ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о п о в е р н е н н я п о з о в н о ї з а я в и

12 лютого 2025 року Справа № 926/474/25

Суддя Господарського суду Чернівецької області Тинок Олександр Сергійович, розглянувши матеріали, у справі

за позовом Чернівецької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полекс - Відродження"

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 207670,99 грн

ВСТАНОВИВ:

Чернівецька міська рада звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полекс - Відродження" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 207670,99 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 лютого 2025 року, справу №926/474/25 передано судді Тинок О.С.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню заявнику з огляду на наступне.

Положеннями статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, визначено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Встановлюючи вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, Господарський процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до змісту позовної заяви, що надсилається (передається) до господарського суду.

Відповідно до частини 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно частини 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

За приписами частини 1,3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частиною 2 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Положенням частини 4 статті 56 Господарського процесуального кодексу України розмежовано такі юридичні категорії, як самопредставництво і представництво.

За загальним правилом самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (або суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності) (вказаний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №922/2246/19, ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі №925/756/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №9901/39/20).

Як вказано Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Отже, для підтвердження повноважень самопредставництва юридична особа має надати статут, положення чи трудовий договір (контракт), у яких чітко визначене право цих осіб діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження.

Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява від імені Чернівецької міської ради підписана представником Генцарюк М.-Д.

На підтвердження права підписувати позовну заяву від імені Чернівецької міської ради додано тільки витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому зазначається, що Генцарюк М.-Д. є представником Чернівецької міської ради, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо, діє виключно в судах України без окремого доручення керівника з правом посвідчення копій документів.

Разом з тим, додана до матеріалів позовної заяви виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не підтверджує в даному випадку наявність повноважень підписувати від імені юридичної особи позовної заяви, оскільки наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень (аналогічну позицію викладено в ухвалі Верховного Суду від 13 березня 2023 року у справі № 910/5851/22).

Судовий захист прав суб`єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб`єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

З огляду на викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що до матеріалів позовної заяви не додано доказів на підтвердження права у Генцарюк Марії-Діани (не зазначено займану посаду) підписувати позовну заяву від імені Чернівецької міської ради в порядку самопредставництва відповідно до положень частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України або документів на підтвердження повноважень Генцарюк Марії-Діани на підписання та подання позовної заяви, як адвокатом за довіреністю (ордер/довіреність, а також право на зайняття адвокатською діяльністю) на час звернення з позовною заявою.

Суд приймає до уваги те, що Генцарюк Марія-Діана має право представляти інтреси Чернівецької міської ради під час розгляду справи в судах України, однак, суд позбавлений можливості встановити наявність повноважень відповідної особи на звернення із даною позовною заявою до суду.

Оскільки заявником не дотримано вимог частини 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, що є імперативними нормами, стосовно підписання уповноваженим представником позовної заяви, яка ним подається, вказане є підставою для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу, що у відповідності до частини 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Повернути Чернівецькій міській раді позовну заяву (вх. №474 від 11 лютого 2024 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полекс - Відродження" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 207670,99 грн.

Відповідно до частини 2 статті 235 ГПК України ухвалу складено та підписано 12 лютого 2025 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, визначені ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строк і в порядку, передбачених ст. ст. 254-257 ГПК України.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя Олександр ТИНОК