УХВАЛА

05 лютого 2025 року

м. Київ

cправа № 904/389/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульський Г. М. - головуючий, Могил С. К., Краснов Є. В.,

секретар судового засідання Лихошерст І. Ю.,

розглядаючи касаційну скаргу Кам`янської міської ради Дніпропетровської області

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.12.2024 (колегія суддів: Чередко А. Є. - головуючий, Мороз В. Ф., Іванов О. Г.) та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 (суддя Фещенко Ю. В.)

за позовом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНФ"

про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1 Кам`янська міська рада (далі - Міськрада) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНФ" (далі - ТОВ "ДНФ") про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки для розміщення будівель та споруд, в редакції, викладеній позивачем у позовній заяві.

1.2 Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач не уклав з Міськрадою договір оренди земельної ділянки, не вчинив жодних дій щодо реєстрації права користування та фактично користується земельною ділянкою без правових підстав, не зважаючи на те, що до нього перейшло право власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1 Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024, залишеним постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.12.2024 без змін, у позові відмовлено.

2.2 Суди дійшли висновку про те, що після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості.

3. Короткий зміст касаційної скарги

3.1 У касаційній скарзі Міськрада просить судові рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

3.2 На обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норму права в частині автоматичного переходу права користування від попереднього власника нерухомого майна до нового, без необхідності укладення нового договору на підставі рішення міської ради про надання земельної ділянки в користування на умовах оренди, за виключним випадком, який передбачений пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки не застосував до спірних правовідносин висновки, викладені в постанові Верховного Суду у справі № 904/6013/23 та в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин".

4. Мотивувальна частина

4.1 Суди встановили, що 18.03.2014 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ки.мод" (далі - ТОВ "Ки.мод") зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Дніпродзержинськ, вулиця Широка, 351-В. Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 28.11.2014 № 1145-57/VІ ТОВ "Ки.мод" надано в користування на умовах оренди земельну ділянку за адресою вулиця Широка, 351-В, загальною площею 3,5640 га для розміщення будівель та споруд. На підставі зазначеного рішення 02.02.2015 укладено договір оренди № 13027 строком до 28.11.2024. Сторонами складено та підписано Акт прийому-передачі земельної ділянки від 02.02.2015, а 17.02.2015 проведено реєстрацію речового права.

4.2 Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 16.09.2020 право власності на об`єкт нерухомого майна - будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Дніпродзержинськ, вулиця Широка, № 351-В, перейшло від ТОВ "Ки.мод" до ТОВ "ДНФ" (відповідача).

4.3 Крім того суди встановили, що 16.06.2023 Міськрадою прийнято рішення № 1122-35/VII, яким, зокрема, вирішено: 1) вилучити з користування, у зв`язку з відчуженням нерухомого майна, у ТОВ "Ки.мод" земельну ділянку за адресою: м. Кам`янське, вулиця Широка, 351-В, кадастровий номер :03:035:0274, загальною площею 3,5640 га, надану для розміщення будівлі та споруди; 2) передати ТОВ "ДНФ" в користування на умовах оренди строком до 30.06.2033 цю земельну ділянку.

4.4 За твердженням позивача, у визначений цим рішенням строк, відповідач договір не уклав, у зв`язку з чим листом від 28.06.2023 № 09-08/990 позивач направив на адресу відповідача для узгодження та підписання, зокрема, проєкт договору оренди земельної ділянки, який останній не підписав.

4.5 Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.6 Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

4.7 Отже, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 287 вказаного Кодексу підставами касаційного оскарження судових рішень є виключно неврахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

4.8 У касаційній скарзі Міськрада посилається на те, що суди не врахували висновків Верховного Суду, викладених у справі № 904/6013/23, адже предмет спору є ідентичним, а суди першої та апеляційної інстанції ухвалили судові рішення у справі № 904/6013/23 на користь Міськради.

4.9 Колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові відхилив доводи Міськради про необхідність врахування постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2024 у справі № 904/6013/23, яку Верховний Суд постановою від 01.10.2024 скасував, та зазначив, що обставини у справах не є аналогічними. Так, у справі № 904/6013/23 у попереднього власника нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, на момент відчуження майна було відсутнє належним чином оформлене право користування цією ділянкою, на відміну від встановлених обставин у справі № 904/386/24.

4.10 Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у наведеній скаржником постанові Верховного Суду від 01.10.2024 у справі № 904/6013/23 суд касаційної інстанції приймаючи судове рішення виходив із інших, неподібних до даної справи, що переглядається у касаційному порядку, правовідносин.

4.11 Так, спростовуючи доводи скаржника (пункти 5.9 - 5.10 постанови Верховного Суду від 01.10.2024 у справі № 904/6013/23) суд касаційної інстанції виходив із встановлених судами обставин справи про те, що договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 12:10400000:01:021:0051, щодо якої позивач заявив позов про визнання укладеним договору із відповідачем, був розірваний у судовому порядку.

4.12 Таким чином, доводи скаржника щодо подібності правовідносин не підтвердилися.

4.13 Водночас посилання скаржника у касаційній скарзі на неврахування судами постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки ця постанова не є тим судовим рішенням, невідповідність висновкам якого щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є підставою касаційного оскарження за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, оскільки такими судовими рішеннями є постанови Верховного Суду.

4.14 Враховуючи викладене, касаційне провадження за касаційною скаргою скаржника підлягає закриттю відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.

4.15 У зв`язку з тим, що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів статті 296 ГПК України, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" не підлягають.

Керуючись статтями 234, 235, 240, 296 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Кам`янської міської ради Дніпропетровської області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.12.2024 у справі № 904/389/24 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді С. К. Могил

Є. В. Краснов