УХВАЛА

12 лютого 2025 року

м. Київ

cправа № 922/2410/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Жайворонок Т.Є.,

розглянувши матеріали касаційної скарги державного підприємства "Світанок"

на рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2024

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2024

у справі № 922/2410/24

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохім"

до державного підприємства "Світанок"

про стягнення 359 463,03 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохім" (далі - ТОВ ТОВ "Торговий дім "Агрохім", позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до державного підприємства "Світанок" (далі - ДП "Світанок", відповідач) про стягнення з останнього основного боргу в розмірі 199 637,94 грн, курсову різницю в розмірі 19 082,75 грн, пеню в розмірі 33 220,14 грн, 30% штрафу в розмірі 59 891,38 грн, відсотки за користування чужими грошовими коштами (товарний кредит) в розмірі 36 392,40 грн, збитки від інфляції в розмірі 6 714,44 грн, 3% річних в розмірі 4 523,98 грн за неналежне виконання відповідачем договору від 26.04.2023 № Х38/25/2023/7 в частині здійснення своєчасної оплати за отриманий товар.

Ухвалою суду першої інстанції від 15.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, справу визнано малозначною, її розгляд постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.09.2024, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 у справі № 922/2410/24 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 199 637,94 грн основного боргу, 19 082,75 грн курсової різниці, 36 191,88 грн 24% річних, 33 220,14 грн пені, 59 891,38 грн штрафу, 5 220,37 грн судового збору та 19 363,56 грн витрат на професійну правничу допомогу; у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 24% річних в розмірі 200,52 грн, 3% річних в розмірі 4 523,98 грн та збитків від інфляції в розмірі 6 714,44 грн відмовлено.

ДП "Світанок" через підсистему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 у справі № 922/2410/24 скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною п`ятою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Відповідно до частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 установлено у розмірі 3 028,00 грн.

Позов подано у 2024 році. Предметом позову у справі № 922/2410/24 є вимога про стягнення 359 463,03 грн, отже, ціна позову не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 3 028,00 грн = 1 514 000,00 грн).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Суд звертає увагу, що норма пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачає виключні випадки, за умови доведення скаржником їх наявності, посиланням на відповідні обставини, судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб може бути предметом касаційного оскарження. При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

Подана касаційна скарга не містить обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під пункт 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Разом з тим Суд зауважує, що доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин та доказів, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на викладене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП "Світанок" на рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 у справі № 922/2410/24, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Водночас викладене у касаційній скарзі клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та додане до касаційної скарги клопотання про відстрочення сплати судового збору не розглядаються, оскільки Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного підприємства "Світанок" на рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 у справі № 922/2410/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Жайворонок