СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
05 лютого 2025 року м. Харків Справа № 917/1225/24
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Терещенко О.І., суддя Шутенко І.А.
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи заяву Приватної фірми "КМ" про ухвалення додаткового рішення (вх.№1217 від 24.01.2025) за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Серпень" (вх.№2672П/1-43) на рішення Господарського суду Полтавської області від 21.10.2024 (суддя О.М.Тимощенко, повне рішення складено 21.10.2024) та додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 05.11.2024 (суддя О.М.Тимощенко, повне додаткове рішення складено 05.11.2024) у справі №917/1225/24
за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Серпень", м. Полтава,
до Приватної фірми "КМ", м. Полтава,
про стягнення 272 907,72 грн., -
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 у справі №917/1225/24 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Серпень" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Полтавської області від 21.10.2024 та додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 05.11.2024 у справі №917/1225/24 залишено без змін.
24.01.2025 від Приватної фірми "КМ" через підсистему Електронний суд надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі №917/1225/24, в якому він просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Серпень на користь приватної фірми КМ понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5200 грн.
24.01.2025 витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду для розгляду справи №917/1225/24 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Шутенко І.А., суддя Терещенко О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 прийнято до провадження заяву Приватної фірми "КМ" (вх.№1217 від 24.01.2025) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Серпень" строк до 03.02.2025 (включно) для подання заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення. Ухвалено здійснювати розгляд заяви представника Приватної фірми "КМ" у справі №917/1225/24 у порядку письмового провадження без виклику учасників справи.
Станом на день прийняття цієї додаткової постанови від ТОВ "Компанія "Серпень" не надійшло заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Дослідивши матеріали справи та заяву Приватної фірми "КМ" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, Східний апеляційний господарський суд зазначає про таке.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).
За приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У рішенні Конституційного Суду України №23-рп/2009 (у п. 3.2 рішення) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.
Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.
На підтвердження факту надання правничої допомоги, позивачем надано суду копії ордеру серія ВІ №1224199, договору про надання правової допомоги від 01.08.2024, додатку від 11.11.2024 до договору про надання правової допомоги від 01.08.2024 - Погодження розміру гонорару, звіту про надання правової допомоги від 24.01.2025; акту приймання-передачі наданих послуг від 24.01.2025; рахунку-фактури №СФ-0000001 від 24.01.2025; платіжної інструкції №37336159 від 24.01.2025.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 126 ГПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України, з відповідача підлягає стягненню, окрім витрат по сплаті судового збору, вартість послуг адвоката, що сплачена або підлягає сплаті (правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2019 року у справі №922/445/19).
Згідно з ч. 4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами ч.5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Колегія суддів зазначає, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.
Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №916/893/21.
Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, надання правничої допомоги та представництво інтересів позивача у справі здійснювалось адвокатом Шейкою Русланом Володимировичем на підставі ордеру серія ВІ №1224199, договору про надання правової допомоги від 01.08.2024 року та додатку до нього.
Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язується надавати правову допомогу (далі - послуги) замовнику, у відповідності до умов даного договору, а замовник зобов`язується прийняти послуги та оплатити їх.
Замовник виплачує виконавцю гонорар, який обраховується виходячи з обсягу та вартості наданої правової допомоги, що визначається за домовленістю сторін (п. 4.2 договору).
Факт надання послуг підтверджується актом наданих послуг (п. 4.3 договору).
Здача - приймання наданих послуг здійснюється сторонами за актом здачі - приймання в місці знаходження виконавця (п. 7.1 договору).
Послуги надаються замовнику в письмовій або в усній формі (п. 7.2 договору).
Додатком до договору "Погодження розміру гонорару" сторони визначили розмір гонорару виконавця стосовно представництва виконавцем інтересів замовника у Східному апеляційному господарському суді у справі №917/1225/24 за апеляційною скаргою ТОВ «Компанія «Серпень» на рішення Господарського суду Полтавської області від 21.10.2024 та додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 05.11.2024.
- за домовленістю сторін вартість години роботи виконавця складає 1 300,00 грн за одну годину;
- за підготовку одного процесуального або іншого документа в процесі судового розгляду справи - 1300,00 грн ( якщо на підготовку документу виконавцем було витрачено не більше 1 години). За кожну годину роботи над документом, виконавцем нараховується гонорар в розмірі 1300,00 грн.
- за участь в судових засіданнях 4000,00 грн.
Також, відповідно до додатку до договору сторони узгодили, що час, витрачений адвокатом на поїздки, пов`язані із розглядом справи в суді (в т. ч. на судові засідання або для подання документів у канцелярію тощо) вважається частиною роботи і оплачується у розмірі, визначеному в п. 1 цього додатку (п. 2 додатку).
Відповідно до п. 3 додатку перелік наданих послуг та їх загальна вартість фіксується адвокатом у звіті про надання правової допомоги та додатково погоджується сторонами у акті приймання - передачі наданих послуг.
Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 24.01.2025 адвокатом були надані ПФ "КМ" такі види правової допомоги:
- аналіз апеляційної скарги, розробка правової позиції, консультація Замовника (917/1225/24) - 2 год., вартість - 2600,00 грн;
- підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 2 год., вартість - 2600,00 грн;
Загальна вартість наданої правової допомоги склала 5200,00 грн.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що сторони договору про надання правової допомоги від 01.08.2024 узгодили гонорар у формі погодинної оплати.
Як зазначив представник позивача в заяві про ухвалення додаткового рішення загальний розмір судових втрат складає 5200,00 грн.
У постанові Верховного Суду від 02.02.2024 року по справі №910/9714/22 зазначено:
"6.42. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
6.43. Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.
6.44. Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині."
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, у додатковій постанові Верховного Суду від 15.11.2022 у справі №873/29/22 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанова від 16.11.2022 у справі №916/2016/21 тощо).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши подані відповідачем докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, враховуючи характер спору по даній справі, ступінь її складності, незначний обсяг матеріалів у справі, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд апеляційної інстанції вважає завищеним розмір таких витрат.
Правова позиція сторін не змінювалась протягом всього судового розгляду, відтак адвокату Шейці Р.В. під час апеляційного розгляду справи №917/1225/24, не потрібно було вивчати додаткові джерела права та судову практику, оскільки останній не міг бути необізнаним про позицію позивача, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи, якими позивач обґрунтовував апеляційну скаргу, тобто, підготовка до розгляду цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
Так, відзив на апеляційну скаргу (текст) міститься всього лише на 5-ти сторінках, без додатків, що стосуються суті спору, що не вимагало значних затрат часу.
Крім того, суд зазначає, що такі послуги, як: аналіз апеляційної скарги, розробка правової позиції, консультація Замовника у справі №917/1225/24; - охоплюються поняттям підготовка відзиву на апеляційну скаргу у справі №917/1225/24.
Отже, суд зазначає, що надані відповідачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює вказані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону у справі (відповідача).
Отже, заявлений представником відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу, на думку суду, не узгоджується з вищенаведеними вимогами чинного законодавства щодо розумності, необхідності та співмірності відповідних витрат.
Зазначене є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18.
Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у cправі №910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Таким чином, проаналізувавши наявні у справі докази, зважаючи на положення чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що заява Приватної фірми "КМ" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, із стягненням з позивача на користь заявника витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2600,00 грн.
В іншій частині в задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -
Заяву Приватної фірми "КМ" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу (вх.№1217 від 24.01.2025) задовольнити частково.
В решті заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст додаткової постанови складено 05.02.2025.
Головуючий суддя П.В. Тихий
Суддя О.І. Терещенко
Суддя І.А. Шутенко