ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. м. Рівне Справа № 918/1116/23(918/1070/24)

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В. В., перевіривши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Рівненський народний клуб "Верес" до ОСОБА_1

про стягнення 130 000,00 грн

у межах справи №918/1116/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма Базиспромбуд" про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Рівненський народний клуб "Верес"

Секретар судового засідання Хролець І.С.

Представники:

від позивача Ляшук М.В.

від відповідача не з`явився

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Рівненський народний клуб "Верес" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 144 350,61 грн., з яких основний борг 130 000,00 грн., 10 887,50 грн. - інфляційні втрати, 3 463,11 грн. - 3% річних.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору позики №19/06/2023/01 від 19.06.2023, а саме відповідач не виконав зобов`язання щодо повернення позичених коштів у сумі 130 000,00 грн. у строк до 31.12.2023. Посилаючись на ст.625 ЦК України позивач нарахував інфляційні втрати 10 887,50 грн. та 3% річних 3 463,11 грн.

29 січня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позов у справі №918/1070/24, у якому просить поновити відповідачу строк подання та прийняти відзив до розгляду, також просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, вважає позов необгрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

03 лютого 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позов підтримав у частині стягнення 130 000,00 грн. боргу за договором позики. Також виклав заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму інфляційних втрат 10 887,50 грн. та 3% річних 3 463,11 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 20.11.2023 відкрито провадження у справі №918/1116/23 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Рівненський народний клуб "Верес" (33028, м.Рівне, вул.Симона Петлюри, 35, ). Визнано вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма Базиспромбуд" (35312, Рівненська обл., Рівненський район, смт.Клевань, вул.Залізнична, 6; ) на суму 52265131,03 грн. заборгованості (четверта черга), 2 439 994,06 грн. неустойки (шоста черга). Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Рівненський народний клуб "Верес" (33028, м.Рівне, вул.Симона Петлюри, 35, ) витрати по сплаті судового збору за подання даної заяви у розмірі 26 840,00 грн. та витрати на авансування винагороди арбітражному керуючому кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма Базиспромбуд" (35312, Рівненська обл., Рівненський район, смт.Клевань, вул.Залізнична, 6; ) у розмірі 60 300,00 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном строком на 170 (сто сімдесят) календарних днів. Розпорядником майна Публічного акціонерного товариства "Рівненський народний клуб "Верес" призначено арбітражного керуючого Микитьона Віктора Васильовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 11 від 31.01.2013; 02094, м.Київ, а/с 18) за його згодою. З метою виявлення кредиторів, здійснено оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Рівненський народний клуб "Верес" на офіційному веб-порталі судової влади України.

22.11.2024 ПАТ "Рівненський народний клуб "Верес" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 144 350,61 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2024 дану позовну заяву передано на розгляд судді Романюк Ю. Г.

Ухвалою від 26.11.2024 (суддя Романюк Ю. Г.) матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Рівненський народний клуб "Верес" до ОСОБА_1 про стягнення 144 350,61 грн передано до Господарського суду Рівненської області, у провадженні якого перебуває справа №918/1116/23 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Рівненський народний клуб "Верес" для розгляду спору в межах цієї справи.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.12.2024 року дану заяву передано на розгляд судді Бережнюк В.В. (у провадженні якої перебуває справа №918/1116/23 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Рівненський народний клуб "Верес") та присвоєно номер №918/1116/23(918/1070/24).

Ухвалою від 07.01.2025 відкрито провадження у справі №918/1116/23(918/1070/24). Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на "04"лютого 2025 р. на 09:50 год.

22 січня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 подав заяву про вступ у справу.

29 січня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позов.

03 лютого 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

04 лютого 2025 року представник відповідача до суду не прибув. Судом вживалися заходи щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Поряд з тим, 31.01.2025 від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

04 лютого 2025 року представник позивача позов підтримав, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимоги. Просив стягнути з відповідача 130 000,00 грн. боргу.

Суд дослідив докази наявні у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, господарським судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

19 червня 2023 року між Публічним акціонерним товариством "Рівненський народний клуб "Верес" (далі - Позикодавець, Позивач) та ОСОБА_1 (далі- Позичальник, Відповідач) укладено Договір позики №19/06/2023/01 (далі - Договір) (а.с. 12).

Згідно з пунктом 1 Договору, Позикодавець передає Позичальникові грошові кошти у безготівковій формі в сумі 150 000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим Договором.

Відповідно до п. 2 Договору з моменту укладення цього договору грошові кошти у безготівковій формі в сумі 150 000,00 грн. будуть перераховані ОСОБА_1 в повному обсязі до 30.06.2023 року.

Відповідно до п. 3. Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві позику у сумі, що були передані йому Позикодавцем у строк до 31 грудня 2023 року шляхом перерахування коштів на безготівковий рахунок Позикодавця ПАТ "РНК "ВЕРЕС", , р/р НОМЕР_1 в ПАТ «МТБ БАНК» (м. Чорноморськ), МФО 328168, враховуючи комісію банку.

Так, на виконання умов Договору 21 червня 2023 року Позивач перерахував для Відповідача грошові кошти в сумі 100 000,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів №2091 від 21.06.2023 року (а.с. 17), та 26.06.2023 року грошові кошти в сумі 50 000,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів №2097 від 26.06.2023 року (а.с. 18).

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення наданих грошових коштів в порядку та на умовах, передбачених Договором позики здійснив частково.

Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №ПН785ZZ від 05.10.2023 року, Відповідач на виконання умов договору здійснив часткове повернення за Договором №19/06/2023/01 на загальну суму 19 900,00 грн (а.с. 19).

В подальшому Відповідачем допущено прострочення погашення заборгованості, яка підлягала сплаті у строк до 31 грудня 2023 року.

У зв`язку з чим, Позивач 04 січня 2024 року звернувся до Відповідача із претензією про повернення позики в сумі 130 000, 00 грн. № 04/01/2024-02 від 04.01.2024 року (а.с. 13).

Відповідь на претензію в матеріалах справи відсутня.

У зв`язку з вищенаведеними фактичними обставинами справи Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів та договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, а порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, не допускається. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексу України.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Згідно частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Судом встановлено, що 19.06.2023 року між ПАТ "Рівненський народний клуб "Верес" (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Договір позики №19/06/2023/01. Вказаний договір був підписаний відповідачем та позивачем.

На виконання зобов`язань за договором Позивачем було перераховано грошові кошти у загальному розмірі 150 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями кредитового переказу.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 та ч. 7 ст. 193 ГК України, зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначає позивач, відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №ПН785ZZ від 05.10.2023 року відповідач повернув грошові кошти в сумі 19 900,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за Договором позики №19/06/2023/01 від 19.06.2023 року становить 130 000,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 130 000,00 грн. заборгованості за договором позики.

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем, який в судове засідання повторно не з`явився, письмовий відзив на позов не подав, а тому вони підлягають до повного задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правилами статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Висновки суду.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Рівненський народний клуб "Верес" обґрунтовані та підлягають задоволенню щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в загальній сумі 130 000,00 грн. - основна заборгованість за договором позики.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Розмір сплаченого судового збору згідно заявленої позивачем ціни позову складає 3 028,00 грн.

Відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відтак, враховуючи ч. 9 ст. 129 ГПК України, позивачу належить до відшкодування за рахунок відповідача 3 028,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Рівненський народний клуб "Верес" (33013, м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 35, ) - заборгованість в сумі 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп. та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. - витрат по оплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 05 лютого 2025 року.

Суддя Бережнюк В.В.