ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 лютого 2025 року Справа № 903/888/24

за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ковельської міської ради

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

про зобов`язання повернути земельну ділянку

Суддя Шум М.С.

Секретар судового засідання Сосновська Ю.П.

Представники сторін:

від прокуратури: Рішко А.В., прокурор

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

встановив: 21.10.2024 керівник Ковельської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Ковельської міської ради з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в якому просить зобов`язати повернути Ковельській міській раді земельну ділянку з кадастровим № :01:002:0044 площею 14 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що Ковельською окружною прокуратурою під час виконання повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України, встановлено порушення інтересів держави в частині використання земель комунальної власності.

Ухвалою суду від 24.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.Підготовче засідання призначено на 19 листопада 2024 року на 10:30 год.

Ухвалою суду від 19.11.2024 розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 10.12.2024 на 10:15 год.

10.12.2024 на адресу суду від представника Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату та час.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.12.2024 заяву про відкладення розгляду справи підтримав та просив суд надати можливість ознайомитися з матеріалами справи для надання відзиву.

Ухвалою суду від 10.12.2024 розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 09.01.2025 на 12:40 год.

09.01.2025 на адресу суду від представника Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адвоката Чернікі П.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату та час, у звязку з перебуванням адвоката Чернікі П.М. на лікуванні.

Представник прокуратури в судовому засіданні щодо відкладення розгляду справи надав заперечення.

Протокольною ухвалою суду від 09.01.2025 суд закрив підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначив на 04.02.2025 на 12 год. 20 хв.

Представник прокуратури в судовому засіданні 04.02.2025 заявлені позовні вимоги підтримав повністю.

Представник позивача у судове засідання 04.02.2025 не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач, всупереч створеним судом відповідних умов та наданих строків, своїм правом на участь в судовому розгляді повторно не скористався, відзиву на позов не подав, причин неявки свого представника в судове засідання суд не повідомив, хоча про день на час розгляду справи в суді повідомлявся належним чином.

Згідно з приписами ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній не позбавлений можливості здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами.

За таких обставин, беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду спору впродовж розумного строку та норми ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що відповідач відповідно до законодавства, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи по суті, а явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась, учасники справи, мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, зокрема, і на подання будь-яких пояснень чи інших заяв по суті справи, а у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, суд вважає, що спір належить вирішити по суті у відсутності представників сторін за матеріалами справи, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив:

Між Ковельською міською радою (Орендодавець, Позивач) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар, Відповідач) 26.05.2014 укладено договір оренди земельної ділянки №1/78 згідно з умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:002:0044 площею 14 кв. м, для розміщення власного тимчасового торгового кіоску.

Вказана земельна ділянка передана в оренду на підставі рішення Ковельської міської ради №54/15 від 24.04.2014 .

Сторони узгодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка становить 1067,59 грн.

Згідно відомостей з Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0044 площею 14 кв м сформована як об`єкт цивільних прав 29.10.2008 та перебуває у комунальній власності.

Відповідно до пункту 8 додаткової угоди від 07.04.2021 до договору оренди землі №1/78 вказаного договору останній укладено строком на 8 місяців 24 дні до 31.12.2021. Договір оренди не підлягає автоматичному поновленню на той самий строк і на тих самих умовах. Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки а умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладання договору оренди землі на новий строк. Для цього зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди у строк встановлений цим договором, не пізніше ніж за два місяці до спливу строку дії договору оренди землі (до 31.10.2021).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договору.

Відносини між сторонами носять договірний характер, укладені між останніми договір оренди землі від 26.05.2014 за №1/78 предметом судових розглядів не виступав, недійсним (неукладеним) судом не визнавався.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди.

У частинах першій - п`ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Згідно ч.2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

У зв`язку з припиненням договору оренди, у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу спірну орендовану земельну ділянку.

Відповідно до інформації, наданої Ковельською міською радою у листі від 19.09.2024 №5810/3.34/2-24 між Ковельською міською радою та ФОП ОСОБА_1 додаткові угоди, якими б продовжувалася дія договору оренди не укладалися.

Листами від 29.02.2024 №1382/3.25/2-24 та №299/12.11 від 16.04.2024 Ковельська міська рада повідомляла ФОП ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0044 площею 14 кв м, у зв`язку із закінченням дії договору оренди.

Відповідно до п.34 цього Договору дія договору припиняється у разі закінчення строку на який його укладено.

Згідно з наявної в матеріалах справи інформації, наданої ГУ ДПС у Волинській області у листі №8452/5/03-20 24-05-05 від 18.09.2024, ФОП ОСОБА_1 упродовж 2023-2024 років орендну плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0044 площею 14 кв. м. не вносила.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 всупереч вимогам Ковельської міської ради не повернула земельну ділянку комунальної власності в попередньому стані після закінчення терміну дії договору та продовжує її використовувати поза межами строку дії договору оренди.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог.

Частиною 1статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може відбуватись у тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Стаття 211 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до вимог чинного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Згідно з ч. 3 ст. 212 Земельного кодексу України повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За приписами статей 319, 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд встановив, що укладений між Ковельською міською радою та підприємцем ОСОБА_1 договір від 26.05.2014 оренди земельної ділянки №1/78 завершив свою дію 31.10.2021, у зв`язку із закінченням строку на який було його укладено, у встановленому законом порядку його дія не продовжувалася, проте земельна ділянка за актом прийому-передачі Ковельській міській раді повернута не була , що позбавляє права позивача як власника можливості розпоряджатися нею у встановленому законодавством України порядку.

Враховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства, припинення дії договору оренди землі , самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, відсутність заперечень відповідача щодо предмету спору, суд дійшов висновку про задоволення позову та зобов`язання підприємця ОСОБА_1 повернути Ковельській міській раді за актом прийому-передачі орендовану земельну ділянку площею 14кв.м., кадастровий номер :01:002:0044 у стані, який був на момент передачі її в оренду .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорі та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати в сумі 2 422,40 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 123, 129, 232, 236-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Зобов`язати фізичну особу підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) повернути Ковельській міській раді (45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Незалежності, 73 ) земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:002:0044 площею 14 кв. м. у стані, який був на момент передачі її в оренду.

3. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Волинської обласної прокуратури (43025, Волинська обл, м.Луцьк, вул.Винниченка, буд.15, ) 2 422,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено

06.02.2025

Суддя М. С. Шум