ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" лютого 2025 р.Справа № 924/944/24

м. Хмельницький

Суддя Господарського суду Хмельницької області Музика М.В., розглянувши заяву ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» з грошовими вимогами до боржника у справі

про неплатоспроможність ОСОБА_1 ,

представники учасників справи: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Хмельницької області із заявою, у якій просить відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність. Заяву мотивує наявністю значної заборгованості перед кредиторами та відсутністю достатніх доходів для сплати чергових платежів.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2024 року прийнято заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність до розгляду, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19.11.2024 року відкрито провадження у справі №924/944/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника та призначено керуючим реструктуризацією у справі №924/944/24 арбітражного керуючого Мотальову-Кравець Валерію Юріївну, м. Харків.

19.11.2024 року здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ). Призначено попереднє засідання на 14.01.2025 року. Ухвалою суду від 14.01.2025 року відкладено

13.12.2024 року на адресу суду від ТОВ "Фінансова компанія "Ел. Ен. Груп" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника, у якій заявник просить суд визнати його грошові вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 36 300,00 грн. основного боргу та 4 844,8 грн. судових витрат.

Стаття 122 КУзПБ унормовує, що подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

В свою чергу, стаття 47 КУзПБ передбачає, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Ухвалою суду від 16.12.2024 року прийнято заяву ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» з грошовими вимогами до боржника для розгляду в попередньому засіданні.

Боржник та керуючий реструктуризацією арбітражний керуючий Мотальова-Кравець В.Ю. в попереднє засідання не з`явились; жодних клопотань від них не надходило.

У поясненнях від 10.01.2024 року керуючий реструктуризацією боргів боржника частково визнає грошові вимоги ТОВ ФК Ел. Ен. Груп в загальній сумі 30 860,00 грн. (без врахування суми судового збору). Зазначає, що у відповідності статті 8 Закону України Про споживче кредитування від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII, реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Так, згідно пункту 17 Прикінцеві та Перехідні положення Закону України Про споживче кредитування від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 року); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (до 20.08.2024 року).

Проте, як зауважує керуючий реструктуризацією боргів боржника, ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» всупереч прямій вказівці Закону в розрахунку заборгованості проведено нарахування процентів з 20.08.2024 року по денній процентній ставці 1,5 % замість 1%.

Таким чином, арбітражним керуючим Мотальовою-Кравець В.Ю. здійснено перерахунок заборгованості за кредитним договором №13371-07/2024 від 13.07.2024 року та встановлено, що їх розмір складає 6450 грн. (відсотки) + 5450 грн. (штраф) + 5 000 грн. (тіло кредиту) = 16900,00 грн. Та за кредитним договором №08149-072024 від 08.07.2024 року: 5 480 грн. (відсотки) + 4 480 грн. (штраф) + 4 000 грн. (сума тіла кредиту) = 13960,00 грн.

Заявник не скористався правом участі свого представника в попередньому засіданні, належним чином повідомлений про час та місце засідання, що підтверджується довідкою про доставку ухвал суду у даній справі і електронний кабінет ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» в ЄСІТС.

Розглянувши заяву ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» з грошовими вимогами до боржника, судом встановлено та враховується наступне.

Боржником 08.07.2024 року та 13.07.2024 року заповнено заяву-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту у ТОВ «Стар Файненс Груп»

08.07.2024 року та 13.07.2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено Договори про надання фінансового кредиту № 08149-07/2024 та №13371-07/2024, згідно яких кредитодавцем надано клієнту 4000,00 грн. кредиту строком на 120 днів до 04.11.2024 року, та 5000,00 грн. кредиту строком на 120 календарних днів до 09.11.2024 року відповідно.

Договори укладено шляхом обміну електронними повідомленнями та підписано у порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію.

Згідно п. 1.4.1.-1.4.2. договорів денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору. Денна процентна ставка за цим Договором розрахована за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за кредитом (сума всіх нарахувань згідно Графіку платежів до цього Договору); ЗРК - загальний розмір кредиту (вказаний в п.1.1. Договору); t - строк кредитування у днях (вказаний в п.1.2 Договору). Загальні витрати, орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом та орієнтовна загальна вартість кредиту станом на день його оформлення вказуються в Графіку платежів до цього Договору.

Клієнт має право до 06.08.2024 року за договором від 08.07.2024 року та до 11.08.2024 року за договором від 13.07.2024 року сплатити перший платіж, відповідно до Графіку платежу, з урахуванням знижки в розмірі ---%. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (прострочення сплати першого платежу) він зобов`язаний сплатити перший платіж (за перший розрахунковий період) в розмірі, відповідно до Графіку платежів.

Сторонами також погоджено паспорти споживчого кредиту та розрахунок заборгованості.

ТОВ "Стар Файненс Груп" свої зобов`язання за договором виконало та надало Боржнику грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. та 5000,00 грн. відповідно шляхом перерахування на банківську картку боржника (яку Боржником було вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується листами ТОВ «Пейтек» від 09.12.2024 року.

30.10.2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ "ФК "ЕЛ. ЕН. Груп" укладено Договір факторингу № 30102024, відповідно до якого ТОВ "Стар Файненс Груп" відступило своє право вимоги за договорами кредиту.

За положеннями п. 1.1. Договору факторингу на умовах, встановлених цим Договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України, Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна договору) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними договорами (Портфель Заборгованості).

Згідно п. 1.2. Договору факторингу внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових вимог та інших зобов`язань за Кредитними договорами.

Із Реєстру прав вимог № 1 від 30.10.2024 до Договору факторингу стверджується, ТОВ "ФК "ЕЛ. ЕН. Груп" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 36300,00 грн., з яких: 9 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 12150,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.07.2024 року у cправі № 910/1246/21, заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18, від 01.03.2023 у справі №902/221/22);

- розглядаючи кредиторські вимоги, суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18).

Розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18, постанова Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 15.03.2023 у справі № 904/10560/17).

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).

Згідно приписів ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших нормативно-правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до пп.12 п.1 ч.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

З матеріалів справи слідує, що 08.07.2024 року та 13.07.2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Клієнт) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» укладено Договори про надання фінансового кредиту № 08149-07/2024 та №13371-07/2024, згідно яких кредитодавцем надано клієнту 4000,00 грн. кредиту строком на 120 днів до 04.11.2024 року, та 5000,00 грн. кредиту строком на 120 календарних днів до 09.11.2024 року відповідно

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Листами ТОВ «Пейтек» підтверджено виконання ТОВ «Стар Файненс Груп» своїх зобов`язань з перерахування боржнику 4000,00 грн. та 5000,00 грн. кредитних коштів відповідно.

Проте, доказів повернення вказаних сум матеріали справи не містять та учасниками справи не надано.

Кредитодавцем також нараховано проценти за користування кредитними коштами та пеню згідно поданих розрахунків.

Щодо розміру відсоткової ставки суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

При цьому, згідно п. 4, надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу (п. 3 - це банки), та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.

Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 20.08.2024 (241 день після набрання чинності Законом № 3498-ІХ), з врахуванням Прикінцевих та перехідних положень, максимальний розмір денної процентної ставки за договором не міг перевищувати 1%.

Як вбачається з заяви, кредитодавцем здійснено нарахування процентів після 20.08.2024 року в розмірі 1,5%, що суперечить викладеним положенням законодавства.

Тому вірним буде наступне нарахування процентів за користування кредитом:

- за договором від 08.07.2024 року: за період з 08.07.2024 року по 19.08.2024 року включно в розмірі 2580,00 грн. (60 грн. х 43 дні) та за період з 20.08.2024 року по 30.10.2024 року в розмірі 2880, 00 грн. (40 грн. х 72 дні), на загальну суму 5460,00 грн.;

- за договором від 13.07.2024 року: за період з 13.07.2024 року по 19.08.2024 року в розмірі 2850,00 грн. (75 грн. х 38 днів) та за період з 20.08.2024 року по 30.10.2024 року в розмірі 3600,00 грн. (72 дні х 50 грн.), на загальну суму 6450,00 грн.

Таким чином, визнанню підлягають вимоги в частині 11 910,00 грн. відсотків, у визнанні 3240,00 грн. заборгованості за відсотками суд відмовляє.

З приводу нарахованого штрафу судом приймається до уваги, що згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який безперервно продовжувався та Указом №740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 28 жовтня 2024 року продовжений з 10 листопада 2024 року на 90 діб.

Неустойка ТОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" нарахована з 07.08.2024 року та з 12.08.2024 року, тобто, у період дії в Україні воєнного стану, відтак боржник на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від обов`язку її сплати на користь кредитодавця.

Отже, відповідні вимоги суд відхиляє.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні. Так, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок правонаступництва.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

30.10.2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ "ФК "ЕЛ. ЕН. Груп" укладено Договір факторингу № 30102024, відповідно до якого ТОВ "ФК "ЕЛ. ЕН. Груп" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 36300,00 грн., з яких: 9 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 12150,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Оскільки, як встановлено вище, заборгованість боржника за кредитними договорами від 08.07.2024 року та від 13.07.2024 року в розмірі 9 000,00 грн. боргу та 11 910,00 грн. заборгованості за відсотками знайшли своє підтвердження, кредитором у відповідних зобов`язаннях є ТОВ «ФК «ЕЛ. Ен. Груп».

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 133 КУ з процедур банкрутства, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами.

ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» звернулось з грошовими вимогами в межах строку, передбаченого КУзПБ.

Враховуючи вищевикладене, за наслідками розгляду заяви ТОВ "Фінансова компанія "Ел. Ен. Груп" від 13.12.2024 року суд дійшов висновку про її часткове задоволення та визнання вимог заявника в розмірі 9 000,00 грн. боргу та 11 910,00 грн. відсотків. Крім того, визнанню підлягають вимоги в розмірі 4 844,80 грн. судового збору, сплаченого за подання кредиторської заяви з урахуванням ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" (6 056,00 х 0,8 = 4 844,80). Вимоги ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» до ОСОБА_1 в розмірі 3 240,00 грн. заборгованості за відсотками та 12 150, 00 грн. пені суд відхиляє.

Керуючись ст.ст. 2, 45, 47, 122, Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

заяву ТОВ "Фінансова компанія "Ел. Ен. Груп" від 13.12.2024 року про визнання грошових вимог до боржника у справі №924/944/24 задовольнити частково.

Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ел. Ен. Груп" (вул. Михайла Грушевського, 10, м. Київ, 01001; ) до ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) в розмірі 20 910,00 грн. заборгованості (друга черга задоволення вимог кредиторів), 4 844,80 грн. витрат на сплату судового збору (перша черга задоволення вимог кредиторів).

Відхилити вимоги ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» до ОСОБА_1 в розмірі 3 240,00 грн. заборгованості за відсотками та 12 150, 00 грн. пені.

Арбітражному керуючому Мотальовій-Кравець В.Ю. внести відповідні кредиторські вимоги до реєстру вимог кредиторів Боржника у справі №924/944/24.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення суддею, 04.02.2025 року, та не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Повний текст ухвали складено 06.02.2025 року

Суддя Музика М.В.

Віддрук. у 1 прим.: 1 - до справи; учасникам справи в електронні кабінети