листах прокуратура також просила повідомити про вжиті заходи з усунення виявлених порушень.

Київська міськрада відповіді на лист прокурора не надала.

У відповідь на лист прокуратури Деснянська РДА листами від 29.12.2023 №102-5707, від 09.01.2024 №102-144 повідомила, що не вбачає порушень за вказаним у листах прокуратури фактом, тому заходи цивільно-правового характеру нею не вживались.

У відповіді від 16.05.2024 №102-2236 Деснянська РДА за результатами розгляду листа прокуратури від 14.05.2024 повідомила, що адміністрація вже виклала позицію щодо закупівлі електричної енергії у ТОВ "Київські енергетичні послуги" у своїх попередніх листах.

За таких обставин колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що звернення прокурора до суду в інтересах Держави, а саме - в особі Київміськради та Деснянської РДА є правомірним, оскільки, як вже зазналось вище, вказаними органами самостійно не вживались заходи для захисту інтересів Держави.

За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної громади. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси відповідної територіальної громади.

З урахуванням вказаних висновків Великої Палати Верховного Суду апеляційний господарський суд вважає, що неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення правочину, який суперечить вимогам чинного законодавства, може порушувати інтереси відповідної територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим; підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2024 у справі №910/7541/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2024 у справі №910/7541/24 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/7541/24 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.02.2025 після виходу судді Корсака В.А. з лікарняного.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак