ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. ОдесаСправа № 916/530/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Алієва К.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача Цибульський В.В.,

від відповідача Степанюк А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.10.2024, ухвалене суддею Найфлейшем В.Д., м. Одеса, повний текст рішення складено 11.11.2024

у справі № 916/530/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Митра-Експо»

про: стягнення 2 010 235,98 грн,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Митра-Експо» (далі ТОВ «Митра-Експо»), в якому (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) просило суд стягнути з останнього загалом 2010235,98 грн, з яких:

- 227588,64 грн заборгованості зі сплати лізингових платежів за період з березня 2022 року по листопад 2022 року;

- 58485,06 грн неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування річчю;

- 1724162,28 грн вартості втраченого об`єкту лізингу.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором про фінансовий лізинг від 09.12.2019 №00019786 (далі договір) в частині повної та своєчасної сплати лізингових платежів, неповерненням об`єкта лізингу після припинення договірних відносин з позивачем, а також невиконанням обов`язку з відшкодування позивачу вартості втраченого об`єкту лізингу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.07.2023 у даній справі (суддя Бездоля Д.О.), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 (головуючий суддя Таран С.В., судді Богатир К.В., Поліщук Л.В.) позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати лізингових платежів. В іншій частині позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення неустойки та вартості втраченого об`єкту лізингу, суди зазначили, що неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором спричинене форс-мажорними обставинами, існування яких підтверджене належними доказами та зумовлює відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді заявлених до стягнення сум неустойки та збитків (вартості втраченого об`єкту лізингу).

Постановою Верховного Суду від 27.02.2024 рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позову про стягнення вартості втраченого об`єкту лізингу скасовано, справу №916/530/23 в оскаржуваній частині передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Суд касаційної інстанції зазначив наступне:

- для вирішення питання щодо стягнення заборгованості слід аналізувати умови договору та структуру лізингових платежів. Втім, суди попередніх інстанцій, проаналізувавши положення пунктів загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (додаток до договору) в частині права позивача відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку та форс мажорних обставин, не звернули уваги та не надали оцінки іншим умовам загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, в тому числі й тим, які встановлюють структуру лізингових платежів та відшкодування збитків, що можуть бути завдані об`єкту лізингу у разі відсутності страхового покриття та дійшли передчасного висновку про відмову заявлених до стягнення збитків (вартість втраченого об`єкту лізингу);

- у випадку розірвання договору, слід аналізувати як умови договору так і структуру лізингових платежів;

- судам попередніх інстанцій, у контексті спірних правовідносин та з урахуванням умов договору, слід надати оцінку та дослідити, чи є заявлені до стягнення збитки (вартість втраченого об`єкту лізингу) обов`язком, що становить зміст зобов`язання і стосується його виконання;

- суду у розгляді цієї справи належить встановити зміст норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та надати правову оцінку з урахуванням як норм укладеного договору, так і діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства. Крім того, при вирішенні спору суд, із встановлених ним обставин, в межах своїх процесуальних функціональних повноважень, та в межах позовних вимог (з урахуванням зміни предмету позову) має встановити зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, правову природу платежів, доведеність/недоведеність розміру заявленої до стягнення вартості втраченого об`єкту лізингу та наслідки впливу форс-мажорних обставин на ці правовідносини, засвідчення яких здійснилось вже після припинення договору в односторонньому порядку і після вимоги щодо повернення об`єкту лізингу та звернення з позовом до суду.

За результатом нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 22.10.2024 ТОВ «Порше Лізинг Україна» відмовлено у задоволенні позову до ТОВ «Митра-Експо» в частині стягнення з останнього 1724162,28 грн вартості втраченого об`єкту лізингу.

Місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами об`єктивна неможливість виконання своїх зобов`язань за договором щодо повернення об`єкта лізингу внаслідок існування обставин непереборної сили. Крім того, у відповідача відсутня вина у втраті зазначеного об`єкта у зв`язку з протиправними діями третіх осіб, одягнутими у військову форму окупантів та незаконних бандитських формувань.

Також суд зазначив, що надана позивачем копія звіту про оцінку транспортного засобу жодним чином не підтверджує обґрунтованість розміру заявлених до стягнення у даній справі збитків, оскільки останній складений абстрактно, тобто без проведення огляду автомобіля, без встановлення його технічного стану та умов експлуатації, показань одометру (лічильника пробігу), наявності/відсутності аварійних чи інших пошкоджень тощо, хоча автомобіль перебував в експлуатації тривалий час, має певну амортизаційну зношеність і його вартість не може бути більшою, ніж на момент придбання.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач посилається на наступне.

- компенсація вартості втраченого об`єкта лізингу є обов`язком, що становить зміст зобов`язання і стосується його виконання;

- обов`язок щодо відшкодування вартості втраченого об`єкта вбачається із приписів Закону України «Про фінансовий лізинг» та положень укладеного між сторонами договору, якими не передбачено будь-яких виключень щодо звільнення від обов`язку сплатити вартість втраченого об`єкту лізингу;

- відповідачем направлено повідомлення про форс-мажорні обставини лише в процесі розгляду судового спору 21.03.2023;

- надані відповідачем документи складені вже після направлення позову до суду;

- позивач правомірно просить суд відповідно до умов договору стягнути ринкову вартість втраченого предмета лізингу;

- саме на відповідача покладено обов`язок з відшкодування вартості втраченого майна, на який не має впливу така обставина як форс-мажорні обставини;

- позивач на підтвердження розміру збитків надав відповідний звіт про незалежну оцінку майна, в той час як відповідач не надав жодних доказів на підтвердження або спростування вартості спірного майна;

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.11.2024 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали даної справи, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до надходження матеріалів з Господарського суду Одеської області.

27.11.2024 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2024 за апеляційною скаргою ТОВ «Порше Лізинг Україна» на рішення Господарського суду Одеської області від 22.10.2024 у справі № 916/530/23 відкрито апеляційне провадження, встановлено відповідачу строк до 20.12.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань та призначено дану справу до розгляду на 21.01.2025 о 13:45 год.

16.12.2024 від ТОВ «Митра-Експо» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, зокрема, що:

- обставини, що унеможливили виконання зобов`язань, мають всі ознаки форс-мажорних: не залежали від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливили виконання зобов`язань, ці обставини неможливо було передбачити та попередити тощо;

- відповідач повідомив про настання цих обставин за першої можливості та доступним для відповідача способом електронною поштою;

- в подальшому, 03.02.2023 було виявлено, що предмет договору (автомобіль), як і інші транспортні засоби та майно, що належало відповідачу, було викрадено невідомими озброєними особами, одягнутими в однострій військових Російської Федерації та незаконних бандитських формувань. Про такі дії, засновник та одночасно директор відповідача, за наявності першої можливості, повідомив правоохоронні органи України. Повідомлення відбулось через його доньку, яка знаходиться на території України (єдиний доступний для нього спосіб). За даним фактом 07.03.2023 зареєстровано кримінальне провадження та триває досудове розслідування;

- умовами договору передбачено саме витребування предмету лізингу, а не стягнення грошової компенсації у вигляді ринкової вартості;

- позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення не залишкової, а повної ринкової вартості втраченого об`єкту лізингу;

- відповідач вважає, що у даному випадку необхідно було залучати до участі у справі в якості співвідповідача страхову компанію;

Разом з відзивом відповідач подав заяву (вх. № 4748/24) про участь його представника (адвоката Степанюка А.С.) у судовому засіданні 21.01.2025 о 13:45 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка ухвалою суду від 17.12.2024 задоволена.

18.12.2024 від ТОВ «Порше Лізинг Україна» також надійшла заява (вх. № 4802/24) про участь його представника (адвоката Здоренка В.Є.) у судовому засіданні 21.01.2025 о 13:45 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка ухвалою суду від 18.12.2024 задоволена.

15.01.2025 від ТОВ «Порше Лізинг Україна» надійшли додаткові пояснення, в яких позивач наголошує, що за договором про фінансовий лізинг ризик випадкового знищення або пошкодження майна покладено саме на відповідача, незалежно він наявності або відсутності вини. У даній справі має місце невиконання відповідачем зобов`язань з відшкодування вартості втраченого майна, а не відповідальність за порушення господарського зобов`язання.

Відповідно до Акту про знеструмлення електромережі суду від 21.01.2025 № 07-16/62/2025 в період з 09:00 год. по 14:20 год. 21.01.2025 в адміністративній будівлі за адресою: 65119, м. Одеса, пр. Шевченка, 29, в якій знаходиться Південно-західний апеляційний господарський суд, було відсутнє електропостачання та можливість забезпечення підключення резервного електропостачання через аварійну ситуацію у електрощитовій адміністративної будівлі, що призвело до відключення серверів та унеможливило функціонування автоматизованої системи діловодства суду, яка забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в суді відповідно до Розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Вищевикладені обставини унеможливили проведення судового засідання у даній справі в призначений день та час (21.01.2025 о 13:45 год), про що секретарем судового засідання також складено відповідну довідку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 вирішено розглянути апеляційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» на рішення Господарського суду Одеської області від 22.10.2024 у справі № 916/530/23 поза межами строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України, у розумний строк, повідомлено учасників даної справи, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги відбудеться 05.02.2025 о 15:30 год. та надано можливість представнику ТОВ «Порше Лізинг Україна» (адвокату Здоренку В.Є.) та представнику ТОВ «Митра-Експо» (адвокату Степанюку А.С.) брати участь в усіх судових засіданнях по справі № 916/530/23 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».

30.01.2025 від ТОВ «Порше Лізинг Україна» знову надійшла заява (вх. № 440/25) про участь іншого представника (адвоката Цибульського В.В.) в усіх судових засіданнях по справі № 916/530/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка ухвалою суду від 03.02.2025 задоволена.

Будь-яких інших заяви чи клопотань від учасників справи не надходило.

В судове засідання 05.02.2025 з`явились представники учасників справи.

Представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 22.10.2024 у справі № 916/530/23, ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позову.

Представник відповідача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, 09.12.2019 між ТОВ «Порше Лізинг Україна» (Лізингодавець) та ТОВ «Митра-Експо» (Лізингоодержувач) укладено договір про фінансовий лізинг №00019786 (далі договір), відповідно до якого об`єктом лізингу виступає автомобіль MAN TGX 18.440 4X2 BLS, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 (далі автомобіль); вартість об`єкта лізингу 42000 євро; авансовий платіж 10500 євро; кількість лізингових платежів 60; строк лізингу 60 місяців; лізинговий платіж 742,46 євро; процентна ставка 9,50% (змінювана), при цьому усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені у гривні і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що встановлений КБ АТ «Креді Агріколь Банк», якщо Лізингодавець не повідомить про інше відповідно до пункту 6.3 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Додатками до договору є загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу і графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування), який передбачає розмір платежів та термін їх сплати (з 09.12.2019 по 15.11.2024).

У розділі 2 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу зазначено, що вартість об`єкта лізингу це погоджена сторонами вартість (ціна) об`єкта лізингу на момент укладення контракту, що зафіксована у контракті і відображає його справедливу та звичайну вартість.

В силу пунктів 3.2-3.4 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Лізингодавець придбаває об`єкт лізингу (отримує право власності на об`єкт лізингу) та передає його Лізингоодержувачу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями українського законодавства та цього контракту. Лізингоодержувач користується об`єктом лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями чинного українського законодавства та забезпечує експлуатацію об`єкта лізингу відповідно до цього контракту. Після завершення строку лізингу за контрактом Лізингоодержувач придбаває об`єкт лізингу у Лізингодавця за купівельною ціною, що буде визначена останнім з урахуванням виконання Лізингоодержувачем своїх зобов`язань щодо сплати лізингових платежів та інших платежів, які підлягають здійсненню за цим контрактом. За умови повної сплати Лізингоодержувачем всіх платежів за контрактом, а також виходячи з припущення, що відповідне законодавство України, що регулює відносини сторін за контрактом, не зазнає змін після остаточного погашення Лізингоодержувачем всіх належних до сплати платежів за контрактом, купівельна ціна об`єкта лізингу буде вважатися належним чином сплаченою Лізингоодержувачем. У разі неповної сплати Лізингоодержувачем будь-яких платежів за контрактом розмір купівельної ціни буде визначений відповідним чином.

Після завершення строку дії цього контракту та здійснення останнього лізингового платежу, інших платежів за цим контрактом і виконання всіх зобов`язань Лізингоодержувачем право власності на об`єкт лізингу перейде до Лізингоодержувача. З цією метою сторони укладуть договір купівлі-продажу, підпишуть додаткову угоду до цього контракту або оформлять таке придбання в інший спосіб, запропонований Лізингодавцем (пункт 4.2 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу).

За умовами пункту 4.8 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Лізингоодержувач несе відповідальність за всі ризики, пов`язані з пошкодженням, втратою або виведенням із ладу об`єкту лізингу, включно з випадками, коли такі ризики не покриваються страхуванням об`єкту лізингу або страхове відшкодування не підлягає виплаті. У разі відсутності страхового покриття Лізингоодержувач відшкодовує Лізингодавцю всі збитки, що можуть бути завдані об`єкту лізингу, незалежно від того чи були вони завдані з вини Лізингоодержувача, протягом 10 робочих днів із моменту направлення Лізингодавцем Лізингоодержувачу відповідного повідомлення.

Відповідно до пункту 4.10 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний негайно повідомити Лізингодавця про будь-які факти або дії третьої сторони стосовно об`єкту лізингу, а також про будь-які вчинені чи очікувані дії третіх сторін у зв`язку з примусовим виконанням, включаючи, окрім іншого, конфіскацію, затримання, вилучення об`єкту лізингу тощо. Лізингоодержувач уповноважений та зобов`язаний вживати усіх необхідних заходів і вчиняти всі дії з метою захисту права власності Лізингодавця.

Пунктом 4.13 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу визначено, що будь-яке невиконання або порушення будь-якої умови пункту 4 є підставою для припинення Лізингодавцем цього контракту. Відповідно при цьому застосовуються положення пункту 12 цього контракту.

Згідно з пунктом 6.1 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу для експлуатації об`єкту лізингу Лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь Лізингодавця лізингові платежі відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування), що являє собою невід`ємну частину цього контракту, та інших положень контракту. Кожний лізинговий платіж включає: частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об`єкту лізингу); проценти (винагорода Лізингодавця за отримання та використання Лізингоодержувачем об`єкту лізингу); комісії; покриття витрат, пов`язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки і на умовах, передбачених цим контрактом, та інші витрати, передбачені або прямо пов`язані з контрактом.

Сторони погоджуються, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим контрактом на користь Лізингодавця, відображають справедливу вартість об`єкта лізингу та забезпечують отримання Лізингодавцем суми, очікуваної станом на дату виконання контракту відповідно до чинного курсу обміну євро/долара США за безготівковими операціями, встановленого українським комерційним банком (ПАТ "Креді Агріколь Банк" або іншим банком) або Національним банком України (обмінний курс), як погоджено сторонами у договорі про фінансовий лізинг. При цьому інформація про курс обміну валют, що буде використовуватись для розрахунку лізингових платежів та інших платежів, буде розміщена Лізингодавцем та доступна Лізингоодержувачу на офіційній веб-сторінці Лізингодавця: www.porschefinance.ua. Лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов`язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в євро/доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом за безготівковими операціями вказаного вище банку, чинним на робочий день, що передує дню виставлення рахунку (пункт 6.3 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу).

У пункті 6.5 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу вказано, що лізингові платежі перераховуються Лізингоодержувачем на рахунок, зазначений Лізингодавцем у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у цьому графіку. Лізингові платежі не підлягають поверненню Лізингоодержувачу, за винятком випадків, визначених контрактом.

Положеннями пункту 6.9 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, що Лізингодавець виставляє та надсилає Лізингоодержувачу до 10 числа кожного місяця відповідні рахунки для сплати чергового лізингового платежу відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування). Черговий платіж підлягає сплаті у строк, відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування). У разі, якщо Лізингоодержувач не отримав рахунок для сплати чергового платежу, Лізингоодержувач не пізніше ніж за 3 робочих дні до настання відповідного строку сплати платежу звертається до Лізингодавця за відповідним рахунком. Лізингодавець має право надсилати рахунки за поштовою адресою та/або електронною поштою Лізингоодержувача, а Лізингоодержувач зобов`язаний забезпечити отримання рахунків та їх вчасну сплату.

В силу пункту 6.11 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу платежі, здійснені Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця за цим контрактом, не підлягають поверненню Лізингоодержувачу у випадках дострокового закінчення строку лізингу/припинення контракту відповідно до пунктів 5.2, 12.5, 12.6, відмови Лізингоодержувача прийняти об`єкт лізингу (якщо всі характеристики об`єкту лізингу відповідають умовам контракту), придбати об`єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2, а також якщо Лізингодавець вимагає повернення об`єкту лізингу відповідно до інших положень контракту.

За умовами пункту 6.16 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу здійснення Лізингоодержувачем лізингового платежу відповідно до пунктів 6.5, 6.12 контракту є підтвердженням належного надання Лізингодавцем та прийняття Лізингоодержувачем послуг за відповідний місяць, за який здійснюється лізинговий платіж. Сторони домовились вважати рахунки, видані Лізингодавцем та направлені Лізингоодержувачу, як це передбачено цим контрактом, актами приймання-передачі відповідних послуг, укладеними сторонами.

Зобов`язання зі сплати всіх або будь-яких платежів за контрактом покладається на Лізингоодержувача, якщо інше прямо не передбачено контрактом. Лізингоодержувач зобов`язався сплатити всі та будь-які платежі протягом 5 робочих днів з моменту відправлення Лізингоодержувачем відповідної вимоги та/або рахунку, якщо інший строк не обумовлено у контракті або погоджено сторонами додатково. Якщо Лізингоодержувач не сплатить платежі (платіж) у вказаний строк, Лізингодавець має право застосувати санкції за прострочення відповідно до пункту 8 контракту. Будь-які сплачені Лізингодавцем платежі за контрактом поверненню останньому не підлягають, якщо інше не встановлено в контракті. Лізингодавець має право повернути частину будь-якого сплаченого Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця платежу або весь платіж. Сторони погоджуються, що у випадку припинення контракту/відмови від контракту за ініціативою Лізингодавця відповідно до пункту 12 контракту Лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати лізингові платежі до моменту фактичного повернення об`єкту лізингу Лізингодавцю; такі платежі будуть вважатися платою за користування об`єктом лізингу (пункт 6.17 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу).

Відповідно до підпункту 8.3.2 пункту 8.3 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу якщо Лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплати одного лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, Лізингодавець має право припинити контракт/відмовитися від контракту і витребувати об`єкт лізингу від Лізингоодержувача, у тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Пунктом 11.7 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу визначено, що у випадку викрадення або суттєвого пошкодження об`єкта лізингу Лізингодавець отримує від страхової компанії відшкодування відповідно до договору/договорів добровільного страхування, якщо інше не буде погоджено сторонами.

У пунктах 12.1-12.3 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу узгоджено, що строк лізингу за цим контрактом визначається у договорі про фінансовий лізинг та графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування). Строк лізингу починається з дати підписання акту приймання-передачі Лізингоодержувачем об`єкта лізингу. Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами, а у випадках нотаріального посвідчення з моменту такого посвідчення, та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Контракт достроково припиняється: в односторонньому порядку у випадках, передбачених цим контрактом та законом; за згодою сторін; за рішенням суду у встановлених законом випадках.

Згідно з підпунктами 12.6.1, 12.6.9 пункту 12.6 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Лізингодавець має право в односторонньому порядку припинити цей контракт/відмовитися від контракту та, також серед іншого, право на повернення об`єкта лізингу, зокрема, у випадку, якщо Лізингоодержувач не сплатив один наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов`язання зі сплати перевищує 30 календарних днів, або у випадку, коли об`єкт лізингу знищений чи втрачений іншим чином.

День, що вважатиметься датою припинення/відмови від контракту, визначається позивачем у відповідному повідомленні/вимозі. Лізингодавець насилає Лізингоодержувачу письмове повідомлення/вимогу про припинення/відмову від контракту та, за можливості, зв`язується з ним доступними засобами зв`язку для повідомлення про припинення/відмову від контракту. Таке повідомлення/вимога надсилається Лізингодавцем на адресу на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням Лізингоодержувача. У випадку неотримання Лізингоодержувачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин, він вважається належним чином повідомленим на десятий календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою УДППЗ "Укрпошта" про прийняття повідомлення для відправки (пункт 12.7 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу).

Положеннями пункту 12.9 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, що у разі дострокового закінчення строку лізингу/припинення контракту відповідно до пункту 12 контракту, відмови Лізингоодержувача придбати об`єкт лізингу, а також якщо Лізингодавець вимагає повернення об`єкту лізингу відповідно до інших положень контракту, Лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Лізингодавця, якщо інша адреса не вказана останнім, протягом 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту.

В силу 13.1 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний у строки, встановлені Лізингодавцем, повернути об`єкт лізингу Лізингодавцю у всіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, припинення контракту, крім випадку, коли Лізингоодержувач набуває право власності на об`єкт лізингу відповідно до умов контракту.

За умовами пунктів 17.1, 17.2 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу якщо внаслідок форс-мажорних обставин будь-яка сторона не може виконувати або затримує виконання будь-яких своїх зобов`язань за цим контрактом та негайно інформує про це іншу сторону, зазначаючи обставини, що становлять форс-мажор разом із тими доказами, які можливо надати, а також приблизний строк, протягом якого виконання своїх зобов`язань за цим контрактом такою стороною буде неможливим або відстроченим, сторона, яка зазнала впливу таких форс-мажорних обставин, звільняється від відповідальності перед іншою стороною за невиконання або відстрочення виконання своїх зобов`язань за цим контрактом. Сторона, що не зазнала впливу форс-мажорних обставин, може припинити цей контракт не раніше, ніж через 30 днів після надання іншій стороні відповідного повідомлення, проте таке повідомлення про припинення контракту вважається недійсним, якщо сторона, яка зазнала впливу форс-мажорних обставин, у повному обсязі поновлює виконання своїх зобов`язань до завершення вищезгаданого строку припинення шляхом надання повідомлення. Для цілей цього пункту "форс-мажорна обставина" означає будь-які непередбачувані на момент укладення цього контракту обставини, що знаходяться поза сферою контролю сторін, включаючи, без жодних обмежень вищезазначених загальних положень, страйки, заворушення, війни, пожежі, вибухи, повені, землетруси, а також інші природні стихійні лиха. Сторона, що зазнала дії форс-мажорної обставини, зобов`язується надати іншій стороні підтвердження компетентного органу про факт настання та період дії відповідної форс-мажорної обставини.

На виконання договору між сторонами складено та підписано без зауважень та скріплено печатками акт прийому-передачі б/н від 23.12.2019, на підставі якого відповідач отримав на умовах фінансового лізингу автомобіль, вартість об`єкта лізингу 1104180 грн.

Як вбачається зі зведеної облікової виписки з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Митра-Експо", наданої позивачем, та не заперечується відповідачем, прострочення сплати лізингових платежів за договором №00019786 від 09.12.2019 почалося з платежу, який мав бути внесений до 15.03.2022, у зв`язку з чим загальний розмір такої заборгованості за рахунками, виставленими за період з березня місця по листопад місяць 2022 року, становить 227588,64 грн.

05.04.2022 та 07.05.2022 відповідач засобами електронного зв`язку (на адресу електронної пошти ТОВ «Порше Лізинг Україна») надіслав листи, в яких повідомив про наявність форс-мажорних обставин, у той час як позивач в адресованих ТОВ «Митра-Експо» відповідях від 04.05.2022 та 09.05.2022, які також були направлені електронною поштою, зазначив про можливе відтермінування оплати за рахунками, необхідність очікування на додаткову комунікацію та не нарахування штрафних санкцій.

08.12.2022 позивач засобами поштового зв`язку (листом з описом вкладення) надіслав ТОВ «Митра-Експо» вимогу №00019786 від 30.11.2022 про сплату заборгованості за договором, повернення об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від вказаного договору (поштове відправлення №538).

Відповідно до роздруківки відомостей з офіційного Інтернет-сайту «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення №538 останній запис щодо стану цього відправлення внесений 12.01.2023 та сформульований наступним чином: «відправлення прямує до точки видачі/доставки».

Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) №81584395 від 08.12.2022 на підставі договору було зареєстровано звернення стягнення на майно.

В подальшому 21.03.2023 відповідач надіслав на адресу електронної пошти позивача повідомлення про форс-мажорні обставини та неможливість виконання зобов`язань за договором.

За результатами опрацювання вищенаведеного повідомлення ТОВ «Порше Лізинг Україна» надало відповідь №3115 від 23.03.2023, в якій зазначило про припинення позивачем договору в односторонньому порядку з 17.12.2022, про необхідність повідомлення відповідачем страхової компанії про настання страхового випадку та про наявність у ТОВ «Митра-Експо» зобов`язань з відшкодування витрат і збитків.

У матеріалах справи містяться копії заяви б/н від 19.03.2023 до АТ «Страхова компанія «АРКС» про подію та на виплату за договором добровільного страхування автомобіля за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, письмові пояснення по страховому випадку та відмова АТ «Страхова компанія «АРКС» №3436/12ЦВ від 10.04.2023 у виплаті страхового відшкодування.

Позивачем до місцевого господарського суду також було надано копію звіту №101 від 10.04.2023 про оцінку транспортного засобу, складеного на його замовлення суб`єктом оціночної діяльності ФОП Кобилянським С.М., відповідно до якого ринкова вартість автомобіля на дату оцінки (10.04.2023) складає 1724162,28 грн (з ПДВ).

Відповідачем, на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог, а також доводів про незаконне заволодіння об`єктом лізингу невстановленими особами на тимчасово окупованих територіях та наявність форс-мажорних обставин, подало до суду першої інстанції копії низки документів, а саме:

- акту б/н від 03.02.2023, складеного про те, що у відповідача були відібрані транспортні засоби, у тому числі і спірний автомобіль, який знаходився на території бази відповідача за адресою: Херсонської обл., м Олешки, вул. Сікорського, 57.

- талону-повідомлення єдиного обліку № 1372 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення щодо викрадення у ТОВ «Митра-Експо» транспортних засобів;

- витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження за фактом незаконного заволодіння транспортними засобами, у тому числі, спірним автомобілем;

- договорів №2/2020 від 01.01.2020 та №3/2020 від 01.01.2022, укладених між ТОВ «Митра-Експо» та ТОВ «Митра Профи», на підставі яких відповідачем було орендовано територію (земельну ділянку) разом зі складським приміщенням за адресою: Херсонська обл., м. Олешки, вул. Сікорського, 57;

- довідки ТОВ «Митра-Експо» про те, що автомобіль був запаркований та знаходився за адресою: Херсонська обл., м. Олешки, вул. Сікорського, 57, на території відповідача;

- наказу ТОВ «Митра-Експо» №2 від 29.03.2022 «Про призупинення діяльності у зв`язку з військовою агресією проти України»;

- сертифікату Херсонської торгово-промислової палати №6500-23-1598 від 01.04.2023, яким на підставі статей 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 №44(5) (із змінами та доповненнями) засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): введення воєнного стану в Україні, військова агресія Російської федерації проти України, тимчасова окупація, оточення (блокування), ведення бойових дій на території Олешківської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області та протиправні дії третіх осіб, які унеможливили користування ТОВ «Митра-Експо» на умовах фінансового лізингу об`єктом лізингу за укладеним з ТОВ «Порше Лізинг Україна» договором, а саме: автомобілем. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання 24.02.2022; дата закінчення тривають на 01.04.2023.

Предметом позову у даній справі (в оскаржуваній частині) є вимоги позивача про стягнення з відповідача 1724162,28 грн вартості втраченого об`єкту лізингу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до положень п. 2 ІІІ розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про фінансовий лізинг» від 04.02.2021 цей Закон застосовується до відносин, що виникли після дня набрання чинності цим Законом. Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом, регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, враховуючи, що договір фінансового лізингу між сторонами укладено в 2019 році, мають застосовуватися норми Закону України «Про фінансовий лізинг», які діяли станом на той час.

Згідно ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови. Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Згідно з підпунктами 12.6.1, 12.6.9 пункту 12.6 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Лізингодавець має право в односторонньому порядку припинити цей контракт/відмовитися від контракту та, також серед іншого, право на повернення об`єкта лізингу, зокрема, у випадку, якщо Лізингоодержувач не сплатив один наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов`язання зі сплати перевищує 30 календарних днів, або у випадку, коли об`єкт лізингу знищений чи втрачений іншим чином.

Колегією суддів встановлено, що позивач цілком правомірно скористався таким правом на розірвання договору в односторонньому порядку, що підтверджується адресованим відповідачу листом № 00019786 від 30.11.2022.

Лізингоодержувач зобов`язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором (п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону).

Положеннями пункту 12.9 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, що у разі дострокового закінчення строку лізингу/припинення контракту відповідно до пункту 12 контракту, відмови Лізингоодержувача придбати об`єкт лізингу, а також якщо Лізингодавець вимагає повернення об`єкту лізингу відповідно до інших положень контракту, Лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Лізингодавця, якщо інша адреса не вказана останнім, протягом 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту.

Таким чином, з огляду на припинення договору у відповідача виник обов`язок повернути автомобіль позивачу.

Водночас, як слідує з матеріалів справи та не заперечується її учасниками, об`єкт лізингу було викрадено невідомими озброєними особами, одягнутими у військову форму окупантів та незаконних бандитських формувань, і за цим фактом було зареєстровано кримінальне провадження, в якому триває досудове розслідування.

У зв`язку з цим позивач, користуючись ч. 3 ст. 46 ГПК України, подав заяву про зміну предмета позову з «зобов`язання повернути автомобіль» на «відшкодування вартості втраченого об`єкту лізингу».

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

За умовами пункту 4.8 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Лізингоодержувач несе відповідальність за всі ризики, пов`язані з пошкодженням, втратою або виведенням із ладу об`єкту лізингу, включно з випадками, коли такі ризики не покриваються страхуванням об`єкту лізингу або страхове відшкодування не підлягає виплаті. У разі відсутності страхового покриття Лізингоодержувач відшкодовує Лізингодавцю всі збитки, що можуть бути завдані об`єкту лізингу, незалежно від того чи були вони завдані з вини Лізингоодержувача, протягом 10 робочих днів із моменту направлення Лізингодавцем Лізингоодержувачу відповідного повідомлення.

За приписами частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною (універсальною) саме в силу положень ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Колегія суддів звертає увагу, що як за умовами укладеного між сторонами договору, так і за Законом України «Про фінансовий лізинг» (в редакції, яка діяла на момент укладення цього договору), з огляду на припинення договору у відповідача виник обов`язок саме з повернення автомобіля, в той час як невиконання вказаного обов`язку призводить до застосування до відповідача такого виду відповідальності як стягнення збитків у розмірі вартості такого майна.

Отже заявлені ТОВ «Порше Лізинг Україна» до стягнення кошти (вартість втраченого об`єкту лізингу) є саме збитками, адже за умовами договору та за Законом України «Про фінансовий лізинг» (в редакції, яка діяла на момент укладення цього договору) у відповідача немає обов`язку відшкодувати позивачу вартість автомобіля після розірвання договору лізингу.

Вказаним спростовується доводи позивача про те, що обов`язок відшкодувати вартість автомобіля не є мірою відповідальності, а обов`язком за договором.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка, 2) збитки, 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, 4) вина боржника.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із зазначених елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Згідно зі статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

При цьому, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, факт протиправної поведінки відповідача, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та заподіяними збитками.

Відповідачу, в свою чергу, потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Як вбачається з матеріалів цієї справи та зазначалось раніше, у договорі сторонами погоджено, що якщо внаслідок форс-мажорних обставин будь-яка сторона не може виконувати або затримує виконання будь-яких своїх зобов`язань за цим контрактом та негайно інформує про це іншу сторону, зазначаючи обставини, що становлять форс-мажор разом із тими доказами, які можливо надати, а також приблизний строк, протягом якого виконання своїх зобов`язань за цим контрактом такою стороною буде неможливим або відстроченим, сторона, яка зазнала впливу таких форс-мажорних обставин, звільняється від відповідальності перед іншою стороною за невиконання або відстрочення виконання своїх зобов`язань за цим контрактом. Форс-мажорна обставина означає будь-які непередбачувані на момент укладення цього контракту обставини, що знаходяться поза сферою контролю сторін, включаючи, без жодних обмежень вищезазначених загальних положень, страйки, заворушення, війни, пожежі, вибухи, повені, землетруси, а також інші природні стихійні лиха. Сторона, що зазнала дії форс-мажорної обставини, зобов`язується надати іншій стороні підтвердження компетентного органу про факт настання та період дії відповідної форс-мажорної обставини.

За визначенням, наведеним у пп. 3.1.1. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженому рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 № 40 (3), форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України також наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Непереборна сила (форс-мажорна обставина) повинна мати ознаки надзвичайності і невідворотності. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).

При цьому, сторона, яка не виконує зобов`язання, повинна довести існування конкретних обставин, які мають непереборний характер і які унеможливили виконання зобов`язання. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд й у постанові від 16.07.2019 в справі № 917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Водночас для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за Договором були порушені / невиконані та причину такого невиконання.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, звільнення, сторони від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили (форс-мажору) відбувається за умови, якщо дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобов`язань. Разом з тим, при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

У зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Вказаний указ затверджено Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України №2102-IX від 24.02.2022. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, внаслідок чого останній триває до теперішнього часу.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 було затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно з яким м. Олешки (Херсонська область) з 24.02.2022 є тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Інформація про факт початку дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022, а також про те, що як станом на момент виникнення обов`язку з повернення автомобіля, так і на момент розгляду даної справи в суді м. Олешки (Херсонська область) тимчасово окуповане Російською Федерацією є загальновідомою, а тому не потребує доказуванню.

У ст. 3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 № 44 (5) (далі - Регламент), визначено, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП або регіональною ТПП згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Наявним в матеріалах цієї справи сертифікатом Херсонської торгово-промислової палати №6500-23-1598 від 01.04.2023 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): введення воєнного стану в Україні, військова агресія Російської федерації проти України, тимчасова окупація, оточення (блокування), ведення бойових дій на території Олешківської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області та протиправні дії третіх осіб, які унеможливили для ТОВ «Митра-Експо» виконання обов`язків за договором № 00019786 від 09.12.2019, об`єктом лізингу відповідно до якого є автомобіль; дата настання форс-мажору з 24.02.2022.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказаний сертифікат є належним у розумінні процесуального закону доказом на підтвердження існування форс-мажорних обставин у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, з довідками, актами та договорами оренди території (земельної ділянки) разом зі складським приміщенням, які підтверджують розміщення об`єкта лізингу у м. Олешки (Херсонська область), яке згідно з відомостями з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, з 24.02.2022 та по теперішній час є тимчасово окупованою територією.

Достовірність вищенаведених документів позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не спростована.

Таким чином, окупація території, на якій ТОВ «Митра-Експо» здійснювало свою господарську діяльність і зберігало майно, у тому числі і об`єкт лізингу, зумовила існування об`єктивної неможливості безпечно вивезти майно підприємства на підконтрольну Україні територію та, відповідно, повернути автомобіль позивачу після розірвання договору, а в подальшому призвела також і до втрати відповідачем об`єкта лізингу в результаті його незаконного заволодіння третіми особами, одягнутими у військову форму окупантів та незаконних бандитських формувань.

Наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується об`єктивна неможливість виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення об`єкта лізингу за договором внаслідок існування обставин непереборної сили, а також відсутність вини останнього у втраті зазначеного об`єкта у зв`язку з протиправними діями третіх осіб.

Колегією суддів враховується, що позивач жодним чином не позбавлений права відшкодувати понесені ним збитки внаслідок неправомірних дій третіх осіб (зокрема внаслідок встановлення винних осіб обвинувальним вироком суду в межах кримінального провадження), за рахунок цих осіб.

Натомість матеріали цієї справи не містять жодних доказів того, що автомобіль знищений, або перестав існувати як об`єкт цивільних прав. Тобто на теперішній час залишається імовірність встановлення місцезнаходження автомобіля та його повернення власнику - ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Щодо повідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажорних обставин, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21 звернув увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.

Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Водночас, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п. 5.63. постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

Аналогічний підхід міститися в узагальнених нормах європейського звичаєвого права. Так, у Принципах міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА в редакції 2016 року) у частині третій ст. 7.1.7. «Непереборна сила (форс-мажор)» вказано, що сторона, яка не виконала зобов`язання, має повідомити іншу сторону про виникнення перешкоди та її вплив на здатність виконувати зобов`язання. Якщо повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як сторона яка не виконала дізналася або могла дізнатися про перешкоду, вона несе відповідальність за збитки, які стали результатом неотримання повідомлення. У Принципах Європейського договірного права (ст.8.108(3)), присвяченій питанням форс-мажору, вказано, що невиконуюча зобов`язання сторона має впевнитися у тому, що повідомлення про перешкоду та її вплив на виконання отримане іншою стороною впродовж розумного строку після того, як невиконуюча сторона дізналася або повинна була дізнатися про ці перешкоди. Інша сторона має право на компенсацію збитків, завданих внаслідок неотримання такого повідомлення.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи листування сторін, ТОВ «Митра-Експо» про існування форс-мажору (обставин, що унеможливлюють виконання договору) зазначило в адресованому ТОВ «Порше Лізинг Україна» електронному листі від 05.04.2022, отримання якого не заперечується позивачем та який, з урахуванням загальновідомої обставини відсутності стабільного зв`язку з тимчасово окупованими територіями, свідчить про здійснення відповідачем такого повідомлення оперативно та з дотриманням розумного строку.

За змістом укладеного між сторонами, хоча його умовами і визначено, що сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана негайно інформувати про це іншу сторону, зазначаючи обставини, що становлять форс-мажор, разом із тими доказами, які можливо надати, а також приблизний строк, протягом якого виконання своїх зобов`язань за цим контрактом такою стороною буде унеможливлене або відстрочене, проте договором не встановлено такої умови, як те, що неповідомлення про настання форс-мажорних обставин або ненадання сертифікату в певний строк позбавляє сторону договору посилатися на настання форс-мажорних обставин.

Щодо розміру збитків.

Як вже зазначалось, на підтвердження розміру збитків позивачем надано копію звіту про оцінку транспортного засобу №101 від 10.04.2023.

Надаючи оцінку вказаному доказу, колегія суддів зазначає, що в дослідницькій частині вказаного звіту оцінюнювач зазначає, що огляд автомобіля не проводився, посилаючись на те, що користувач не надав можливості його провести власнику (позивачу).

Водночас, далі по тексту (зокрема в частині визначення показання одометра) зазначає про здійснення зовнішнього візуального огляду КТЗ, в результаті чого встановлено, що одометр має шестизначний лічильник, що ці показання відповідні дійсному його пробігу, власне одометр не піддавався впливу з метою фільсифікації його показників. Також зазначає про достовірність даних про умов експлуатації КТЗ, відсутність аварійних чи інших ушкоджень тощо.

Проте, яким чином оцінювач дійшов вищевказаних висновків не зазначено взагалі. Відповідач (як особа яка користувалася автомобілем) не надавав оцінювачу жодних пояснень та(або) документів щодо таких характеристик (даних) автомобіля.

На думку колегії суддів, не зазначення (не встановлення) оцінювачем дійсного пробігу автомобіля, даних про умов експлуатації КТЗ, інформації щодо наявності (відсутності) аварійних чи інших ушкоджень станом на день оцінки суттєво впливає на визначення ринкової вартості транспортного засобу.

За таких підстав колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надана позивачем копія звіту про оцінку транспортного засобу жодним чином не підтверджує обґрунтованість розміру заявлених до стягнення у даній справі збитків.

При цьому, недоведеність розміру збитків, заявлених до стягнення, є самостійною підставою для відмови у задоволенні відповідної позовної вимоги.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що скаржнику було надано вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановленого судом першої інстанції.

Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 ГПК України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом, підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 22.10.2024 у справі № 916/530/23 - без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.02.2025.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська