ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2025 р. м. Рівне Справа № 918/1068/24

Господарський суд Рівненської області у складі судді Мовчуна А.І., розглянувши матеріали справи

за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Городоцької сільської ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

про визнання недійсною додаткову угоду та стягнення 62 769,49 грн

Секретар судового засідання Агаєва Н.Б.

В засіданні приймали участь:

Прокурор: Немкович І.І.

Від позивача: Панчук І.В.

Від відповідача: Патраков О.І.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Рівненської області 22.11.2024 надійшла позовна заява керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Городоцької сільської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсною додаткову угоду та стягнення 62 769,49 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.02.2021 Городоцька сільська рада та Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" уклали договір № 12306-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу.

Згодом, сторони уклали ряд додаткових угод, якими збільшили ціну за одиницю товару, посилаючись на коливання ціни такого товару на ринку. Відтак, за період дії договору ціна на електричну енергію збільшувалась з 2,82 (2,81667) грн без ПДВ за 1 кВт/год до 4,48440 грн без ПДВ за 1 кВт/год, тобто на 59%.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024, яке залишено без змін постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 20.08.2024, у справі № 918/639/23 визнано недійсними додаткові угоди № 1 - 6 до договору про постачання електричної енергії споживачу №12306-ВЦ від 04.02.2021, укладеного між Городоцькою сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія". Стягнуто з Товариства обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Городоцької сільської ради кошти у розмірі 354718,67 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення 62769,49 грн відмовлено.

На переконання прокурора, додаткова угода № б/н від лютого 2021 року укладена всупереч Закону України "Про публічні закупівлі", а тому її необхідно визнати недійсною в судовому порядку.

Оскільки додаткова угода підлягає визнанню недійсною, то розрахунок за поставлену електроенергію повинен здійснюватися за ціною, вказаною за умовами договору про постачання електричної енергії споживачу №12306-ВЦ від 04.02.2021, а саме 2,82 грн за 1 кВт/год без ПДВ.

Таким чином, грошові кошти в сумі 62769,49 грн є такими, що були безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", а тому у відповідності до ст. ст. 216, 1212 ЦК України, підлягають поверненню.

09.12.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказує, що додаткова угода б/н від лютого 2021 року про збільшення ціни за одиницю товару укладена між сторонами у відповідності до вимог ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та умов п. 5.5 договору без порушення вимог чинного законодавства. Крім того, ціна за одиницю товару, яка вказана в додатковій угоді не перевищує 10 відсотків та не призводить до збільшення суми, визначеної в договорі. Також зазначає, що прокурором не вказано та не підтверджено належними доказами, що в порушення вимог законодавства, Городоцькою сільською радою здійснено розрахунок по спірній додатковій угоді бюджетними коштами.

18.12.2024 через підсистему "Електронний суд" від керівника Рівненської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив, у якій вказує, що зазначені відповідачем підстави укладення додаткової угоди б/н від лютого 2021 року не можуть бути належним підтвердженням коливання ціни на електричну енергію в розумінні ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати з правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.12.2024.

09.12.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

09.12.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі № 918/1068/24.

18.12.2024 через підсистему "Електронний суд" від Рівненської окружної прокуратури надійшли заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

18.12.2024 через підсистему "Електронний суд" від Рівненської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 19.12.2024 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про закриття провадження у справі № 918/1068/24 відмовлено. Підготовче засідання відкладено на 16.01.2025.

Ухвалою суду від 16.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 30.01.2025.

В судовому засіданні оголошено перерву до 06.02.2025.

В судовому засідання оголошено перерву до 12.02.2025.

11.02.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

Прокурор та представник позивача у судовому засідання 12.02.2025 підтримали вимоги, викладені у позовній заяві та просили задоволити їх у повному обсязі.

Представник відповідача, у свою чергу, заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Городоцькою сільською радою проведено закупівлю UA-2020-12-30-001652-b за предметом: "Електрична енергія".

Відповідно до оголошення про закупівлю - фінансування здійснюється за рахунок місцевого бюджету.

Між Городоцькою сільською радою (споживач) та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник) укладено договір №12306-ВЦ про постачання електричної енергії від 04.02.2021 (далі - договір), згідно умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу (за кодом ДК 021:2015 - 09310000-5 Електрична енергія) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії (п. 2.1 договору).

Відповідно до п.2.3. договору, загальна кількість електричної енергії за цим договором становить: 676 470 кВт*год.

Згідно з п. 3.1. договору, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві - приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору. Відповідно до додатку 1 датою початку постачання електричної енергії є 04.02.2021.

При цьому, відповідно до п.3.4 договору постачальник зобов`язується поставляти споживачу електричну енергію цілодобово до 31.12.2021 включно.

Пунктом 5.1. договору визначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію включно із тарифом на розподіл за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

Ціна 1 кВт*год електричної енергії, станом на дату укладення цього договору, з урахуванням тарифу на послуги з розподілу, становить 3,38 грн з урахуванням ПДВ.

Сума оплати за послуги з розподілу електричної енергії включається в рахунок за електричну енергію.

Відповідно до п.5.2. договору загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає 2 286 468,60 грн з урахуванням ПДВ 381 078,10 грн.

Відповідно до п.5.5. договору умови про закупівлю не повинні відрізнятись від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі за ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю.

Зміни ціни за одиницю електричної енергії в сторону збільшення відбувається у разі зміни у бік збільшення перемінних тарифів на підставі відповідних постанов НКРЕКП, які встановлюють тариф на послуги з передачі електричної енергії, тариф на послугу з розподілу електричної енергії та інші тарифи, з дня введення їх в дію (п.5.5.7. договору).

Пунктом 5.8. договору встановлено, що у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, постачальник має письмово звернутись до споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обгрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки (висновку), виданої торгово-промисловою палатою України, регіональною торгово-промисловою палатою, органами державної статистики, ДП "Держзовнішінформ", біржами та іншими уповноваженими органами та організаціями. Згідно із ч.6 ст.67 Закону України "Про ринок електричної енергії", з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 № 3304-04/33869-06 "Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії", сторони також можуть використовувати інформацію з веб-сайту ДП "Оператор ринку" (https//www.oree.com.ua) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку.

Згідно з додатком №2 до договору, ціна за спожиту електричну енергію за 1 кВт/год, становить 2,82 (2,81667) грн/кВт*год без ПДВ.

Однак, в подальшому, на підставі даних з веб-сайту ДП "Оператор ринку" та висновків Рівненської торгово - промислової палати, між сторонами укладено ряд додаткових угод, за наслідками яких ціну за одиницю товару збільшено на 59%, а саме:

- додаткову угоду б/н від лютого 2021 - ціна за одиницю товару становить 2,97616 грн/кВт*год без ПДВ (збільшено ціну на 5,66%). Вказана ціна починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з лютого 2021 року.

- додаткову угодою № 1 від 21.09.2021 - 3,15159 грн/кВт*год без ПДВ (збільшено ціну на 11,7%). Вказана ціна починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01.08.2021

- додаткову угоду № 2 від 22.09.2021 - 3,34454 грн/кВт*год без ПДВ (збільшено ціну на 18,6%). Вказана ціна починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01.08.2021.

- додаткову угоду № 3 від 23.09.2021 - 3,76683 грн/кВт*год без ПДВ (збільшено ціну на 33,5%, у порівнянні з ціною за додатковою угодою № 2 - на 12%). Вказана ціна починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01.09.2021.

- додатковою угодою № 4 від 24.09.2021 - 3,94296 грн/кВт*год без ПДВ (збільшено ціну на 39,8%). Вказана ціна починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 14.09.2021.

- додаткову угоду № 5 від 22.10.2021 - 4,18646 грн/кВт*год без ПДВ (збільшено ціну на 48,4%). Вказана ціна починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 15.09.2021.

- додаткову угоду № 6 від 25.10.2021 - 4,48440 грн/кВт*год без ПДВ (збільшено ціну на 59 %). Вказана ціна починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01.10.2021.

На виконання договору TOB "РОЕК" поставило 474 446 кВт*год електричної енергії, яка була оплачена Городоцькою сільською радою на суму 2 021 115,64 грн , що підтверджується актами приймання - передавання та відповідними платіжними дорученнями:

- акт приймання-передачі за січень 2021 року - 32 913 кВт*год на суму 111 246,03 грн з ІІДВ, (платіжні доручення №№51,52 від 16.02.2021);

- акт приймання-передачі за лютий 2021 року - 36 711 кВт*год на суму 109 373,17 грн з ІІДВ (платіжне доручення №91 від 25.02.2021);

- акт приймання-передачі за лютий 2021 року - 71 485 кВт*год на суму 255 300,87 грн з ПДВ (платіжні доручення №№135, 136 від 15.03.2021);

- акт приймання-передачі за березень 2021 року - 27 127 кВт*год па суму 96 881,09 грн з ПДВ (платіжні доручення №№160, 179 від 15.04.2021);

- акт приймання-передачі за квітень 2021 року - 37 039 кВт*год на суму 132 280,80 грн з ПДВ (платіжні доручення №№197, 201 від 14.05.2021);

- акт приймання-передачі за травень 2021 року - 28 307 кВт*год на суму 101 095,33 грн з ПДВ (платіжні доручення №№228, 243 від 09.06.2021);

- акт приймання-передачі за червень 2021 року - 21 333 кВт*год на суму 76 188,43 грн з ПДВ (платіжні доручення №№254, 261 від 12.07.2021);

- акт приймання-передачі за липень 2021 року - 22 577 кВт*год на суму 80 631,31 грн з ПДВ (платіжні доручення №№291, 292 віл 10.08.2021);

- акт приймання-передачі за серпень 2021 року - 28 074 кВт*год на суму 119 833,22 з ПДВ (платіжні доручення №№319, 329 від 13.09.2021);

- акт приймання-передачі за вересень 2021 року - 30 792 кВт*год на суму 147 672,43 грн з ПДВ (платіжні доручення .№№336, 344 від 11.10.2021);

- акт приймання-передачі за жовтень 2021 року - 40 981 кВт*год на суму 229 874,35 грн з ПДВ (платіжні доручення №№366, 281 від 09.11.2021);

- акт приймання-передачі за листопад 2021 року - 53 3 14 кВт*год на суму 307 864,02 грн з ПДВ (платіжні доручення №№383, 417 від 08.12.2021);

- акт приймання-передачі за грудень 2021 року - 43 793 кВт*год на суму 252 884,59 грн з ПДВ (платіжні доручення №№408, 444 від 23.12.2021).

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024, яке залишено без змін постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 20.08.2024, у справі № 918/639/23 визнано недійсними додаткові угоди № 1 - 6 до договору про постачання електричної енергії споживачу №12306-ВЦ від 04.02.2021, укладеного між Городоцькою сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія". Стягнуто з Товариства обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Городоцької сільської ради кошти у розмірі 354718,67 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення 62769,49 грн відмовлено.

На переконання прокурора, додаткова угода № б/н від лютого 2021 року укладена всупереч Закону України "Про публічні закупівлі", а тому її необхідно визнати недійсною в судовому порядку.

В обгрунтування укладення додаткової угоди відповідач посилався на збільшення ціни за одиницю електричної енергії по договору №12306-ВЦ на 5,66%, в переліку додатків міститься роздруківка з веб - сайту оприлюднених результатів роботи РДН/ВДР і діяльності ДП "Оператор ринку" за лютий 2021 (при порівняні лютого 2021 з січнем 2021).

Зазначена угода не містить дати, підпису уповноваженого представника та відтиску печатки споживача.

В ході судового розгляду справи № 918/693/23 встановлено, що супровідним листом від 23.02.2021 за № 661/51, ТОВ "РОЕК" звернулось до Городоцької сільської ради з пропозицією підвищення вартості електроенергії, до якого товариство долучило два примірника додаткової угоди про встановлення ціни за одиницю товару - 2,97616 грн./кВт*год. Як вбачається з даної додаткової угоди, ціна 2,97616 грн./кВт*год застосовується з лютого 2021 року.

Факт отримання супровідного листа № 661/51 від 23.02.2021 Городоцька сільська рада підтвердила, проте пояснила про подальшу втрату даних документів.

В той же час, судом під час розгляду справи № 918/639/23 встановлено, що акти приймання - передачі за період з лютого по липень 2021 року містили ціну відмінну від 2,82 грн без ПДВ за 1 кВт*год та відповідали ціні 2,976159 грн без ПДВ за 1 кВт*год, встановленій у додатковій угоді, яка отримана і втрачена Городоцькою сільською радою.

Тому, з урахуванням висновків Верховного Суду у постановах від 11.10.2018 у справі № 922/189/18, від 29.10.2019 у справі № 904/3713/18, Господарський суд Рівненської області у рішенні від 23.04.2024, яке набрало законної сили 20.08.2024 зазначив, що виконання сторонами зобов`язань за договором виключає кваліфікацію договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч. 8 ст. 181 ГК України, відповідно до якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Аналогічної правової позиції також дійшов Верховний Суд України в постановах від 23.09.2015 у справі № 914/2846/14 та від 06.07.2016 у справі № 914/4540/14.

Таким чином, суд у справі № 918/639/23 фактично визнав укладеною вказану додаткову угоду, проте не надавав оцінці підстави її укладення, адже вказана додаткова угода не була предметом спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладення спірної додаткової угоди з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 62 769,49 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Такі випадки передбачено частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", за приписами якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У пунктах 3, 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 зазначається, що в основі інтересів держави є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі, як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, тощо.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, наведені вище норми законів та Рішення Конституційного Суду України, надають прокуророві право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 23.05.2006 у справі № 16/472, від 03.04.2007 у справі № 05-5-46/8142, від 15.05.2007 у справі № 12/111 та Верховний Суд від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у п. 5.6 постанови від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 зазначив, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) оспорюваної додаткової угоди, на підставі якої ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідає.

Виконання зобов`язань за додатковою угодою, укладеною з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 даного Закону.

Окремо необхідно зазначити, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 для підтвердження судом підстав для представництва прокурора інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.

У даному випадку, укладення додаткової угоди до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 912/989/18).

Щодо підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Городоцької сільської ради.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Водночас згідно з ч.5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Частиною 4 ст. 71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Доходи місцевих бюджетів, інші кошти, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України, ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на доходи місцевих бюджетів, інші кошти (ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Тобто, органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. У ст. 143 Конституції України зазначено, що місцеві органи самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки та збори відповідно до закону; утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, організації, установи.

Відтак, завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності.

Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку відповідно до ст. 145 Конституції України.

Отже, підсумовуючи зазначене, прокуратурою обґрунтовано правомірність звернення з даним позовом в інтересах саме компетентного органу - Городоцької сільської ради, як учасника договору закупівлі з використанням бюджетних коштів.

Рівненською окружною прокуратурою, у відповідності до вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", скеровано на адресу Городоцької сільської ради відповідний лист № 50-56-4365вих-24 від 17.05.2024, яким повідомлено про порушення при підписанні додаткової угоди до договору постачання електричної енергії та наявність підстав для стягнення коштів.

Листом Городоцької сільської ради № вих.814/03-02-09/24 від 05.06.2024 повідомлено прокуратуру, що заходів реагування за наведеним фактом не вживалось.

Крім того, опрацюванням веб-порталу "Судова влада України" та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що Городоцька сільська рада не використовувала надані їй повноваження та не зверталась до суду щодо оскарження вказаної додаткової угоди та стягнення коштів.

Відтак, Рівненською окружною прокуратурою правомірно кваліфіковано вищевказане як бездіяльність відповідного органу та, як наслідок, встановлено достатні та обґрунтовані підстави для реалізації представницьких повноважень.

Отже, в даному випадку Городоцька сільська рада виконує функцію розпорядника бюджетних коштів шляхом проведення закупівлі електричної енергії за кошти місцевого бюджету, з метою забезпечення належного функціонування територіальної громади та реалізації покладених на неї завдань.

Крім того, згідно плану закупівлі, розміщеному на веб-порталі "Прозорро", замовник відноситься до категорії юридичних осіб, які забезпечують потреби держави або територіальної громади. Джерелом фінансування даної закупівлі на суму 2 300 000 грн є кошти місцевого бюджету.

У даному випадку, укладення додаткової угоди до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 по справі №912/989/18).

Щодо позовних вимог про визнання недійсною додаткову угоду № б/н від лютого 2021 року.

В частині першій ст.175 Господарського кодексу України майново - господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 185 Господарського кодексу України до укладення господарських договорів на організованих ринках капіталу, організованих товарних ринках, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно - правових актів, якими регулюється діяльність відповідних організованих ринків капіталу, організованих товарних ринків, ярмарків та публічних торгів.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 6, ч. 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону; оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

У даній справі сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Положеннями статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції станом на дату укладання договору) визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Вказаний Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону).

Відповідно до частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції станом на дату укладання договору) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії; 3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; 6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

У абзаці 2 частини 3 ст. 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку.

Пунктом 5.5.2 договору передбачено, що істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема - збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Умовами договору зокрема передбачено, що сторони також можуть використовувати інформацію з веб - сайту ДП "Оператор ринку" (https//www.oree.com.ua) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку.

Суд встановив, що станом на момент підписання договору (04.02.2021) сторони погодили всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Необхідність укладення додаткової угоди б/н від лютого 2021 року до договору обґрунтовано відповідачем - ТОВ "РОЕК" - збільшенням ціни за одиницю електричної енергії, документальним підтвердженням якого є роздруківка з веб - сайту ДП "Оператор ринку", а саме "Порівняльний аналіз роботи ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку за лютий 2021 року".

З вищезазначеної роздруківки, долученої відповідачем до відзиву, зокрема вбачається, що середньозважена ціна на РДН у лютому 2021 збільшилась на 10,58% в порівнянні з січнем 2021 та склала 1637,98 грн/МВт.год. На ВДР середньозважена ціна у лютому 2021 збільшилась на 18,12% в порівнянні з попереднім місяцем та склала 1756,54 грн МВт.год.

Внесення змін до договору на підставі пункту 7 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" є правомірним у разі зміни тарифів на передачу та/або розподіл електричної енергії, яка мала місце у період з моменту укладення основного договору до моменту укладення додаткової угоди.

Такий висновок містяться у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.09.2024 у справі № 924/71/24.

Вказана роздруківка не містять відомостей щодо динаміки ціни на електроенергію, відсутній аналіз вартості ціни на дату укладення договору №12306-ВЦ про постачання електричної енергії від 04.02.2021 та додаткової угоди, чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електроенергії на ринку, у зв`язку з чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов, передбачених договором, на підставі п. 2. ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Отже, вказані дані із сайту ДП "Оператор ринку" не містять точної інформації про коливання цін на електроенергію станом, як на момент звернення товариства про внесення змін до договору, так і на момент укладення спірної додаткової угоди.

Крім того, матеріали справи не містять при ініціюванні питання щодо укладення додаткової угоди б/н від лютого 2021 обґрунтування відповідача замовнику, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій під час участі в тендері, і не навів причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним.

Максимальна економія публічних коштів та ефективність їх використання забезпечується шляхом конкурентного визначення постачальника товарів і послуг, виконання робіт. Змістом діяльності з проведення публічних закупівель законодавцем визначено проведення відбору переможця процедури закупівель за основним критерієм "ціна". Ціна послуги, товару має визначальне значення, а її необґрунтоване збільшення є прямим порушенням вимог законодавства та спробою уникнути наслідків публічного аукціону. Приведення ціни договору у відповідність до існуючих ринкових цін на електричну енергію повністю нівелює зміст інституту публічних закупівель та його мету, оскільки сама закупівля здійснюється для отримання пропозицій, що є кращими (нижчими) за ринкові.

Відповідно до ст. 13 Цивільного кодексу України, кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам.

Тобто, будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Так, ст. 652 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Метою регулювання, передбаченого ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі", а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Крім того, особливої уваги заслуговує той факт, що ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено вимоги пропорційного збільшення договірної ціни на електроенергію відповідно до росту цін на ринку, згідно принципів публічних закупівель учасники відносин повинні діяти чесно і добросовісно.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності) згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або частково.

Згідно з приписами частини першої ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Частиною 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За приписами ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до чинного законодавства перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

Отже, у кожному випадку це буде той документ, який підтверджує факт коливання ціни конкретного предмета закупівлі, зокрема, інформація (довідка) або експертний висновок відповідного органу, який має повноваження здійснювати моніторинг ціни на конкретний товар, визначати зміни в цінах на такий товар.

На підтвердження факту коливання ціни на товар у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору.

Тобто, не будь - яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку, а тим паче роздруківка з веб - сайту є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише така, яка містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку за відповідний період.

Крім того, постачальник зобов`язаний не лише довести підвищення ціни на певний товар на відповідному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для споживача самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Такої правової позиції щодо імперативної поведінки постачальника дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Однак, ТОВ "РОЕК" належних доказів коливання ціни на електричну енергію на ринку при укладенні додаткової угоди надано не було.

Судом встановлено, що роздруківка з веб-сайту оприлюднених результатів роботи РДН/ВДР і діяльності ДП "Оператор ринку" за лютий 2021 не містить інформації про факт коливання цін на електричну енергію у порівняні з датою укладення договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару.

Укладення між сторонами додаткової угоди про збільшення ціни за товар за відсутності підстав для цього та зменшення його кількості жодним чином не відповідає принципу максимальної економії, ефективності та пропорційності, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було досягнуто під час підписання договору.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результати закупівлі невизначеними та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі" (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18).

Таким чином, при укладенні спірної додаткової угоди не дотримано вимоги ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у результаті чого безпідставно змінено істотні умови договору, оскільки постачальником належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни на електроенергію після укладення договору.

Враховуючи те, що спірна додаткова угода укладена з порушенням вимог ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", то відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, вказана додаткова угода підлягає визнанню недійсною.

Щодо стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 62 769,49 грн.

Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

З урахуванням того, що внаслідок виконання позивачем своїх зобов`язань фінансового характеру за оспорюванню угодою відповідачем було отримано грошові кошти на загальну суму 62 769,49 грн, які є такими, що були безпідставно одержані відповідачем (підстава їх набуття відпала), то відповідач зобов`язаний повернути їх позивачу, що відповідає приписам ст. ст. 216, 1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2024 у справі №918/323/23.

Доказів повернення вказаних коштів матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки суду.

За результатом розгляду спору суд встановив, що додаткова угода б/н від лютого 2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №12306-ВЦ від 04.02.2021, яка були предметом розгляду, укладена з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі", а тому цю угоду суд слід визнати недійсною.

Надмірно сплачені кошти в сумі 62 769,49 грн необхідно стягнути з TOB "РОЕК" на користь Городоцької сільської ради.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В позовній заяві прокурор просить стягнути з відповідача на користь Рівненської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 4844,80 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні даного позову Рівненською обласною прокуратурою було сплачено 4844,80 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 2365 від 13.11.2024.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 4844,80 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 178, 202, 222, 233, 236 - 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № б/н від лютого 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу № 12306-ВЦ від 04.02.2021, укладеного між Городоцькою сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира,71-Б, ) на користь Городоцької сільської ради (Рівненська обл., Рівненський р-н., с.Городок, вул.Шевченка, 4, ) кошти у розмірі 62 769 (шістдесят дві тисячі сімсот шістдесят дев`ять) грн 49 коп.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, м. Рівне вул. Князя Володимира, 71-Б, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA0015371, МФО 820172, , банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп.

5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 12 лютого 2025 року.

Суддя А.І.Мовчун