СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
06 лютого 2025 року м. Харків Справа № 922/2054/24
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М.
за участю секретаря судового засідання Андерс О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву (вх.№1377) представника Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р. про ухвалення додаткового рішення за результатом розгляду апеляційної скарги (вх.№2705Х/2) Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі №922/2054/24 (повний текст рішення складено та підписано 28.10.2024 суддею Присяжнюком О.О. у приміщенні Господарського суду Харківської області)
за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю Атор Консалтінг, м.Харків,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Товариство з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р., м.Харків,
про стягнення коштів та заміну товару,
та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р., м.Харків,
до Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-Товариство з обмеженою відповідальністю Атор Консалтінг, м.Харків,
про стягнення коштів;
Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Атор Консалтінг, в якій просило суд:
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Атор Консалтінг 310 428,00 грн на користь Акціонерного товариства Українська залізниця штраф за поставку товару неналежної якості;
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.06.2024 прийнято позовну заяву Акціонерне товариство "Українська залізниця" до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2054/24. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Товариство з обмеженою відповідальністю "НВО А.Т.О.Р." 12.07.2024 подало в рамках справи № 922/2054/24 позовну заяву в якості третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору про стягнення з АТ "Укрзалізниця" грошових коштів, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця на користь Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р - 1 188 000 грн.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.07.2024 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "НВО А.Т.О.Р." в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справі № 922/2054/24, прийнято до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО А.Т.О.Р." у порядку ст. 49 ГПК України у справі № 922/2054/24.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі №922/2054/24 у задоволенні первісного позову відмовлено та задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р.. Стягнуто з Акціонерного товариства Українська залізниця на користь Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р - 1188000 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 14256 грн.

За результатом апеляційного перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі №922/2054/24, Східним апеляційним господарським судом прийнято постанову від 23.01.2025, якою апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі №922/2054/24 без змін.

У відзиві (вх.№786 від 16.01.2025) на апеляційну скаргу ТОВ НВО А.Т.О.Р. зазначало, що у зв`язку із зверненням АТ Українська залізниця з апеляційною скаргою очікує понести витрати за надану правову допомогу у розмірі щонайменше 10000 грн. Детальний розрахунок витрат на правову допомогу буде наданий протягом 5 днів після оголошення рішення суду за результатом розгляду апеляційної скарги.

28.01.2025 через підсистему Електронний суд представником ТОВ НВО А.Т.О.Р. подано заяву, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення про відшкодування витрат на правову допомогу, які ТОВ НВО А.Т.О.Р. поніс у зв`язку з розглядом справи. Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця на користь ТОВ НВО А.Т.О.Р. понесені витрати на правову допомогу в розмірі 128800,00 грн.

До заяви надано: додаткову угоду №1 від 04.12.2024 до договору про надання юридичних послуг №14/06/2024; акт №80/2 прийому передачі наданих послуг від 27.01.2025 згідно з договором №14/06/2024 від 14.06.2024 про надання юридичних послуг та додаткової угоди №1 від 14.12.2024; рахунок на оплату №80 від 27.01.2025.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.01.2025 прийнято до розгляду заяву (вх.№1377) представника Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р. про ухвалення додаткового рішення за результатом розгляду апеляційної скарги (вх.№2705Х/2) Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі №922/2054/24 та повідомлено учасників справи, що розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2054/24 відбудеться 06.02.2025 о 17:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, пр.Незалежності, 13, 1-й поверх, у залі засідань № 104.

05.02.2025 від позивача надійшли заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на користь ТОВ НВО А.Т.О.Р., в яких позивач, посилаючись на те, що заявлені позивачем до розподілу суми витрат на правову допомогу є завищеними, неспівмірними із складністю справи, можливими витратами для підготовки до розгляду справи, просить зменшити їх розмір до 5 000 грн.

06.02.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р. надійшли пояснення щодо заперечень позивача на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких відповідач зазначив про суперечність цих заперечень обставинам справи та практиці Верховного Суду, а також просить суд розгляд справи здійснювати за відсутності ТОВ «Атор Консалтінг» та ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.», задовольнивши подані ними заяви про ухвалення додаткового рішення.

Сторони та третя особа, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання до нього не з`явились, що відповідно до ч. 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України. не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р.про ухвалення додаткового рішення за результатом розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі №922/2054/24, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За приписами статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі статтею 123 Господарського процессуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші ніж судовий збір судові витрати покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3)у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, як зазначено вище, постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі №922/2054/24, яким відмовлено в позові Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю Атор Консалтінг та задоволено позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору -Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р. до Акціонерного товариства Українська залізниця, розмір обґрунтованих витрат Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р. на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до наведених положень, покладаються на Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Оскільки судом апеляційної інстанції при прийнятті за результатами апеляційного перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі №922/2054/24 постанови від 23.01.2025 не вирішено питання розподілу витрат третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з цим апеляційним переглядом, зазначене питання підлягає вирішенню шляхом прийняття додаткової постанови.

Відповідно до положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч.1). У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч.2).

Як зазначено вище, у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ НВО А.Т.О.Р. зазначало, що у зв`язку із зверненням АТ Українська залізниця з апеляційною скаргою очікує понести витрати за надану правову допомогу у розмірі щонайменше 10000 грн. Детальний розрахунок витрат на правову допомогу буде наданий протягом 5 днів після оголошення рішення суду за результатом розгляду апеляційної скарги.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 1 статтею 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р. 28.01.2025 через систему Електронний суд подав заяву про розподіл судових витрат, до якої у встановлений ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України строк додано докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частин 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7,9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2025 від Акціонерного товариства Українська залізниця через систему "Електронний суд" подано клопотання про зменшення розміру витрат Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р.на правничу допомогу до розміру 5 000 грн, в якому позивач послався на те, що зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг від 27.01.2025 № 80/2 суми є занадто завищеними, неспівмірними із складністю справи, можливими витратами для підготовки до розгляду справи, так як на стадії апеляційного розгляду не потрібно збирати та надавати до суду додаткові докази, проводити експертні дослідження, а у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду, яке відбулось 23.01.2025 представник ТОВ «Атор-Консалтінг» представляв інтереси ще й як представник ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.», тобто в одному судовому засіданні представляв інтереси обох учасників справи, а тому визначення ціни в 10000 грн за участь у судовому засіданні, як зі сторони ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.», так і зі сторони ТОВ «Атор Консалтінг» є надмірно завищеним.

Щодо заявлених до розподілу витрати на правову допомогу у вигляді "гонорару успіху" в сумі 118 000 грн, позивач зазначив, що вони не мають характеру необхідних, неспіврозмірні з виконаною адвокатом роботою в суді апеляційної інстанції, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, а їх відшкодування матиме надмірний характер

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що окрім вказаного критерію співмірності, суд має оцінити відповідні витрати на предмет їх реальності.

Так, згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).

У цілому нормами процесуального законодавства (ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 129 ГПК України) передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначає, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність установлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зазначено, зокрема те, що вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

У постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 910/7540/19 наведено висновок, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

У постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

На підтвердження розміру витрат на професійну правову допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р надано копії: додаткової угоди №1 від 04.12.2024 до договору про надання юридичних послуг №14/06/2024; акту №80/2 прийому передачі наданих послуг від 27.01.2025 згідно з договором №14/06/2024 від 14.06.2024 про надання юридичних послуг та додаткової угоди №1 від 14.12.2024; рахунку на оплату №80 від 27.01.2025.

Копія договору про надання юридичних послуг №14/06/2024 наявна у матеріалах справи.

Як убачається з матеріалів справи, між ТОВНВО А.Т.О.Р, ТОВ Атор Консалтінг (як клієнтами) та адвокатом Скирдою Владиславом Євгеновичем укладено Договір про надання правової допомоги № 14/06/2024 від 14 червня 2024 року (далі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору виконавець приймає на себе зобов`язання надати Клієнтам юридичні та консультаційні послуги щодо нього/них та/або будь-яких вказаних ним осіб (надалі Послуги) відповідно до завдань Клієнта та на умовах цього Договору, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані Послуги:

1.1.2. підготовка та подання позову третьої особи від імені Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р до Акціонерного товариства Українська залізниця, в особі філії Пасажирська компанія АТ Укрзалізниця про стягнення грошових коштів, а також інших процесуальних заяв, які будуть вимагатись для представництва інтересів Клієнтів в межах судової справи №922/2054/24. В межах цієї судової справи Виконавець наділяється всіма правами, які мають Клієнти, як сторони в судовому процесі, окрім відмови від позовних вимог (надалі Завдання 2).

04.12.2024 між ТОВ Атор Консалтінг(Клієнт 1), ТОВ НВО А.Т.О.Р(Клієнт2) та адвокатом Скирдою Владиславом Євгеновичем укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги № 14/06/2024 від 14.06.2024, в якій сторони погодили наступне:

- у зв`язку із поданням апеляційної скарги Акціонерним товариством «Українська залізниця» на рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі № 922/2054/24 існує необхідність подання від Клієнтів відзиву на апеляційну скаргу (пункт 1).

Сторони погодились, що сума винагороди, що підлягає оплаті Клієнтами, кожним окремо, за надані послуги щодо участі в судовому засіданні становитиме 10 000 грн. (пункт 2).

Сторони погодили, що у зв`язку із оскарженням Акціонерним товариством «Українська залізниця» рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі № 922/2054/24 та ненабранням законної сили даним рішенням, «гонорар успіху» (винагорода передбачена пунктами 6.3 та 6.4 Договору) підлягає сплаті у разі ухвалення апеляційним судом постанови про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 у справі № 922/2054/24-без змін (пункт 3).

Пунктом 6.4. Договору встановлено, що розмір грошового гонорару Виконавця, що підлягає оплаті Клієнтом за успішне виконання Завдання 2, становить 10% (десять відсотків) від розміру відмовлених в задоволені судом вимог АТ Українська Залізниця, який вираховується в розмірі відмовлених в стягненні штрафних санкцій та вартості обладнання, заміну якого вимагає АТ Українська Залізниця. Ця сума підлягає оплаті протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання виставленого Виконавцем рахунку, який буде виставлено після остаточного набрання законної сили судовим рішення.

Відповідно до акту приймання-передачі послуг від 27.01.2025 № 80/2 ТОВ Атор Консалтінг прийнято, а адвокатом надано наступні послуги:

1. Участь в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги 23.01.2025 вартість 10 000 грн;

2. Оплата гонорару успіху адвоката за надані юридичні послуги відповідно до пункту 6.3 Догворру від 14.06.2024 № 14/06/2024 із врахуванням додаткової угоди від 04.12.2024 № 1 вартість 118000 грн.

Зазначені в Акті послуги охоплюється предметом додаткової угоди від 04.12.2024 до договору про надання правової допомоги від 14.06.2024 № 1 до Договору про надання правової допомоги № 14/06/2024 від 14.06.2024.

На оплату юридичних послуг адвокатом виставлено рахунок від 27.01.2025 № 80 .

Послуги щодо представництва інтересів клієнта в судовому засіданні підтверджується матеріалами справи.

На думку колегії суддів, у відповідності до вищенаведених вимог статті 126 Господарського процесуального кодексу України підтвердженим і таким, що відповідає критерію реальності (дійсності та необхідності) та розумності, співмірності, є розмір наданих послуг 52 000 грн.

Натомість заявлені до розподілу витрати на правову допомогу у вигляді "гонорару успіху" в сумі 118 000 грн не мають характеру необхідних, не співрозмірні з виконаною адвокатом роботою в суді апеляційної інстанції, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, а їх відшкодування матиме надмірний характер.

Колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи клопотання позивача про зменшення розміру витрат Товариства з обмеженою відповідальністю на правничу допомогу до розміру 5 000 грн щодо того, що вартість послуг з представництва інтересів клієнта в рамках даного апеляційного розгляду є занадто завищеною, неспівмірною із складністю справи, можливими витратами для підготовки до розгляду справи, з посиланням на те, що на стадії апеляційного розгляду не потрібно збирати та надавати до суду додаткові докази, проводити експертні дослідження.

Відсутність необхідності на стадії апеляційного перегляду справи у збиранні доказів не спростовує підтверджений матеріалами справи обсяг наданих адвокатом послуг, необхідних для представництва інтересів третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору на цій стадії судового розгляду справи, враховуючи при цьому , що дана справа у спорі за вимогами позивача про заміну неякісної продукції та стягнення штрафу за її поставку, а також за вимогами позову третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору щодо стягнення безпідставно збережених грошових коштів стосовно отриманого позивачем обладнання не є типовою, а є достатньо складною, з огляду на досить складні за своїм обсягом та змістом обставини, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги та заперечення, і на підтвердження цих обставин учасниками справи надавались досить значні за обсягом та складні за змістом докази, а тому спірні правовідносини не є типовими, а є досить складними за змістом та правовим регулюванням.

Здійснення представництва одним адвокатом інтересів як ТОВ «Атор-Консалтінг»,так і ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» не свідчить про те, що надана ним правова допомога в межах даної справи не включала в себе окремо надані кожному з таких учасників справи послуг, зокрема щодо участі в судовому засіданні 23.01.2025, враховуючи при цьому, що ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» пред`явило самостійні вимоги на предмет спору, які не є аналогічними вимогам позивача АТ «Українська залізниця» й обґрунтування таких вимог не є тотожнім запереченням ТОВ «Атор-Консалтінг» проти позову АТ «Українська залізниця».

Разом з цим, як зазначено вище, при фіксованому розмірі гонорару, у разі настання визначених договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р. задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю НВО А.Т.О.Р (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 317, ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом апеляційної скарги у розмірі 52 000 грн.

У задоволенні іншої частини заяви, відмовити

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.02.2025

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя Л.М. Здоровко