ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" лютого 2025 р. м. Київ Справа № 911/428/25

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза Андрія Федоровича, розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Енергія» (08700, Київська область, місто Обухів, вулиця Промислова, будинок 1, ) про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Пляс Наталії Олексіївни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) 68847,48 грн. боргу за типовим індивідуальним договором про надання послуги постачання теплової енергії від 01.10.2021, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області звернулося Приватне акціонерне товариство «Енергія» (08700, Київська область, місто Обухів, вулиця Промислова, будинок 1, ) із заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Пляс Наталії Олексіївни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) 68847,48 грн. боргу.

В обґрунтування поданої заяви, представник позивача послався на те, що він надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії відповідно до умов типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», в загальній сумі 108793,37 грн, які були оплачені відповідачем частково, на суму 45193,18 грн.

За змістом ст. ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором) або із доданих документів вбачається пропуск позовної давності, то така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник повинен, в тому числі, подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Так, за твердженнями представника заявника, Приватне акціонерне товариство «Енергія» виступило виконавцем, а боржник, фізична особа-підприємця Пляс Наталії Олексіївна виступила споживачем за типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі договір).

Відповідно до п. 1 договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги (п. 4. договору).

Пунктом 5 договору, зокрема, встановлено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Згідно з п. 32 договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Відповідно до п. 33 договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 договору).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин.

Так, представник заявника надав копії актів наданих послуг за період з грудня 2021 року по листопад 2024 року на загальну суму 114056,82 грн та при цьому, в цих актах міститься примітка про те, що вони є рахунками для оплати послуг з постачання теплової енергії/гарячої води/.

Водночас підписи споживача містяться лише у актах наданих послуг за грудень 2023 року, січень 2024 року, лютий 2024 року, березень 2024 року, травень 2024 року, червень 2024 року, липень 2024 року, серпень 2024 року, вересень 2024 року жовтень 2024 року та листопад 2024 року, відповідно до яких, споживач отримав послуги на загальну суму 46883,92 грн.

При цьому, представник заявника не надав суду доказів на підтвердження факту приєднання споживача до умов договору, з урахуванням умов п. 4. договору, за період з грудня 2021 року по грудень 2023 року, за який акти надання послуг споживачем не підписані.

На підставі викладеного суд доходить до висновку, що вказані вимоги за заявою про видачу судового наказу не мають ознак безспірності в розумінні ч. 1 ст. 12 ГПК України, а відтак не можуть бути розглянуті в порядку наказного провадження, натомість дані вимоги можуть бути розглянуті судом в порядку позовного провадження.

Суд повідомляє заявника, що останній не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом з метою вирішення спору в порядку позовного провадження.

Керуючись статтями 12, 147 - 154, 234 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Енергія» (08700, Київська область, місто Обухів, вулиця Промислова, будинок 1, ) у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Пляс Наталії Олексіївни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) 68847,48 грн боргу за типовим індивідуальним договором про надання послуги постачання теплової енергії від 01.10.2021, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України.

Ухвала суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені ст. ст. 254-256 ГПК України.

Ухвалу підписано 05.02.2025.

Суддя А.Ф. Черногуз