УХВАЛА

04 лютого 2025 року

м. Київ

cправа № 907/178/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Ємця А.А.,

за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,

представників учасників справи:

прокуратури - Зарудня Н.О. (прокурор відділу),

позивача - Західного офісу Держаудитслужби (далі - Офіс, позивач) - не з`явився,

відповідача-1 - Свалявської міської ради Мукачівського району Закарпатської області (далі - Міська рада, відповідач-1) - не з`явився,

відповідача-2 - Фізичної особи-підприємця Петьовки Романа Петровича (далі - Підприємець, відповідач-2, скаржник) - Орбан Н.Л. (адвокатка),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК, третя особа) - не з`явився,

у відкритому судовому засіданні за касаційною скаргою Підприємця

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2024

у справі за позовом Керівника Мукачівської окружної прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Офісу

до:

1) Міської ради;

2) Підприємця,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Відділення АМК

про визнання недійсним договору як такого, що суперечить інтересам держави та суспільства з умислу однієї сторони; застосування наслідків недійсності.

ВСТАНОВИВ:

1. Предметом судового розгляду є наявність/відсутність підстав для визнання недійсним договору відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та стягнення грошових коштів.

Короткий зміст позовних вимог

2. Прокурор звернувся до суду з позовною заявою до Міської ради та Підприємця, в якій просив:

- визнати недійсним договір про закупівлю від 22.01.2019 №27, укладений Міською радою і Підприємцем;

- стягнути з Підприємця на користь Міської ради 549 752,00 грн, а зі Міської ради одержані нею за рішенням суду 549 752,00 грн стягнути в дохід держави.

3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- антиконкурентні узгоджені дії Підприємця, що стосуються спотворення результатів публічної закупівлі, які встановлені у рішенні Відділення АМК від 19.09.2019 №57/13-р/к, спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору про закупівлю товару від 22.01.2019 №27 на неконкурентних засадах. Вказане не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки, обмежує розвиток конкуренції у державі;

- оскільки, рішення тендерного комітету Міської ради прийнято з порушенням чинного законодавства, проте вичерпало свою дію виконанням шляхом укладення договору про закупівлю товару з їх переможцем Підприємцем, який виконано сторонами, тому вимоги про визнання недійсними цих торгів не є належним та ефективним способом захисту, оскільки в цьому випадку необхідно оскаржувати сам договір на підставі частини п`ятої статті 13, частини першої статті 203, частинами першою та третьою статті 215, частиною третьою статті 228 ЦК України;

- відтак наявні підстави для повернення Підприємцем грошових коштів, які ним одержані на підставі недійсного правочину та повернення Міською радою цих коштів до державного бюджету.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

4. Господарський суд Закарпатської області рішенням від 10.07.2024 у цій справі у задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

5. Західний апеляційний господарський суд постановою від 14.11.2024 у цій справі, зокрема, апеляційну скаргу керівника Закарпатської обласної прокуратури задовольнив; рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.07.2024 у справі №907/178/24 скасував; прийняв нове рішення, яким позовні вимоги задовольнив; визнав недійсним договір про закупівлю від 22.01.2019 №27, укладений Міською радою і Підприємцем; стягнув з Підприємця на користь Міської ради грошові кошти в розмірі 549 752,00 грн, а зі Міської ради одержані нею за рішенням суду грошові кошти у розмірі 549 752, 00 грн стягнув в дохід держави.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Підприємець, посилаючись на ухвалення судом апеляційної інстанції оскаржуване судове рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить, зокрема, передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, здійснити розподіл судових витрат, судові витрати покласти на позивача.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

7. Підприємець у поданій касаційній скарзі з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, зокрема:

- у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №910/10055/20, що лише сам факт вчинення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час участі у спірній закупівлі, встановлений Рішенням АМКУ, не є підставою для визнання оспорюваних правочинів недійсними як таких, що вчинені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства [частина третя статті 228 ЦК України];

- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.08.2023 у справі №924/1288/21, що оскільки процедура закупівлі завершується укладенням договору, рішення уповноваженої особи замовника, оформлене відповідним протоколом, є таким, що вичерпало дію фактом його виконання (укладенням договору);

- у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18, від 09.02.2021 у справі №381/622/17, від 02.02.2021 у справі №925/642/19 щодо обрання неналежного та неефективного способу захисту;

- у постановах Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №802/470/17-а, від 08.05.2018 у справі №2а-3847/08/0470, від 04.06.2020 у справі №2а-6995/12/1370, від 03.09.2020 у справі №2а/0370/3412/12, від 26.10.2021 у справі № 2а/19251/11/2670, від 25.07.2023 у справі №160/14095/21, згідно з якими за своєю суттю наслідки, передбачені статтею 208 Господарського кодексу України (далі - ГК України), є адміністративно-господарськими санкціями, які стягуються за рішенням суду в дохід держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, та які повинні застосовуватись із додержанням строків, встановлених статтею 250 ГК України;

- у постанові Верховного Суду від 03.09.2020 у справі №2а/0370/3414/12, згідно з якою встановлені частиною першою статті 208 ГК України санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, тобто з дня виконання правочину.

8. Також скаржник вказує, що за правилами частини третьої статті 228 ЦК України та частини першої статті 208 ГК України прокурор мав би просити стягнути з відповідача-2 (за наявності у нього умислу) на користь відповідача-1 кошти, а з відповідача-1 в дохід держави поставлене за договором майно (товари), а не суму коштів.

Позиція інших учасників справи

9. Перший заступник керівника обласної прокуратури у відзиві на касаційну скаргу заперечив проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

10. Від Офісу до Суду надійшли 29.01.2025 пояснення в порядку статті 42 ГПК України, в яких позивач просив:

- прийняти письмові пояснення у справі №907/178/24 до розгляду та врахувати доводи наведені в них під час вирішення справи;

- розгляд справи №907/178/24 здійснити без участі представника Офісу, за наявними у справі матеріалами.

11. Від інших учасників справи у визначений строк відзиви на касаційну скаргу до Суду не надійшли.

Підстави та мотиви зупинення касаційного провадження

12. Судом встановлено, що у провадженні Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду перебуває справа №922/3456/23.

13. Предметом розгляду справи №922/3456/23 є:

- визнання недійсним рішення тендерного комітету, оформлене протоколом, яким вирішено визнати переможцем і акцептувати пропозицію;

- визнання недійсним договору про закупівлю товарів;

- стягнення з відповідача-2 на користь відповідача-1 грошових коштів, а з відповідача-1 одержані ним за рішенням суду грошові кошти стягнути в дохід держави.

14. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- відповідач-2 порушив законодавство про захист економічної конкуренції шляхом вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що спрямовані на спотворення результатів тендера (торгів) та укладення договору про закупівлю товарів на неконкурентних засадах, що не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель;

- за таких обставин, за твердженнями прокурора, рішення тендерного комітету, оформлене протоколом, та договір про закупівлю товарів, підлягають визнанню недійсними відповідно до частини першої статті 203, частини першої статті 215, частини третьої статті 228 ЦК України;

- посилаючись на частину третю статті 228 ЦК України прокурор просив застосувати наслідки недійсності укладеного договору, що суперечить інтересам держави та суспільства, та стягнути з відповідача-2 на користь відповідача-1 кошти, сплачені останнім на виконання договору, а далі - отримані відповідачем-1 за рішенням суду кошти у вказаному розмірі - стягнути в дохід держави.

15. Передаючи справу №922/3456/23 для відступу від висновків щодо застосування норм права (частини першої статті 203, частини першої статті 215, частини третьої статті 228 ЦК України, частини першої статті 208 ГК України, статей 6, 50, 51, 52, 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції»), викладених в раніше ухваленій постанові Верховного Суду від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів в ухвалі від 13.11.2024, зазначила, зокрема, таке:

- постановою від 17.10.2024 у справі №914/1507/23 Верховний Суд скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалив нове рішення про часткове задоволення позову; визнав недійсним договір поставки та стягнув грошові кошти.

- у справі №914/1507/23 Верховний Суд, зокрема, зазначив що:

«Узгоджені дії учасників закупівлі (торгів, аукціону) та відсутність реальної конкуренції унеможливлює прозору та відкриту процедуру закупівлі, чим порушуються інтереси держави та суспільства, з огляду на що встановлене у визначеному порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсними результатів закупівлі (торгів, аукціону) у випадку, якщо це передбачено спеціальним законодавством, та для визнання недійсним відповідного договору, укладеного з переможцем, відповідно до частини третьої статті 228 ЦК України»;

«… узгоджені дії учасників закупівлі та відсутність реальної конкуренції, що встановлено у антимонопольній справі та підтверджено в судових актах, унеможливили прозору та відкриту процедуру торгів ID: UA-2018-06-26-001302-a, чим порушили інтереси держави та суспільства, з огляду на що встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсним договору поставки від 28.08.2018 № ЦЗВ-07-06718-01, укладеного з переможцем закупівлі ТОВ НВП "Мастак", відповідно до частини третьої статті 228 ЦК України»;

«Тобто дії ТОВ НВП "Мастак" (постачальник) та філії Укрзалізниці (замовник закупівлі) з укладення договору поставки від 28.08.2018 за встановлених та підтверджених обставин порушення ТОВ НВП "Мастак" як учасником закупівлі законодавства про захист економічної конкуренції підпадають під регулювання положень частини третьої статті 228 ЦК України»;

- Верховний Суд у справі №914/1507/23 дійшов висновку, що позовна вимога прокурора в інтересах держави в особі позивача про стягнення в кінцевому результаті 2 138 079,60 грн до бюджету за рахунок стягнення цих коштів з філії Укрзалізниці підлягає задоволенню за наявності підстав для визнання недійсним оспорюваного договору відповідно до частини першої статті 203, частини першої статті 215, частини третьої статті 228 ЦК України;

- колегія суддів не погоджується з наведеними висновками щодо можливості визнання недійсним договору, укладеного з порушенням учасником закупівлі законодавства про захист економічної конкуренції, з підстав, передбачених частиною третьою статті 228 ЦК України, а також щодо можливості застосування передбачених цією статтею наслідків недійсності правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства, вважаючи, що до таких правовідносин сторін положення частини третьої статті 228 ЦК України та частини першої статті 208 ГК України є незастосовними;

- колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, щодо можливості застосування передбачених положеннями частини третьої статті 228 ЦК України наслідків недійсності договору, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, у разі визнання недійсним договору, укладеного з порушенням учасником закупівлі законодавства про захист економічної конкуренції;

- таку необхідність колегія суддів мотивує тим, що майнові санкції, передбачені положеннями частини третьої статті 228 ЦК України, частини першої статті 208 ГК України в разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, не підлягають застосуванню як такі, що порушують критерій сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у світлі практики Європейського суду з прав людини. У разі визнання судом на підставі зазначених норм недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, підлягають застосуванню наслідки виконання недійсного правочину, передбачені частиною першою статті 216, пунктом 1 частини першої статті 1212 ЦК України;

- також колегія суддів зазначає, що як у справі №922/3456/23, так і у справі №914/1507/23, єдиним доказом того, що оспорюваний договір завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є рішення Антимонопольного комітету України в антимонопольній справі, яким визнано дії відповідачів як учасників спірної закупівлі, щодо узгодження ним своєї поведінки під час участі в конкурсних торгах на закупівлю, яким встановлений факт порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосується спотворення результатів торгів;

- колегія суддів пропонує відступити від висновку, викладеного у постанові від 17.10.2024 у cправі №914/1507/23, про те, що встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсним договору, укладеного з переможцем закупівлі, відповідно до частини третьої статті 228 ЦК України, а також про наявність підстав для застосування правових наслідків, передбачених частини третьої статті 228 ЦК України, у разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства;

- необхідність відступу колегія суддів мотивує тим, що сам лише факт вчинення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час участі у спірній закупівлі, встановлений рішенням Антимонопольного комітету України, не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним як такого, що вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства. Крім того, за порушення законодавства про захист економічної конкуренції Законом України «Про захист економічної конкуренції» передбачена відповідальність, зокрема, у вигляді штрафу (статті 51, частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»). Згідно із частинами першою та другою статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Положення Закону країни «Про захист економічної конкуренції» є спеціальними у випадку порушення його норм. Прокурор, у разі завдання, на його думку, шкоди інтересам держави і суспільства внаслідок укладення і виконання договору, не позбавлений можливості розрахувати завдані таким порушенням збитки та пред`явити вимогу про їх стягнення з винної особи, як це передбачено статтею 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

16. Ухвалою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2024, зокрема, прийнято до розгляду справу №922/3456/23 за касаційними скаргами Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзеленбуд" Харківської міської ради та Приватного підприємства "ЛСВ Моноліт" на рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2024.

17. У судовому засіданні представники скаржника та прокуратури висловили свою позицію стосовно справи №922/3456/23 та не заперечували щодо зупинення провадження у справі, зазначивши, що спірні правовідносини у справах №907/178/24 і №922/3456/23 є подібними.

18. Верховний Суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

19. Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

20. У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини четвертої статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

21. Відповідно до пункту 7 частини першої та частини третьої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному поряду палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

22. Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

23. Враховуючи предмет та підстави позову у цій справі (пункти 2-3 цієї ухвали), підстави касаційного оскарження та доводи скаржника (пункти 7-8 цієї ухвали), підстави, предмет спору у справі №922/3456/23, підстави касаційного оскарження у ній та мотиви з яких виходила колегія суддів для відступу від правових висновків у справі №914/1507/23, з огляду на те, що правові висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/3456/23 (стосовно наявності/відсутності підстав для відступу від правової позиції, викладеної у постанові від 17.10.2024 у справі №914/1507/23 щодо застосування, зокрема, частини третьої статті 228 ЦК України) можуть мати суттєве значення для вирішення питання у цій справі, що розглядається, щодо застосування приписів норм права, які регулюють визнання недійсними правочині в на підставі частини третьої статті 228 ГПК України, а також для єдності судової практики, враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, та принцип "jura novit curia" ("суд знає закони") колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №907/78/24 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3456/23.

Керуючись статтями 228, 234, 235, 314 ГПК України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Петьовки Романа Петровича на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 у справі №907/178/24 зупинити до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3456/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя А. Ємець