РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025Справа № 910/14471/24

За позовом Посольства Республіки Індія в Україні

до Першої Київської державної нотаріальної контори

про усунення перешкод у користуванні майном

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Григоряк М.С.

Представники:

від позивача: Педенко Д.В.,

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ :

у листопаді 2024 року Посольство Республіки Індія в Україні звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 1995 р. Республіка Індія в особі Президента через Надзвичайного та Повноважного посла Індії в Україні придбало в Української виробничої фірми "Оксамит" нерухоме майно по вул. Віктора Забіли, 4 у м. Києві.

19 вересня 1995 р. право власності на вказане нерухоме майно було зареєстроване за позивачем у Київському міському бюро технічної інвентаризації.

На час набуття ним права власності будівля не мала будь-яких зареєстрованих обтяжень.

13 червня 2024 р. йому стало відомо про наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження належної йому будівлі, у вигляді заборони (архівний запис) № 1606486 від 14 січня 2005 р., зареєстроване реєстратором Першою київською державною нотаріальною конторою (далі-відповідач) на підставі договору застави, 1135, 13.03.1995; дата виникнення 14.03.1995 р., власником майна зазначена Виробнича комерційна фірма "Оксамит"; архівний номер 17358 KIEV1; архівна дата 16.10.1995; № реєстра 3-62; внутрішній 5Е0116312ВЕD312F5843.

Вказував, що нині юридична особа продавця припинена, також відсутні будь-які відомості про його правонаступника.

Запис про обтяження внесений через 10 років після набуття ним права власності на нерухоме майно. Обтяжувачем зазначена інша відмінна від продавця юридична особа, яка носила схоже з ним найменування - Виробнича комерційна фірма "Оксамит".

Його листування з уповноваженими у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно установами (на час придбання майна та нині) з приводу обставин виникнення обтяження було безрезультатним. Відповідач повідомив його про відсутність документів, на підставі яких було внесене обтяження за 1995 рік.

У судовому засідання представник позивача також пояснив, що з часу придбання у власність будівель і споруд по вул. Віктора Забіли, 4 у м. Києві це майно постійно перебувало у його володінні, панування над ним він не втрачав та жодна особа не заявляла про свої права на нього.

За відсутності інших осіб, які б заперечували його права на придбане на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 1995 р. майно, відповідачем у справі визначений державний реєстратор, який вчинив запис про обтяження його майна.

Посилаючись на те, що наявність запису про обтяження майна порушує його право власності, позивач на підставі ст.ст. 15, 16, 391 ЦК України просив задовольнити позов, усунути перешкоди у користуванні майном шляхом скасування заборони (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 1606486, зареєстровано: 14.01.2005 року, реєстратор: Перша київська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: договір застави, 1135; об`єкт обтяження: будинок, нежилий будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: м. Київ, вул. Віктора Забіли, буд. 4; власник Виробнича комерційна фірма "Оксамит", причина відсутність коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер 17358КІЕV1, архівна дата: 16.10.1996, дата виникнення: 14.03.1995, № реєстра: 3-62, внутр. 5Е0116312ВЕD312F5843.

Також просив покласти на відповідача понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, його представник у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст.ст. 165, 202 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 1995 р., укладеного між Українською виробничою фірмою "Оксамит" та Президентом Республіки Індія в особі Надзвичайного та Повноважного посла Індії в Україні, Республіка Індія придбала у власність нерухоме майно по вул. Віктора Забіли, 4 у м. Києві, яке складається з двоповерхової нежилої цегляної будівлі площею 524,8 м2, двоповерхової нежилої цегляної будівлі площею 86,5 м2, окремо збудованого цегляного погреба площею 47,8 м2, павільйона загальною площею 66,5 м2.

19 вересня 1995 р. право власності на вказане нерухоме майно було зареєстроване за Посольством Республіки Індія в Україні Київським міським бюро технічної інвентаризації.

Указані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищезгаданого договору, реєстраційним посвідченням Київського міського бюро технічної інвентаризації № 4 від 19 вересня 1995 р.

Чинне на той час законодавство не передбачало обов`язкової нотаріальної форми договору купівлі-продажу нерухомого майна, стороною якого не були фізичні особи.

Доказів визнання указаного договору в установленому порядку недійсним не надано.

Згодом на підставі договору оренди від 26 березня 2007 р. земельна ділянка площею 5251 м2 кадастровий номер :79:087:001 по вул. Віктора Забіли, 4 у м. Києві, на якій розташоване майно Посольства Республіки Індія в Україні, передане позивачу в оренду на 49 років.

Це підтверджується поясненням позивача, копією вищевказаного договору оренди земельної ділянки.

Правовий статус дипломатичного представництва іноземної держави та належного йому приміщення визначені, зокрема, Віденською конвенцію про дипломатичні зносини від 18 квітня 1961 р.

Згідно з Конвенцією п. "і" ст. 1 "приміщення представництва" означають будівлі або частини будівель, які використовуються для цілей представництва, включно з резиденцією глави представництва, кому б не належало право власності на них, включно з обслуговуючою дану будівлю або частину будівлі земельною ділянкою.

Держава перебування повинна або посприяти державі, що акредитує, у придбанні на своїй території, відповідно до своїх законів, приміщень, необхідних для її представництва, або посприяти державі, що акредитує, в одержанні приміщень якимось іншим шляхом. Вона повинна також, у разі необхідності, надавати допомогу представництвам в одержанні відповідних приміщень для їхніх співробітників (ст. 21 Конвенції).

Приміщення представництва недоторканні. Влада держави перебування не може вступати в ці приміщення інакше, як за згодою глави представництва. На державі перебування лежить спеціальний обов`язок вживати всіх належних заходів для захисту приміщень представництва від усякого вторгнення або нанесення шкоди і для запобігання усякому порушенню спокою представництва або образи його гідності. Приміщення представництва, предмети їхньої обстановки й інше майно, що перебуває в них, а також засоби пересування представництва, користуються імунітетом від обшуку, реквізиції, арешту і виконавчих дій (ст. 22 Конвенції).

Також встановлено, що 14 січня 2005 р. Першою Київською державною нотаріальною конторою внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження у вигляді заборони (архівний запис) № 1606486 від 14 січня 2005 р.

Підставою обтяження на майно вказано: договір застави, 1135; 13.03.1995, Перша київська державна нотаріальна контора; об`єкт обтяження: будинок, нежилий будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: м. Київ, вул. Віктора Забіли, буд. 4; власник Виробнича комерційна фірма "Оксамит", причина відсутність коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер 17358КІЕV1, архівна дата: 16.10.1996, дата виникнення: 14.03.1995, № реєстра: 3-62, внутр. 5Е0116312ВЕD312F5843.

Це підтверджуються наявною у матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 382752603 станом на 13 червня 2024 р.

Заявлені у справі вимоги стосуються усунення перешкод у розпорядженні належним позивачу на праві власності нерухомим майном по вул. Віктора Забіли, 4 у м. Києві.

Належність Республіці Індія в особі її Посольства в Україні права власності на це майно підтверджується зібраними у справі доказами.

Доказів, які б спростовували зазначені обставини, суду не надано.

Згідно зі ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом ( ст. 328 ЦК України).

Як пояснив у ході судового розгляду представник позивача, з часу придбання у власність будівель і споруд по вул. Віктора Забіли, 4 у м. Києві це майно постійно перебувало у його володінні, панування над ним він не втрачав та жодна особа не заявляла про свої права на нього.

Наявне у справі листування позивача через свого адвоката з уповноваженими у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно установами (листи Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" № 062/14-6468 від 21 червня 2024 р., Першої Київської державної нотаріальної контори № 3739/01-16 від 26 червня 2024 р.) свідчить про те, що документи, на підставі яких було внесене обтяження майна позивача за 1995 рік, відсутні.

Відносини щодо обтяження нерухомого майна заставою врегульовані §6 гл. 49 ЦК України, Законом України "Про заставу" (далі-Закон).

Застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст.1 Закону).

Згідно ст. 11 Закону заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Отже, лише власник може передати належне йому майно в заставу.

Убачається, що запис про спірне обтяження вчинений державним реєстратором 14 січня 2005 р. на підставі заяви Виробничої комерційної фірми "Оксамит" як власника.

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час розгляду справи така юридична особа не зареєстрована, відсутні відомості про її правонаступника.

Зібраними у справі доказами не підтверджується, що остання або позивач є сторонами відкритих виконавчих проваджень.

Таким чином, дані про правомірність встановлення обтяження у вигляді застави на належне позивачеві на праві власності нерухоме майно по вул. Віктора Забіли, 4 у м. Києві відсутні.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивача обмежує право власності позивача у незаконний спосіб.

Згідно ч. 3 ст. ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

За таких обставин позов про усунення перешкод позивачу у користуванні його майном підлягає задоволенню.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Посольства Республіки Індія в Україні задовольнити.

Усунути перешкоди Посольству Республіки Індія в Україні (01901, м. Київ, вул. Берлинського, 20-Б, код 578377528) в користуванні будівлею по вул. Віктора Забіли, 4 у м. Києві шляхом скасування заборони (архівного запису), яка внесена Першою київською державною нотаріальною конторою (01135, м. Київ, проспект Берестейський, 11, код 02901807) в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 1606486, зареєстровано: 14.01.2005 року, реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: договір застави, 1135; об`єкт обтяження: будинок, нежилий будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: м. Київ, вул. Віктора Забіли, буд. 4; власник Виробнича комерційна фірма "Оксамит", причина відсутність коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер 17358КІЕV1, архівна дата: 16.10.1996, дата виникнення: 14.03.1995, № реєстра 3-62, внутрішній 5Е0116312ВЕD312F5843.

Стягнути з Першої Київської державної нотаріальної контори (01135, м. Київ, проспект Берестейський, 11, код 02901807) на користь Посольства Республіки Індія в Україні (01901, м. Київ, вул. Берлинського, 20-Б, код 578377528) 3028 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 10 лютого 2025 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар