РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025Справа № 910/15134/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний Альянс Монтажпроект" Вінницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Отп Лізинг" м. Києва

про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 4589212,31 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Григоряк М.С.

Представники:

від позивача: Романюк І.М.,

від відповідача: Сімонова Є.О.

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельний Альянс Монтажпроект" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним і відповідачем був укладений договір фінансового лізингу № 12351-SME-FL від 28 грудня 2021 р., згідно з яким відповідач (лізингодавець) зобов`язався набути у свою власність і передати йому (лізингоодержувачеві) в тимчасове володіння та користування автокран марки XCMG модель OY25KC загальною вартістю 5177328,80 грн. з урахуванням ПДВ, а він в свою чергу - прийняти та відповідно до графіку платежів сплачувати лізингові та інші платежі, визначені цим договором.

На виконання умов договору відповідач передав йому вищевказаний автомобіль, а ним було відшкодовано частину вартості предмета лізингу у розмірі 4205744,04 грн.

Листом № 100/03/24-ю від 27 березня 2024 р. відповідач на підставі . 4 ст. 17 Закону України "Про фінансовий лізинг", п. 14.1 договору (індивідуальна частина) розірвав договір фінансового лізингу.

9 квітня 2024 р. за заявою відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвим Г.О. було вчинено виконавчий напис (реєстровий № 288) про вилучення та повернення лізингодавцю указаного майна.

11 квітня 2024 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Леонтьєвим Г.О. у нього було вилучено майно за договором та передано відповідачу.

Вказував, що внаслідок розірвання договору у відповідача відсутній обов`язок щодо передання об`єкту лізингу у його власність, а у нього відсутній обов`язок щодо сплати вартості цього майна, тому сплачені платежі як відшкодування вартості майна підлягають на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України поверненню йому.

За таких обставин позивач на підставі ст. 693 ЦК України просив задовольнити позов, стягнути з відповідача на свою користь 4205744,04 грн. попередньої оплати, 297974,46 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 85493,81 грн. три проценти річних з простроченої суми, а також понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, оскільки положеннями ч. 7 ст. 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" у редакції чинній на час виникнення правовідносин врегульоване питання щодо сплачених лізингових платежів на момент розірвання договору фінансового лізингу. Згідно ч. 7 ст. 17 указаного Закону, лізингові платежі, сплачені лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу до дати односторонньої відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу або його розірвання, не підлягають поверненню лізингоодержувачу.

Також заявив про покладення на позивача 100000 грн. з попереднього розрахунку витрат по оплаті послуг адвоката.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Згідно ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, та які передбачають наявність хоча б однієї з ознак фінансового лізингу, встановлених цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Судом встановлено, що між сторонами по справі було укладено договір фінансового лізингу № 12351-SME-FL від 28 грудня 2021 р., згідно з яким відповідач (лізингодавець) зобов`язався набути у свою власність і передати позивачу (лізингоодержувачеві) в тимчасове володіння та користування автокран марки XCMG модель OY25KC загальною вартістю 5177328,80 грн. з урахуванням ПДВ, а позивач в свою чергу прийняти та відповідно до графіку платежів сплачувати лізингові та інші платежі, визначені цим договором.

Згідно п. 11. договору (індивідуальна частина) лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, а також вартість послуг за організацію фінансування, відповідно до загальних умов та Графіку, наведеному у розділі 3 індивідуальної частини договору.

Всі такі платежі виконуються в розмірі та у дату платежу, а також у спосіб та на умовах, вказаних для відповідного платежу у загальних умовах, Графіку, рахунках виставлених лізингодавцем та інших документах лізингу, в залежності від випадку, та з урахування змін, що можуть відбуватись відповідно до положень документів лізингу.

Термін лізингу становив 24 місяців (п. 6 договору).

Відповідно до п. 8 договору лізингу лізингодавець зобов`язаний передати лізингоодержувачу об`єкт лізингу протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання об`єкта лізингу лізингодавцем від продавця.

Вказані обставини підтверджуються наявною у справі копією вищезазначеного договору.

На виконання умов договору фінансового лізингу відповідач передав позивачу автокран марки XCMG модель OY25KC загальною вартістю 5177328,80 грн., що підтверджується поясненнями сторін.

Поясненнями позивача, наявними у матеріалах справи банківськими виписками по особовому рахунку позивача за період 10 січня 2022-31 липня 2024 років, 12 січня 2023 р., 3, 28 березня 2023 р., 28 квітня 2023 р., 31 травня 2023 р., 11 липня 2023 р., 5 жовтня 2023 р., 2, 3 листопада 2023 р., платіжною інструкцією № 17549 від 7 грудня 2023 р., 2 січня 2024 р. стверджується факт часткової оплати позивачем належних на підставі спірного договору лізингових платежів, у т.ч. належних в рахунок відшкодування вартості об`єкту лізингу загалом 4205744,04 грн.

Доказів належної сплати позивачем передбачених договором між сторонами лізингових платежів не надано.

Відповідно до умов п. 14.1. договору (Індивідуальна частина) у разі настання події невиконання зобов`язань, передбаченої підпунктом 9.1.1 статті 9 загальних умов лізингодавець має право реалізувати своє право відмови від договору, передбачене підпунктом 9.2.4 загальних умов, лише якщо невиконання (неналежне виконання) триває більше 60 (шістдесяти) днів. В цьому ж випадку, лізингодавець має право вимагати повернення об`єкта лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Листом № 100/03/24-ю від 27 березня 2024 р., у зв`язку з простроченням лізингоодержувачем сплати лізингових платежів, відповідач на підставі ч. 4 ст. 17 Закону України "Про фінансовий лізинг", п. 14.1 договору розірвав договір фінансового лізингу.

9 квітня 2024 р. за заявою відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвим Г.О. було вчинено виконавчий напис (реєстровий № 288) про вилучення та повернення лізингодавцю указаного майна.

11 квітня 2024 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Леонтьєвим Г.О. у позивача було вилучено майно за договором та передано відповідачу.

Ці обставини підтверджуються поясненнями сторін, постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 74699682 від 9 квітня 2024 р., актом вилучення та передачі майна від 11 квітня 2024 р.

Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані неповерненням йому сплачених за договором фінансового лізингу № 12351-SME-FL від 28 грудня 2021 р. платежів (попередньої оплати) у розмірі 4205744,04 грн. у зв`язку із розірванням цього договору та вилученням предмета лізингу.

Спірні відносини, що виникли між сторонами врегульовані гл. 58 ЦК України, Законом України "Про фінансовий лізинг" в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин (далі-Закон).

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 17 Закону після отримання лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса: 1) у разі якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів; 2) за наявності інших підстав, встановлених договором фінансового лізингу або законом.

Повернення предмета договору фінансового лізингу за виконавчим написом нотаріуса здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Вчинення виконавчого напису про витребування предмета договору фінансового лізингу здійснюється нотаріусом відповідно до вимог та в порядку, встановлених главою 14 Закону України "Про нотаріат".

Для цілей цієї статті сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається.

Відповідно до умов п. 7 ст. 17 Закону лізингові платежі, сплачені лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу до дати односторонньої відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу або його розірвання, не підлягають поверненню лізингоодержувачу, крім випадків, якщо одностороння відмова від договору фінансового лізингу або його розірвання здійснюються до моменту передачі об`єкта фінансового лізингу лізингоодержувачу.

Лізингодавець має право стягнути з лізингоодержувача заборгованість із сплати лізингових платежів на дату розірвання договору, неустойку (штраф, пеню), документально підтверджені витрати, у т.ч. на оплату ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства, у т.ч. витрати, понесені лізингодавцем у зв`язку із вчиненням виконавчого напису нотаріусом.

Враховуючи, що відповідач (лізингодавець) відмовився від договору після передачі позивачу (лізингоодержувачу) об`єкта фінансового лізингу, то лізингові платежі, сплачені лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу до дати односторонньої відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу або його розірвання, не підлягають поверненню лізингоодержувачу.

Доводи позивача з цього приводу є необґрунтованими, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, які регулюють відносини фінансового лізингу.

Враховуючи вищенаведене у позові відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України слід відмовити.

Питання відшкодування витрат відповідачу по оплаті правової допомоги адвоката підлягає вирішенню в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний Альянс Монтажпроект" Вінницької області відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 10 лютого 2025 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар