ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"13" лютого 2025 р. Справа№ 910/10531/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення та виклику учасників справи) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024

у справі №910/10531/24 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес ассіст»

до Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна»

про стягнення 262 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес ассіст» (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» (далі за текстом - відповідач) про стягнення 262 000,00 грн заборгованості за надані послуги (виконані роботи) згідно Договору на проведення експертного комплексного комісійного дослідження №006/09-23 від 29.09.2023 (далі за текстом - Договір), Додаткової угоди №1 від 15.04.2024 (далі за текстом -Додаткова угода), 3 930,00 грн судового збору та 18 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору та Додаткової угоди, оскільки останній в порушення договірних зобов`язань не сплатив остаточну суму у розмірі 262 000,00 грн за надані позивачем послуги з складання висновку експертного комплексного комісійного дослідження матеріального збитку та втраченої вигоди після влучання 28.05.2023 дроном ударного типу у будівельні конструкції Замовника (позивача) за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 35 внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, що підтверджується висновком експерта №241-12.2023-1005 від 10.06.2024 за результатами проведення експертного комісійного економічного дослідження та висновком експерта №376/04.24 від 30.04.2024 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження.

Господарський суд міста Києва рішенням від 24.10.2024 у справі №910/10531/24 позов задовольнив повністю; стягнув з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 262 000,00 грн, судовий збір у розмірі 3 144,00 грн та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 14 000,00 грн; повернув з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 786,00 грн, сплачений за платіжною інструкцією №5660 від 27.08.2024.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами наявності заборгованості відповідача у розмірі 262 000,00 грн за Договором. При цьому відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів (відповідної рецензії, тощо) на підтвердження своїх заперечень відносно того, що складені позивачем висновки не відповідають Методиці визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, затвердженої наказом Фонду державного майна України від 18.10.2022 №3904/1223. Отже, відповідачем не доведено вмотивованої відмови від підписання Акта приймання-передавання наданих послуг на проведення експертного комплексного комісійного дослідження від 14.06.2024, з огляду на що, за висновком суду першої інстанції, спірний акт вважається підписаним.

Крім того, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, оскільки включена позивачем до розміру витрат на професійну правничу допомогу послуга з підготовки та надсилання претензії №1 (вих. №241-12-2023-1005-3) від 30.07.2024 ніяким чином не вплинула на вирішення спору.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10531/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінки аргументам відповідача стосовно невідповідності наданих висновків експертів Методиці визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, затвердженої наказом Фонду державного майна України від 18.10.2022 № 3904/1223.

Як зазначає відповідач в апеляційній скарзі судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи. Судом першої інстанції не досліджено аргументи відповідача стосовно компетенції осіб, залучених до виконання спірного Договору та не досліджено доводи відповідача стосовно форми очікуваного висновку.

За твердженням відповідача, Договір позивачем не виконано, висновки надані та підписані окремими експертами, а експерти діяли за власною ініціативою.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10531/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 19.11.2024 витребував з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15031/24; відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10531/24.

Матеріали справи №910/10531/24 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 12.12.2024.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 16.12.2024 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10531/24; розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10531/24 призначив у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

30.12.2024 відповідачем подано до Північного апеляційного господарського суду клопотання про призначення експертизи, проведення якої доручити Експертній раді «Всеукраїнського об`єднання «Українське товариство оцінювачів». На вирішення експертів поставити наступні питання:

- Чи відповідають у повному обсязі висновки судових експертів Мухіна О.О., Корінько М. Д. і Лиценка М. В. вимогам «Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності», затвердженої наказом ФДМУ від 18.10.2022 №3904/1223?

- Чи відображені у дослідницькій частині висновків експертів всі, пов`язані з оцінкою збитків обов`язкові процедури, які визначені пунктом 4 розділу ІІ Методики?

- Чи в повній мірі методика оцінки збитків, яка була застосована у висновках експертів, відповідає основним методичним вимогам розділу ІІІ Методики, зокрема, вимозі пункту 2 розділу ІІІ щодо розрахунку розміру реальних збитків внаслідок пошкодження, втрати або знищення майна як різниці між значеннями вартості такого об`єкта до та після заподіяння йому шкоди?

- Чи враховує застосована при проведенні експертних досліджень методика оцінки збитків, завданих майну АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна», особливості визначення розміру реальних збитків внаслідок втрати, пошкодження та знищення нерухомого майна, рухомого майна, пошкодження, втрати та (або) знищення товарно-матеріальних запасів, які встановлені, відповідно, пунктами 3, 4 і 6 розділу ІІІ Методики, а також визначення розміру упущеної вигоди стосовно майна, що призначалося для здійснення комерційної діяльності з метою отримання прибутку, передбачені розділом IV Методики.

- Якщо ні, то саме в чому полягають такі невідповідність і неврахованність, які зазначені вище?

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» (03.01.2025) заперечення на клопотання відповідача про призначення експертизи, в яких зазначає, що процедура рецензування передбачена лише для звітів про оцінку, а не для висновків експертів. Крім того, запропонована відповідачем для проведення експертизи установа не має повноважень проводити дослідження висновків судових експертів, атестованих за експертними спеціальностями: 11.1 «Дослідження документів бухгалтерського обліку, податкового обліку і звітності», 11.2 «Дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій», 11.3 «Дослідження документів фінансово-кредитних операцій» та 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач звертався із аналогічним клопотанням до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи, оскільки такі питання спрямовані на отримання рецензії на висновки, складені позивачем за Договором, а не на проведення будь-якого експертного дослідження.

Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються висновками експертів.

За приписами статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Отже, призначення експертизи за процесуальним Законом можливе за наявності двох умов, наведених у частині 1 статті 99 ГПК України.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (постанови Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №927/685/20, від 12.05.2021 у справі № 922/1791/20, від 28.01.2025 у справі №922/304/24).

У пункті 19 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії російської федерації (додаток до Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації) зазначено, що рецензування актів про оцінку збитків здійснюється у випадках, визначених законом, а також на запит особи, яка має заінтересованість у неупередженому критичному розгляді акта оцінки, за наявності конфліктів, спорів. Таке рецензування забезпечується Фондом державного майна або його регіональними відділеннями.

Рецензування звітів про оцінку збитків є обов`язковим у разі, коли об`єктом оцінки є майно, яке належить до державної або комунальної форми власності. У такому випадку рецензування забезпечується Фондом державного майна, його регіональними відділеннями та проводиться рецензентами, що працюють у Фонді державного майна та його регіональних відділеннях, або експертними радами саморегулівних організацій оцінювачів. В інших випадках рецензування звіту про оцінку збитків здійснюється експертними радами саморегулівних організацій оцінювачів на запит особи, яка має заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки, за наявності конфліктів, спорів тощо.

У разі виникнення спорів, пов`язаних із результатами оцінки збитків, а саме визначеного розміру збитків, професійної оціночної діяльності оцінювача суб`єкта оціночної діяльності, який проводив незалежну оцінку збитків, зокрема спорів, які розглядаються в суді, неякісна (недостовірна) оцінка збитків встановлюється виключно за результатами рецензування звіту про оцінку збитків (акту оцінки збитків).

Якщо за результатом проведення рецензування звіту про оцінку збитків встановлено, що оцінка є неякісною (недостовірною), оцінка майна здійснюється повторно.

Суд першої інстанції зазначив, що у спірних правовідносинах рецензування актів про оцінку (висновку експерта №241-12.2023-1005 від 10.06.2024 за результатами проведення експертного комісійного економічного дослідження та висновку експерта №376/04.24 від 30.04.2024 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження) не є обов`язковим, так як майно не належить до об`єктів державної чи комунальної власності. При цьому таке рецензування може бути проведено за зверненням заінтересованої особи (за наявності конфліктів, спорів, тощо) експертними радами саморегулівних організацій оцінювачів.

Також, як слушно зауважив позивач, процедура рецензування стосується звітів про оцінку - стаття 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а не для висновків експертів. Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону. Метою діяльності експертної ради «Всеукраїнського об`єднання «Українське товариство оцінювачів» згідно Положення про Експерту Раду УТО є забезпечення рецензування звітів про незалежну оцінку майна та майнових прав у відповідності до вимог законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

Отже, вказана установа в межах своїх повноважень та компетенції проводить рецензування звітів про незалежну оцінку майна та майнових прав, та не наділена повноваженнями проводити судову експертизу у розумінні Закону України «Про судову експертизу».

Відповідач в порушення статті 99 ГПК України не вказав, який, на його думку, вид судової експертизи слід призначити судом апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача на те, що за приписами статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення експертизи, тоді як безпідставне зупинення сприятиме затягуванню розгляду справи

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17.07.1997, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

03.01.2025 позивачем подано до Північного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу, за яким позивач зазначає, що висновком експерта №241-12.2023-1005 від 10.06.2024 за результатами проведення експертного комісійного економічного дослідження та висновком експерта №376/04.24 від 30.04.2024 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження складені у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, затвердженої наказом Фонду державного майна України від 18.10.2022 №3904/1223. Тоді як відповідачем не доведено суду належними та допустимим доказами наявності обставин для вмотивованої відмови підписувати акт виконаних робіт.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції стягнути з відповідача на його користь 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із наданням Адвокатським бюро «Горда і Партнери» послуг у Північному апеляційному господарському суді - складання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно із частиною 1 статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1 - Апеляційне провадження).

Частиною 10 статті 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами пункту 1 частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

За встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 29.09.2023 між відповідачем (Замовник) та позивачем (Виконавець) укладено Договір (т.1 а.с. 23-25), за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язки по наданню послуг зі складання висновку експертного комплексного комісійного дослідження матеріального збитку та втраченої вигоди після влучання 28.05.2023 дроном ударного типу у будівельні конструкції замовника за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 35 внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, що спричинило їх пошкодження, пошкодження комунікацій, сировини та матеріалів, готової продукції тощо, яке буде проведене:

- судовим експертом Коріньком Миколою Даниловичем, доктором економічних наук, професором, який має вищу економічну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст», свідоцтво № 1005 від 14.07.2006, видане ЦЕКК Міністерства юстиції України, термін дії безстроково, про присвоєння кваліфікації судового експерта за спеціальностями: 11.1 «Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності», 11.2 «Дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій», 11.3 «Дослідження документів фінансово-кредитних операцій», стаж експертної роботи з 2003 року (- головою комісії);

- судовим експертом Мухіним Олексієм Олександровичем, кандидатом економічних наук, Заслуженим економістом України, Віце-Президентом «Союзу експертів України», який має вищу економічну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст», кваліфікацію судового експерта за спеціальностями: 11.1 «Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку І звітності», 11.2 «Дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій», 11.3 «Дослідження документів фінансово-кредитних операцій», (свідоцтво № 1746 від 02.10.2015, видане ЦЕКК Міністерства юстиції України, дійсне до 07.10.2024), стаж експертної роботи з 2015 року (- членом комісії);

- фахівцем (експертом) Мухіним Олексієм Олександровичем, який має вищу економічну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст», кваліфікацію оцінювача за усіма напрямами та спеціалізаціями оцінки майна і майнових прав сертифікат від 10.07.1999 № 1361; свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 10.10.2013 № 10948; посвідчення про підвищення кваліфікації за напрямом: «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» від 10 серпня 2023 р. МФ №13226-ПК; «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності» від 27 червня 2023 р. ЦМК № 4031-ПК, свідоцтво визнаного європейського оцінювача (Recognised European Valuer), видане TEGoVA REV-UA/UABVS/2023/9 01.06.2018 р. Досвід практичної діяльності - понад 23 роки (- членом комісії);

- фахівцем (експертом) Мельник Христиною Ігорівною, яка має вищу економічну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень «магістр», кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка в матеріальній формі» та спеціалізаціями в межах напряму: «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості) у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них», «Оцінка машин та обладнання», «Оцінка колісних транспортних засобів», «Оцінка рухомих речей, крім таких, що віднесені до машин, обладнання, колісних транспортних засобів, літальних апаратів, судноплавних засобів, та тих, що становлять культурну цінність», кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 03 жовтня 2015 року МФ № 89, виданий ФДМУ та МІБ; за напрямом оцінки майна «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об єкти інтелектуальної власності» кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 03 жовтня 2015 року ЦМК № 9, видане ФДМУ та МІБ; свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 11 листопада №229; посвідчення про підвищення кваліфікації за напрямом: «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» від 10 серпня 2023 р. МФ №13224-ПК; «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності» від 27 червня 2023 р. ЦМК № 4030-ПК, Досвід практичної діяльності - понад 8 років (- членом комісії);

- судовим експертом Лиценком Михайлом Володимировичем, який має вищу будівельно-технічну освіту - спеціаліст, кваліфікацію судового експерта за спеціальностями: 10.6. «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.10. «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд». 10.8 «Дослідження обставин виникнення і поширення пожеж та дотримання вимог пожежної безпеки», стаж експертної роботи з 2012 року (- членом комісії).

Згідно із пунктом 1.2 Договору строк надання послуг за Договором становить 60 (шістдесят) робочих днів від дати підписання цього Договору та за умови виконання пунктів 2.2 та 3.3.1. цього Договору.

Надання послуг та їх результат має відповідати зокрема вимогам «Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією російської федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності», затвердженої наказом Фонду державного майна від 18.10.2022 №3904/1223 (пункт 1.3 Договору).

Пунктами 2.1, 2.2 та 2.3 Договору сторони узгодили, що загальна вартість послуг, зазначених у цьому Договорів становить 350 000,00 грн без ПДВ. Оплата за послуги здійснюється Замовником у такому порядку: аванс у розмірі 50% договірної ціни Замовник оплачує протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання Договору, остаточна оплата у вигляді 50% договірної ціни протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання Акта приймання-передавання наданих послуг відповідно до положень Розділу 4 цього Договору. Попередня оплата підлягає перерахуванню на поточний рахунок Виконавця протягом 3 (трьох)робочих днів з дати отримання рахунку від Виконавця.

Розділом 4 Договору визначено, що після завершення надання послуг, передбачених цим договором, виконавець передає замовнику Висновок експертного дослідження у паперовій формі у двох примірниках та електронній формі на флеш-носії. Одночасно із передачею Висновку, Виконавець передає Акт приймання-передавання наданих послуг. Замовник зобов`язаний прийняти послуги та підписати наданий Виконавцем Акт приймання-передавання наданих послуг, або надати вмотивовану відмову від підписання та вказати зауваження, у строк, що не перевищує 3 (трьох) робочих днів із моменту одержання від Виконавця Висновку експертного дослідження та підписаного з боку Виконавця Акта приймання-передавання наданих послуг. Якщо надані послуги не відповідають умовам цього Договору та/або вимогам чинного законодавства України, та/або Виконавець отримав вмотивовану відмову від підписання Замовником Акта приймання-передавання наданих послуг із зазначенням зауважень, Виконавець зобов`язаний у строк, що не перевищує 3 (трьох) робочих днів усунути зауваження.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін, та діє до 31 грудня 2023 року. Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання тих зобов`язань, що лишилися невиконаними.

05.10.2023 відповідач на виконання умов Договору сплатив позивачу 175 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача (т.1 а.с. 31).

Листом №34/2 від 20.02.2024 відповідач звернувся до судових експертів Корінька Миколи Даниловича, Лиценка Михайла Володимировича, Мухіна Олексія Олександровича та позивача із зверненням щодо проведення експертного будівельно-технічного та комісійного економічного дослідження матеріального збитку та втраченої вигоди після влучання 28.05.2023 дроном ударного типу у будівельні конструкції АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 35 внаслідок збройної агресії російської федерації проти України (т. 1 а.с 42-45). Провести експертне будівельно-технічне дослідження та надати висновок з такого питання: 1) Який розмір шкоди, завданої ПрАТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна», у зв`язку із пошкодженням будівлі виробничого корпусу літера «А» та будівлі експедиції з вбуд. АБК літера «а7», розташованих за адресою: м. Київ, вулиця Заболотного Академіка, будинок 35 внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, визначений в розмірі необхідних потреб на відновлення станом на дату виконання експертного будівельно-технічного дослідження?

Провести комісійне економічне дослідження і надати Висновок експертів із таких питань: 1) Чи підтверджується документально втрата товарно-матеріальних цінностей, встановлена за актами інвентаризації ПрАТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна», в кількісних та вартісних показниках по причині влучання 28.05.2023 року дрону ударного типу у будівельні конструкції ПрАТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 35 внаслідок збройної агресії російської федерації проти України на дату виконання експертного економічного дослідження? Якщо підтверджується, то визначити у вартісному виразі розмір збитків.

2) Чи підтверджується документально транспортно-заготівельні витрати ПрАТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна», за період червень-вересень 2023 року, в вартісних показниках, що були понесені та визнані непридатними для використання у процесі виробництва тютюну та тютюнової сировини, непридатність яких встановлена за актами інвентаризації, по причині влучання 28.05.2023 року дрону ударного типу у будівельні конструкції ПрАТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 35 внаслідок збройної агресії російської федерації проти України на дату виконання експертного економічного дослідження? Якщо підтверджується, то визначити у вартісному виразі розмір збитків.

3) Чи підтверджується документально витрати ПрАТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна», за період липень-листопад 2023 року, в вартісних показниках, що були понесені на ремонт та відновлення електронавантажувачів та електроштабелерів, які були пошкоджені, по причині влучання 28.05.2023 року дрону ударного типу у будівельні конструкції ПрАТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 35 внаслідок збройної агресії російської федерації проти України на дату виконання експертного економічного дослідження? Якщо підтверджується, то визначити у вартісному виразі розмір збитків.

4) Чи підтверджується наданими на дослідження документами та матеріалами розмір недоотриманого прибутку (упущеної вигоди) від 33 днів вимушеного простою ПрАТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» через ліквідацію наслідків обстрілу, по причині влучання 28.05.2023 року дрону ударного типу у будівельні конструкції ПрАТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 35 внаслідок збройної агресії російської федерації проти України на дату виконання експертного економічного дослідження? Якщо підтверджується, то визначити у вартісному виразі розмір упущеної вигоди. Для проведення дослідження відповідач надав позивачу документи та матеріали згідно наведеного у зверненні переліку.

Додатковою угодою (т.1 а.с. 26) сторони погодили пункти 1.2, 2.1, 2.2, 8.1 Договору викласти у наступній редакції: «строк надання послуг за Договором становить 150 (сто п`ятдесят) робочих днів від дати підписання цього Договору та за умови виконання пунктів 2.2 та 3.3.1 цього Договору.

Загальна вартість послуг, зазначених у цьому Договорі становить 437 000,00 грн без ПДВ. Оплата за послуги здійснюється Замовником у такому порядку: аванс у сумі 175 000,00 грн без ПДВ Замовник оплачує протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання Договору, остаточна оплата у сумі 262 000,00 грн з дати підписання Акта приймання-передавання наданих послуг відповідно до положень Розділу 4 цього Договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін, та діє до 31.12.2024. Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання тих зобов`язань, що лишилися невиконаними».

На виконання умов Договору, 08.07.2024 позивач листом №241-12.2023-1005 від 01.07.2024 (т. 1 а.с. 27-29) направив відповідачу: Висновок експерта №241-12.2023-1005 від 10.06.2024 за результатами проведення експертного комісійного економічного дослідження; Висновок експерта №376/04.24 від 30.04.2024 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження; флеш носій; Акт приймання-передавання наданих послуг в двох примірниках; рахунок-фактуру №СФ-0000038 від 14.06.2024.

Відповідач листом №132 від 10.07.2024 відмовився підписати Акт приймання-передавання наданих послуг та, керуючись пунктом 4.4 Договору, просив позивача виконати дослідження та викласти його результат у відповідності до Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, затвердженої наказом Фонду державного майна України від 18.10.2022 №3904/1223, у строк 3 робочі дні (т. 2 а.с. 40-41).

У відповідь на вказаний лист позивач листом №241-12.2023-1005-2 від 17.07.2024 (т.1 а.с. 13-16) повідомив відповідача про виконання експертного дослідження у відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства, просив прийняти послуги, підписати Акт приймання-передавання наданих послуг та відповідно погасити заборгованість у вигляді остаточної оплати послуг за Договором у сумі 262 000,00 грн.

30.07.2024 позивач звернувся до відповідача із претензією №1 (вих. №241-12.2023-1005-3 від 30.07.2024) про підписання Акта приймання-передавання наданих послуг від 14.06.2024 та сплату грошових коштів у розмірі 262 000,00 грн (т. 1 а.с.8-10). Доказів реагування відповідача на претензією №1 (вих. №241-12.2023-1005-3 від 30.07.2024) матеріали даної справи не містять.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із несплатою відповідачем позивачу остаточної суми за Договором у розмірі 262 000,00 грн.

Статтею 509 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Статтею 907 ЦК України визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

За положеннями статті 193 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Відповідно до статті 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Статтею 6 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що якщо судову експертизу необхідно провести на місці події або за місцезнаходженням об`єкта дослідження, особа або орган, які її призначили або на замовлення яких вона проводиться, повинні забезпечити судовому експертові безперешкодний доступ до об`єкта дослідження і належні умови праці.

У частині 1 статті 2 Закону України «Про судову експертизу» зазначено, що законодавство України про судову експертизу складається із цього Закону, інших нормативно-правових актів.

Згідно із частиною 5 статті 5 Закону України «Про судову експертизу» методики проведення судових експертиз (крім судово-медичних та судово-психіатричних) підлягають атестації та державній реєстрації в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 13 Закону України «Про судову експертизу» незалежно від виду судочинства судовий експерт має право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом.

Пунктом 1.3 Договору сторони погодили, що надання послуг та їх результат має відповідати зокрема вимогам «Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією російської федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності», затвердженої наказом Фонду державного майна від 18.10.2022 №3904/1223 (далі за текстом - Методика).

У розділі І Методики визначено, що ця Методика застосовується під час оцінки (визначення розміру) реальних збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям, іншим суб`єктам господарювання всіх форм власності внаслідок втрати, руйнування або пошкодження їх майна у зв`язку зі збройною агресією російської федерації (далі - збройна агресія), оцінки (визначення розміру) упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності зазначеними суб`єктами господарювання, а також оцінки потреб у відновленні майна суб`єктів господарювання.

Ця Методика є обов`язковою для використання під час оцінки збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, проведення судової експертизи (експертного дослідження), пов`язаної з оцінкою збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, та її положення переважають над іншими положеннями нормативно-правових актів, методик, рекомендацій тощо, які регулюють питання визначення розміру збитків, завданих підприємствам, установам, організаціям, іншим суб`єктам господарювання всіх форм власності. У разі якщо певні питання, пов`язані з оцінкою збитків, не врегульовано цією Методикою, застосовуються інші нормативно-правові акти з питань оцінки майна, що визначені такими згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та оціночні процедури, що передбачені міжнародними та національними стандартами оцінки, міжнародною оціночною практикою. Необхідність та доцільність застосування інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна обґрунтовуються у звіті про оцінку збитків (висновку експерта).

Ця Методика передбачає механізми оцінки (визначення розміру) збитків, завданих підприємствам, установам, організаціям та іншим суб`єктам господарювання всіх форм власності внаслідок збройної агресії, оцінки (визначення розміру) упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності зазначеними суб`єктами господарювання, а також оцінки потреб у відновленні майна суб`єктів господарювання станом на дату оцінки, яка є датою не раніше ніж 23 лютого 2022 року. Оцінка (визначення розміру) збитків (упущеної вигоди) станом на дату оцінки, яка передує 23 лютого 2022 року, здійснюється шляхом проведення оцінки згідно з вимогами Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» або судової експертизи (експертного дослідження) згідно із Законом України «Про судову експертизу» з дотриманням методичного регулювання оцінки майна, яке здійснюється національними стандартами оцінки та міжнародними стандартами оцінки, європейськими стандартами оцінки, нормами міжнародної оціночної практики, що склалася, за наявності вихідних даних та інформаційних джерел, необхідних для проведення оцінки (визначення розміру) збитків.

Збитки в бухгалтерському обліку відображаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, затверджених Міністерством фінансів України, або Міжнародних стандартів фінансової звітності залежно від того, яку концептуальну основу використовує підприємство для звітування.

Результат проведення оцінки збитків має вартісний вираз.

Оцінка шкоди та збитків, що проводиться відповідно до цієї Методики, здійснюється з такою метою: визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, у межах кримінальних проваджень відповідно до законодавства України; визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, для цілей подання постраждалими заяв на компенсацію; визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, для цілей подання позовів (у тому числі колективних) постраждалими до судових інстанцій, зокрема міжнародних, а також подання позову державою Україна до міжнародних судових інстанцій; інші цілі, визначені законодавством.

Така мета згідно з цією Методикою досягається шляхом визначення у вартісному виразі: розміру реальних збитків; упущеної вигоди; потреб у витратах, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу внаслідок збройної агресії.

Оцінка збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи (експертного дослідження).

Незалежна оцінка збитків забезпечується суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - суб`єкти оціночної діяльності), з дотриманням національних та міжнародних стандартів оцінки, з урахуванням особливостей, що визначені цією Методикою.

Судова експертиза (експертне дослідження), що пов`язана з оцінкою збитків, та діяльність судових експертів, що пов`язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей методичного регулювання оцінки збитків, спричинених втратою, руйнуванням та пошкодженням майна державної, комунальної та приватної форм власності в ході збройної агресії, визначених цією Методикою. При цьому в дослідницькій частині висновку експерта відображаються всі процедури, пов`язані з оцінкою збитків, що визначені цією Методикою.

Об`єкт та мета оцінки повинні бути зазначені у звіті про оцінку збитків або висновку експерта.

Для цілей цієї Методики за умовну грошову одиницю приймають долар США. Отриманий результат в еквіваленті умовної грошової одиниці переводять у гривневий еквівалент за курсом Національного банку України на дату оцінки.

Відповідач листом №132 від 10.07.2024 відмовився підписати Акт приймання-передавання наданих послуг та, керуючись пунктом 4.4 Договору, просив позивача виконати дослідження та викласти його результат у відповідності до Методики, у строк 3 робочі дні.

Свою відмову від підписання Акта приймання-передавання наданих послуг відповідач мотивував тим, що при проведенні дослідження Методика застосована у мінімальному обсязі і не переважає над іншими положеннями нормативно-правових актів. Надані висновки експерта не містять обґрунтування необхідності та доцільності застосування інших нормативно-правових актів, процедури, що визначені Методикою не відображено.

Згідно з термінологією, викладеною у пункті 3 розділу І Методики, межа відповідальності - витрати, які були понесені чи які необхідно понести для створення умов для подальшого використання території та відновлення втраченого, пошкодженого та знищеного майна та/або майнових прав. Витрати, пов`язані з межею відповідальності, охоплюють період від початку збройної агресії до початку періоду відновлення майна та майнових прав.

Судовим експертом Лиценко М.В. за результатами експертного будівельно-технічного дослідження зроблено висновок, що розмір шкоди, завданій будівлям і спорудам підприємства, становить 198 511,27 доларів США та 222 619,14 доларів США. Ця сума не є коректною, оскільки станом на день складання висновку підприємством вже витрачено на термінові роботи (усунення аварійних ділянок та об`єктів) по відновленню орієнтовно 1 200 000 доларів США. Також заплановано провадження робіт по відновленню будівель і споруд, вартість яких становитиме попередньо мінімум 2 000 000 млн. доларів США. З висновку вбачається, що судовий експерт не дослідив у повному обсязі пошкодження, завдані замовнику, і вказана сума категорично не відповідає дійсності. Крім того, у примітках експертом зазначено, що з Висновком експерта повертаються всі матеріали, що були надані на дослідження, та зазначені у вступній частині. Натомість фактично на адресу підприємства згадані документи не надходили.

Крім того, у листі №132 від 10.07.2024 відповідач зазначив, що після проведення експертного дослідження не були повернуті документи. З наданих висновків експертів не можливо встановити, яким методом та на підставі яких нормативно-правових актів фактично зроблено висновки.

Листом №241-12.2023-1005-2 від 17.07.2024 (т.1 а.с. 13-16) позивач повідомив відповідача про те, що дослідження проведено на підставі наданих відповідачем, зокрема, Акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії рф від 31.05.2023, у складанні якого приймав участь будівельний експерт - Бородиня В.В. та звіт про науково-технічну експертизу обстеження та розрахункові обґрунтування несучої здатності конструкцій основного виробничого корпусу з прибудовами АТ «Імперіал Тобако Продакшн Україна», експертний висновок з детального обстеження будівель АТ «Імперіал Тобако Продакшн Україна» в цілому та їх окремих конструкцій, що були пошкодженні внаслідок бойових дій (влучання боєприпасу) спричинених збройною агресією російської федерації, у складення якого приймав участь експерт Бородиня В.В. та інженер-проектувальних Крошка Ю.В.

Водночас твердження відповідача про витрати на термінові роботи (усунення аварійних ділянок та об`єктів) по відновленню орієнтовно 1 200 000 доларів США, то, як зазначив у листі №241-12.2023-1005-2 від 17.07.2024 позивач такі витрати не кореспондуються із переліком пошкоджень, визначених у звіті про науково-технічну експертизу обстеження та розрахункові обґрунтування несучої здатності конструкцій основного виробничого корпусу з прибудовами АТ «Імперіал Тобако Продакшн Україна», експертний висновок з детального обстеження будівель АТ «Імперіал Тобако Продакшн Україна» в цілому та їх окремих конструкцій, що були пошкодженні внаслідок бойових дій (влучання боєприпасу) спричинених збройною агресією російської федерації та на підставі дефектних актів та кошторисів, з урахуванням державних будівельних норм та правил.

Пунктом 4 Методики визначено, що відповідно до цієї Методики об`єктом оцінки збитку є економічні втрати підприємств, установ та організацій, інших суб`єктів господарювання всіх форм власності, згідно з підпунктами 18 і 19 пункту 2 Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 326 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2022 №951) (далі за текстом - Порядок).

За положеннями підпункту 18 пункту 2 Порядку визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за такими напрямами: економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності. Визначення шкоди та збитків підприємств здійснюється відповідно до методики, затвердженої спільним наказом Мінекономіки та Фонду державного майна.

Відповідно до пункту 7 Порядку судовими експертами під час визначення шкоди та збитків можуть застосовуватися методики проведення судових експертиз, які внесені до Реєстру методик проведення судових експертиз, методичні рекомендації тощо.

У Загальних засадах оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії російської федерації (додаток до Порядку) зазначено, що висновок експерта - складений відповідно до вимог законодавства документ, що містить докладний опис проведених судовим експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед судовим експертом, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про судову експертизу».

Незалежна оцінка збитків проводиться суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - суб`єкти оціночної діяльності), із дотриманням національних стандартів оцінки майна та Міжнародних стандартів оцінки майна з урахуванням особливостей, що визначені цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку.

Проведення судової експертизи, що пов`язана з оцінкою збитків, та діяльність судових експертів, що пов`язана з оцінкою майна, здійснюються на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей методичного регулювання оцінки збитків, спричинених втратою, руйнуванням та пошкодженням майна державної, комунальної та приватної форм власності в ході збройної агресії російської федерації, визначених цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку. При цьому в дослідницькій частині висновку судового експерта відображаються усі процедури, пов`язані з оцінкою збитків, що визначені методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку. Організаційні засади проведення судовими експертами експертних досліджень визначаються законодавством з питань судово-експертної діяльності.

Метою оцінки збитків є: визначення розміру реальних збитків (у вартісному виразі); визначення упущеної вигоди; визначення витрат, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу.

Виконавці оцінки збитків мають право доступу до об`єкта оцінки, документації та іншої інформації, яка є необхідною або має суттєве значення для проведення оцінки, отримують пояснення та додаткові відомості, необхідні для проведення оцінки, від замовника оцінки та інших осіб і здійснюють огляд об`єкта оцінки, зокрема з використанням технічних засобів та інформаційних джерел (геопросторові дані, цифрові картографічні матеріали, дані дистанційного зондування Землі та їх похідних продуктів, фотоматеріали, відеоматеріали та інше).

Особистий огляд об`єкта оцінки проводиться оцінювачем суб`єкта оціночної діяльності, який проводить незалежну оцінку збитків, або судовим експертом, який проводить експертизу, за умови наявності доступу до такого об`єкта (на дату оцінки здійснено розмінування, доступ до майна наявний, безпечний тощо), а також у разі, коли документів про об`єкт оцінки, що надаються замовником оцінки, та інформаційних джерел, необхідних для проведення незалежної оцінки збитків, недостатньо.

Оцінка (визначення розміру) збитків здійснюється за наявності вихідних даних, необхідних для проведення оцінки, та наявності інформаційних джерел.

Копії документів, що використовуються як вихідні дані, повинні бути чіткими та засвідчені в установленому законодавством порядку.

Інформаційними джерелами, що застосовуються під час оцінки збитків, є: результати огляду об`єкта оцінки, що здійснений, зокрема із використанням технічних засобів та інформаційних джерел (фотоматеріали, відеоматеріали, дані дистанційного зондування Землі та їх похідні продукти, аналітика соціальних мереж, існуюча публічна інформація та інше); ринкові дані, які застосовуються під час проведення оцінки збитків: інформація про угоди купівлі-продажу подібного до об`єкта оцінки майна, ринкові ціни на подібне майно тощо; інформація з інших актів (звітів, висновків експертів), складених за результатами оцінки збитків; інші інформаційні джерела, які можуть бути застосовані під час оцінки збитків.

Під час оцінки (визначення розміру) збитків відповідно до цієї Методики необхідним є отримання визначеного законодавством документа, який підтверджує, що втрата, руйнування або знищення майна відбулася внаслідок збройної агресії.

Рецензування звітів про оцінку збитків є обов`язковим у разі, якщо об`єктом оцінки є майно, яке належить до державної або комунальної форми власності. У такому випадку рецензування забезпечується Фондом державного майна України, його регіональними відділеннями, органами місцевого самоврядування (якщо об`єктом оцінки є майно, що належить до комунальної власності), які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження майном і у складі яких працюють оцінювачі, та проводиться рецензентами, що працюють у Фонді державного майна України, його регіональних відділеннях, органах місцевого самоврядування (якщо об`єктом оцінки є майно, що належить до комунальної власності), або експертними радами саморегулівних організацій оцінювачів. В інших випадках рецензування звіту про оцінку збитків здійснюється на запит особи, яка має заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки, за наявності конфліктів, спорів тощо та проводиться експертними радами саморегулівних організацій оцінювачів.

У разі виникнення спорів, пов`язаних із результатами оцінки збитків (визначеного розміру збитків), зокрема спорів, які розглядаються в суді, неякісна (недостовірна) оцінка збитку встановлюється виключно за результатами рецензування звіту про оцінку збитків. Якщо за результатом проведення рецензування звіту про оцінку збитків встановлено, що оцінка є неякісною (недостовірною), оцінка майна здійснюється повторно.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, рецензування звітів про оцінку збитків є обов`язковим у разі, якщо об`єктом оцінки є майно, яке належить до державної або комунальної форми власності, тоді як спірний об`єкт не належить ані до державної, ані до комунальної форми власності.

Листом №143 від 24.07.2024 відповідач повідомив позивача про те, що у зв`язку із відсутністю узгодженої думки сторін стосовно відповідності наданих позивачем результатів виконання за Договором вимогам Методики виникла необхідність передання спірних матеріалів на дослідження компетентної сторони (т. 2 а.с. 19).

Відповідач звернувся до Фонду державного майна України із листом №146 від 05.08.2024 (т.2 а.с. 18) (вх. №19/37023 від 07.08.2024) стосовно перевірки на відповідність вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна висновків судових експертів Мухіна О.О., Корінько М.Д. та Лиценка М.В.

Фонд державного майна України листом №10-58-22894 від 20.08.2024 (т. 2 а.с. 20) зазначив, що він не є органом, який перевіряє об`єктивність, правдивість висновку судового експерта, такими повноваженнями наділені експертно-кваліфікаційні комісії при Міністерстві юстиції України.

За приписами статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

За статтею 12 вказаного Закону звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Отже, за вимогами Закону рецензуванню підлягають лише звіти про оцінку та здійснюється оцінювачем, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертними радами, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону. Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

Водночас висновки судових експертів не підлягають рецензуванню, оскільки згідно із статтею 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» діяльність судових експертів, пов`язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом щодо методичного регулювання оцінки такого майна. При цьому у дослідницькій частині висновку судового експерта відображаються всі процедури, пов`язані з оцінкою майна, встановлені нормативно-правовими актами з оцінки майна. Інші положення цього Закону не поширюються на судових експертів.

Крім того, як вбачається з матеріалів даної справи відповідач не погоджується з висновком експерта №376/04.24 від 30.04.2024 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження, тоді як доказів вмотивованої відмови від прийняття висновку експерта №241-12.2023-1005 від 10.06.2024 за результатами проведення експертного комісійного економічного дослідження матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 8 Порядку фіксація фактів пошкоджень або руйнування будівель та споруд, зумовлених збройною агресією Російської Федерації, здійснюється відповідно до Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 № 473, яким визначено, що до проведення попередніх візуальних оглядів пошкоджених об`єктів та розроблення плану робіт можуть залучатися фахівці з обстеження, визначені у пунктах 2, 2-1 і 2-2 Порядку проведення обстеження прийнятих в експлуатацію об`єктів будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 257 (далі - Порядок проведення обстеження), фахівці підрозділів ДСНС, Національної поліції (за згодою), а також за необхідності - підрозділів Збройних Сил та СБУ.

Пунктом 2.1 Порядку проведення обстеження визначено, що у умовах дії на території України правового режиму воєнного стану відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та протягом 90 календарних днів після припинення або скасування воєнного стану обстеження пошкоджених об`єктів проводиться виконавцями, зазначеними у пункті 2 цього Положення, та/або фахівцями інших професій, які пройшли професійну атестацію, а саме: інженер-проектувальник із кваліфікаційним рівнем «провідний» або «I категорія», який має кваліфікаційний сертифікат за спеціалізацією «інженерно-будівельне проектування у частині забезпечення механічного опору та стійкості»; експерт будівельний із кваліфікаційним рівнем «провідний» або «I категорія», який має кваліфікаційний сертифікат за спеціалізацією «експертиза проектної документації у частині забезпечення механічного опору та стійкості»; інженер-консультант (будівництво) із кваліфікаційним рівнем «провідний» або «I категорія». Також обстеження пошкоджених об`єктів може проводитися шляхом залучення підприємств, установ та організацій, у складі яких є такі виконавці.

Судом встановлено, що експертне дослідження, з результатами якого не погоджується відповідач, було здійснено на підставі наданих ним Акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії рф від 31.05.2023, у складанні якого приймав участь будівельний експерт - Бородиня В.В., звіту про науково-технічну експертизу обстеження та розрахункові обґрунтування несучої здатності конструкцій основного виробничого корпусу з прибудовами АТ «Імперіал Тобако Продакшн Україна», експертного висновку з детального обстеження будівель АТ «Імперіал Тобако Продакшн Україна» в цілому та їх окремих конструкцій, що були пошкодженні внаслідок бойових дій (влучання боєприпасу) спричинених збройною агресією російської федерації, у складанні якого приймав участь експерт Бородиня В.В. та інженер-проектувальних Крошка Ю.В.

Судовим експертом при проведені дослідження розміру необхідних потреб на відновлення будівель відповідача, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Заболотного Академіка, будинок 35 у зв`язку із пошкодженням внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, станом на 30.04.2024, визначено, зокрема, з урахуванням Методики на підставі наданих відповідачем документів. За висновком судового експерта Лиценка Михайла розмір шкоди, визначений у розмірі необхідних потреб на відновлення становить: будівля виробничого корпусу літера «А» - 7 874 704,00 грн, без врахування ПДВ та за вирахуванням зворотних сум, що станом на 30.04.2024 становить 198 511,27 доларів США за курсом НБУ; будівлі експедиції з вбуд. АКБ літера «а7» - 8 831 034,00 грн, без врахування ПДВ та за врахуванням зворотних сум, що станом на 30.04.2024 становить 222 619,14 доларів США за курсом НБУ.

При цьому відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень відносно того, що складені позивачем висновки не відповідають Методиці, оскільки з матеріалів справи вбачається протилежне, оскільки судовим експертом дослідження проведено на підставі наданих відповідачем звітів, документів та матеріалів, з урахуванням Положень Кошторисних норм України «Настанова з визначення вартості будівництва», затвердженої наказом Мінрегіону від 01.11.2021 №281, чинні з 08.11.2021, та інших нормативно-правових документів в галузі будівництва; автоматизованим способом (ПК АВК-5); документів наданих на дослідження; технічного стану; середньої ринкової вартості будівельних матеріалів та розміру заробітної плати, рекомендованої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності обставин мотивованої відмови підписувати надісланий позивачем акт виконаних робіт, з огляду на що спірний акт вважається підписаним, а відповідач повинен здійснити оплату наданих позивачем послуг у строки, встановлені Договором, про що правильно встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 2.1, 2.2 Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 15.04.2024) визначено, що загальна вартість послуг, зазначених у цьому Договорі становить 437 000,00 грн без ПДВ. Оплата за послуги здійснюється Замовником у такому порядку: аванс у сумі 175 000,00 грн без ПДВ Замовник оплачує протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання Договору, остаточна оплата у сумі 262 000,00 грн з дати підписання Акта приймання-передавання наданих послуг відповідно до положень Розділу 4 цього Договору.

Доказів сплати остаточної плати за Договором (у редакції Додаткової угоди №1 від 15.04.2024) у розмірі 262 000,00 грн відповідачем суду не надано.

Відповідно до частини 1 статті 73, статей 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частинами 4, 5 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на корить позивача14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач у своїй апеляційній скарзі доводів незгоди щодо стягнення з нього на користь позивача 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу не висловив, а тому в силу частини 1 статті 269 ГПК України рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10531/24 не підлягає апеляційному перегляду.

Водночас суд апеляційної інстанції вважає за доцільне зазначити наступне.

Конституцією України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59).

За статтею 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За приписами статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частина 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову/апеляційної скарги, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно із частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно із частиною 1 статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (частини 1, 2, 4 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі по тексту - Закон №5076-VI).

17.07.2024 між Адвокатським об`єднанням «Горда і партнери» (Виконавець) та позивачем (Замовник) укладено Договір №102 про надання правової допомоги (т. 1 а.с. 38), за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язок надати правову допомогу Замовнику в вирішенні правовідносин, які склались між ТОВ «Бізнес ассіст» та правоохоронними органами і державними закладами України, фізичними та юридичними особами всіх форм власності, судами.

Відповідно до пункту 3 Договору №102 про надання правової допомоги форма оплати - передоплата. Вартість послуг визначається за обоюдною згодою сторін і зазначається в рахунках-фактурах, які сплачуються замовником в строк 3 банківських днів з моменту отримання.

Згідно з пунктом 13 Договору №102 про надання правової допомоги строком закінчення дії цього Договору є виконання сторонами своїх зобов`язань і підписання сторонами акта надання послуг по Договору на надання правової допомоги чи підписання угоди про розірвання Договору, чи не виконання Замовником своїх зобов`язань.

Адвокатським об`єднанням виставлено позивачу рахунок-фактуру №23 від 17.07.2024 на суму 4 000,00 грн (вивчення наданих замовником матеріалів, проведення консультації з питань господарських взаємовідносин між позивачем та відповідачем по Договору №006/09-23 на проведення експертного комплексного комісійного дослідження від 29.09.2023) (т. 1 а.с. 39).

Адвокатським об`єднанням було виставлено позивачу рахунок-фактуру №24 від 30.07.2024 на суму 4 000,00 грн (підготовка претензії до Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна») (т.1 а.с. 40).

Адвокатським об`єднанням було виставлено позивачу рахунок-фактуру №29 від 26.08.2024 на суму 10 000,00 грн (підготовка та подання позовної заяви про стягнення заборгованості за Договором №006/09-23 на проведення експертного комплексного комісійного дослідження від 29.09.2023) (т.1 а.с. 41)

За результатами наданих адвокатським об`єднанням послуг між сторонами були складені акти наданих послуг від 19.07.2024, від 31.07.2024, від 27.08.2024 на загальну суму 18 000,00 грн (т.1 а.с. 39 зворотній бік, т.1 а.с. 40 зворотній бік, т.1 а.с. 41 зворотній бік). Вказана сума у повному обсязі сплачена позивачем на користь адвокатського об`єднання, що підтверджується платіжними інструкціями та виписками з рахунків, копії яких долучені позивачем до позовної заяви (т.1 а.с. 33, 36, 37).

Відповідачем не було подано заяви про зменшення розміру адвокатських витрат, заявлених до стягнення позивачем. Водночас суд першої інстанції, керуючись положеннями статей 126, 129 ГПК України, частково задовольнив вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, відмовивши у стягненні послуги на підготовку та претензії, вартість якої 4 000,00 грн.

Доводи відповідача стосовно невідповідності Висновків експертів умовам Договору та Методиці, а саме: пункту 1.3 Договору - відповідність результатів вимогам Методики; частини 3 пункту 1 розділу І Методики - обов`язковість використання Методики під час оцінки збитків; частини 3 пункту 1 розділу І Методики - наявність обґрунтування застосування інших нормативно-правових актів; пункту 4 розділу І Методики - оцінка збитку - економічні витрати підприємства; пункту 4 розділу ІІ Методики - визначення відповідної категорії надійності ринкових даних у висновку експерта не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки, по-перше, відмовляючи позивачу у підписанні Акта приймання-передавання наданих послуг відповідач навів інші причини невідповідності висновків, по-друге, заперечення відповідача зводяться до того, що позивачем запланована вартість відновлювальних цих робіт за його попередніми розрахунками становить 2 000 000,00 доларів США. Визначена судовим експертом вартість відновлювальних робіт є меншою, оскільки, на думку відповідача, судовий експерт не дослідив у повному обсязі пошкодження та аварійні руйнування, завдані виробничим та складським приміщенням, при цьому відповідач не вказав конкретно, які саме пошкодження та аварійні руйнування, завдані його виробничим та складським приміщенням не були у повному обсязі дослідженні судовим експертом.

Доводи відповідача про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив йому у призначенні судової експертизи та в порушення частини 2 статті 232 ГПК України не виніс окремої ухвали, то, відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи, суд апеляційної інстанції у даній постанові мотивував недоцільність призначення такої експертизи.

Щодо порушення судом першої інстанції частини 2 статті 232 ГПК України, то за приписами частини 2 статті 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Враховуючи викладені вище обставини, не постановлення судом першої інстанції окремої ухвали про відмову у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи не призвело до неправильного рішення.

Доводи апелянта про не дослідження судом першої інстанції компетенції залучених до виконання спірного Договору осіб та форми очікуваного висновку, судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки умовами Договору сторони погодили судових експертів, залучених до проведення експертного дослідження із зазначенням прізвищ, імен, по батькові, освіти, спеціальності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта, що відповідає приписам статті 98 ГПК України, вимогами Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 № 3505/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 07.09.2015 № 1659/5).

Крім того, згідно пункту 14 розділу ІІІ Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 № 3505/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 07.09.2015 № 1659/5) залежно від характеру звернення за результатами його виконання відповідно до вимог процесуального законодавства України та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року за № 705/3145 (із змінами), складаються такі підсумкові документи: «Висновок експерта», «Повідомлення про неможливість надання висновку», які виготовляються у двох примірниках, один з яких залишається у судового експерта.

Підсумковий документ, а також клопотання судового експерта оформлюються на бланку судового експерта, що не працює у державній спеціалізованій експертній установі (далі - бланк судового експерта), зразок та опис якого наведено у додатку 4 до цієї Інструкції.

У разі проведення експертизи двома і більше судовими експертами бланк судового експерта не використовується, а зазначаються реквізити усіх судових експертів.

Згідно із пунктом 4.15 розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145 (із змінами) висновок експерта (експертів) оформлюється на бланку експертної установи і підписується експертом (експертами), який (які) проводив(ли) дослідження. Підписи у заключній частині засвідчуються відбитком печатки експертної установи на кожній сторінці тексту заключних висновків. Якщо до висновку експерта додаються фототаблиці, креслення, схеми, діаграми тощо, вони також підписуються експертом (експертами); підписи засвідчуються відбитком печатки експертної установи. Якщо експерт не є працівником державної спеціалізованої установи і працює на професійній основі самостійно, він засвідчує наданий ним висновок своїм підписом і печаткою із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків).

Судом апеляційної інстанції при досліджені матеріалів даної справи встановлена відповідність висновків експертів абзацу 2 пункту 4.15 розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145 (із змінами), зазначене спростовує доводи відповідача про недотримання позивачем комплексності та комісійності результатів.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення ЄСПЛ від 05.02.2009 у справі «Олюджіч проти Хорватії»). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення ЄСПЛ від 03.07.2014 у справі «Мала проти України», від 07 жовтня 2010 року у справі «Богатова проти України»).

Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (рішення ЄСПЛ від 21.03.2000 у справі «Дюлоранс проти Франції», від 07 березня 2006 року у справі «Донадзе проти Грузії»).

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ від 19.04.1994 у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Якщо подані стороною доводи є вирішальними для результату провадження, такі доводи вимагають прямої конкретної відповіді за результатом розгляду (рішення ЄСПЛ від 09.12.1994 у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», від 23.06.1993 у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії»).

Водночас ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні відповіді доводам апелянта із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10531/24 прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Згідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції стягнути з відповідача на його користь 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із наданням Адвокатським бюро «Горда і Партнери» послуг у Північному апеляційному господарському суді - складання відзиву на апеляційну скаргу, на доказ чого надав копію Акта наданих послуг від 03.01.2025 на суму 5 000,00 грн, копію платіжної інструкції №5724 від 24.12.2024 на суму 5 000,00 грн, копію рахунку-фактури №46 від 24.12.2024 на суму 5 000,00 грн, копію Свідоцтва №254 про заняття адвокатською діяльністю від 17.01.2004.

Кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за наведеними положеннями статті 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені. Відповідний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 14.02.2019 у справі №916/24/18, від 21.06.2022 у справі №908/574/20.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21). Вказана позиція застосована також у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

За висновком суду апеляційної інстанції надана Адвокатським об`єднанням позивачу послуга з складання відзиву на апеляційну скаргу пов`язана зі справою, документально підтверджена. Розмір такої послуги співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10531/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 у справі №910/10531/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Імперіал Тобакко Продакшн Україна».

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» (03026, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 35; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20043260) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес ассіст» (01001, м. Київ, вул. Прилужна, буд. 8-А, офіс 200; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35417607) 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/10531/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені у статтях 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова