ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" січня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1978/23

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши матеріали мирової угоди, направлені за заявою В.о. начальника Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ

до Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Боярка

про стягнення 18984495,68 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду Київської області від 31.10.2023 р. у справі 911/1978/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 18815589,64 грн боргу та 284767,44 грн судового збору; провадження у справі в частині стягнення 168906,04 грн боргу закрито.

11.01.2024 р. на виконання рішення господарського суду Київської області від 31.10.2023 р. у справі № 911/1978/23 було видано наказ.

09.01.2025 р. до господарського суду Київської області від В.о. начальника Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява виконавця, в якій він, зокрема просить вирішити питання щодо затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення. У заяві вказано, що 08.01.2025 р. до Відділу подано погоджену сторонами виконавчого провадження мирову угоду в процесі виконання рішення у справі № 911/1978/23. До вказаної заяви доданий примірник мирової угоди від 31.12.2024 р. в процесі виконання рішення в справі № 911/1978/23, підписаної представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», який діє на підставі довіреності № 137 від 12.12.2024 р., та в.о. генерального директора Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради, та скріпленої печаткою Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 330 Господарського процесуального кодексу України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з ч. 2 ст. 330 Господарського процесуального кодексу України питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала.

Дослідивши умови мирової угоди від 31.12.2024 р. в процесі виконання рішення у справі № 911/1978/23, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту мирової угоди від 31.12.2024 р., сторони визнають, що залишок заборгованості за рішенням суду на день укладення мирової угоди становить 8376527,64 грн зі сплати основного боргу (п. 1 мирової угоди).

Пунктом 2 мирової угоди сторони визначили графік погашення заборгованості, відповідно до якого боржник зобов`язується щомісячно (у строк до останнього дня відповідного місяця у період з грудня 2024 р. по жовтень 2027 р.) сплачувати по 232681,32 грн, а у строк до 30.11.2027 р. 232681,44 грн.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 193 Господарського процесуального кодексу України ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Як вбачається з абзацу 1 пункту 9 мирової угоди, сторони домовились, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником мирової угоди в частині дотримання графіка погашення заборгованості стягувач має право пред`явити ухвалу про затвердження мирової угоди для примусового виконання в частині стягнення прострочених платежів за мировою угодою.

Наслідки невиконання мирової угоди, передбачені вказаним абзацом, відповідають вимогам ч. 3 ст. 193 Господарського процесуального кодексу.

Водночас, абзацом 2 пункту 9 мирової угоди сторони узгодили, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником мирової угоди, яке полягає в повному або частковому нездійсненні платежів згідно з графіком погашення заборгованості, з урахуванням пункту 8 мирової угоди, у розмірі, що дорівнює або перевищує суму платежів за три місяці, вважається, що строк погашення усієї суми залишку заборгованості, зазначеної у пункті 1 мирової угоди, настав, а стягувач має право пред`явити ухвалу про затвердження мирової угоди для примусового виконання з метою стягнення усієї суми залишку заборгованості за мировою угодою.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається строк пред`явлення рішення до виконання.

Отже у разі затвердження мирової угоди від 31.12.2024 р. суд має зазначити в ухвалі строк пред`явлення її до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вже зазначалось, пунктом 2 мирової угоди сторони визначили графік погашення заборгованості, відповідно до якого боржник зобов`язується щомісячно (у строк до останнього дня відповідного місяця у період з грудня 2024 р. по жовтень 2027 р.) сплачувати по 232681,32 грн, а у строк до 30.11.2027 р. 232681,44 грн. Вказаний пункт мирової угоди за своїм змістом є розстрочкою виконання рішення.

Отже відповідач буде вважатись таким, що неналежно виконує умови мирової угоди з наступного дня після закінчення строку здійснення кожного окремого платежу, встановленого пунктом 2 мирової угоди. З цього ж дня у позивача виникне право на подання ухвали суду про затвердження мирової угоди для її примусового виконання щодо кожного окремого платежу.

Однак, абзацом 2 пункту 9 мирової угоди сторони узгодили, що у разі повного або часткового нездійснення платежів згідно з графіком погашення заборгованості стягувач має право пред`явити ухвалу про затвердження мирової угоди для примусового виконання з метою стягнення усієї суми залишку заборгованості за мировою угодою.

Таким чином, абзацом 2 пункту 9 мирової угоди сторонами встановлені строки пред`явлення мирової угоди для примусового виконання, які не відповідають вимогам ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», та наслідки неналежного виконання мирової угоди, які не передбачені законом.

Пунктом 1 ч. 5 ст. ст. 192 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди, зокрема якщо умови мирової угоди суперечать закону.

Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 192 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення з підстав, визначених статтею 191 цього Кодексу (ч. 3 ст. 330 Господарського процесуального кодексу України).

Отже оскільки абзацом 2 пункту 9 мирової угоди встановлені умови, які суперечать закону, то суд дійшов висновку про відмову у затвердженні мирової угоди від 31.12.2024 р. у наданій редакції.

Враховуючи вищезазначене, керуючись п. 1 ч. 5 ст. 192, ст. 330, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви В.о. начальника Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення у справі № 911/1978/23.

Ухвала набирає законної сили після її підписання відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає оскарженню.

Суддя О.О. Рябцева