ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. ОдесаСправа № 916/1730/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Богацької Н.С.,

Колоколова С.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області

від 26 червня 2024 року (повний текст складено 01.07.2024)

у справі № 916/1730/24

за позовом: Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради

відповідача: Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

про: стягнення 59 109,53 грн., -

суддя суду першої інстанції: Щавинська Ю.М.

місце винесення рішення: 26.06.2024, м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади, від 22.12.2021 року № 801 у розмірі 59 826,49 грн.

02.05.2024 до місцевого суду від Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій останній просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 801 від 22.12.2021 оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади, у сумі 59 109,53 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради посилається на неналежне виконання Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) своїх зобов`язань за договором № 801 оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна від 22.12.2021 в частині повної та своєчасної оплати.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.06.2024 у справі №916/1730/24 (суддя Щавинська Ю.М.) позов задоволено частково. Стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради заборгованість у сумі 761 грн. 39 коп., судовий збір у сумі 31 грн 20 коп. В задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача різниці сум нарахованої орендної плати за січень-лютий 2022 та суми забезпечувального депозиту, яка становить 761,39 грн (7261,39 грн - 6 500 грн).

Щодо вимоги про стягнення заборгованості у сумі 51 848,14 грн з січня 2023 до 02.11.2023 місцевий господарський суд, здійснивши тлумачення змісту положень частини 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" №634 від 27.05.2022 у редакції, що була чинною під час існування спірних правовідносин, дійшов висновку, що законодавець розрізнив період звільнення орендарів від сплати орендної плати залежно від території розміщення майна. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що орендар мав право на звільнення від сплати орендної плати за спірний період без будь-яких окремих рішень орендодавця.

Разом з цим, місцевий господарський суд вказав, що пункт 1291 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2020 р. № 483, яким встановлено, що підставою для звільнення від сплати орендної плати за договорами оренди майна є наказ орендодавця, прийнятий на підставі звернення орендаря, крім випадків, коли у рішенні Кабінету Міністрів України або представницького органу місцевого самоврядування зазначається про те, що знижки або звільнення застосовуються без окремого рішення орендодавця, у даному випадку, враховуючи положення п.5 ч.1 Постанови №634 від 27.05.2022, не підлягає застосуванню.

Поміж іншого, суд першої інстанції звернув увагу, що акт повернення від 02.11.2023 не містить відомості стосовно наявності заборгованості у відповідача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у сумі 761,39 грн, яка є різницею сум нарахованої орендної плати за січень-лютий 2022 року (по 23.02.2022) та сплаченого забезпечувального депозиту.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 26.06.2024 року по справі №916/1730/24 за позовом Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення заборгованості у розмірі 59 109,53 грн. Постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Так, скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що орендар мав право на звільнення від сплати орендної плати за спірний період без будь-яких окремих рішень орендодавця постановлений із порушенням вимог норм процесуального права.

Разом з тим, скаржник зауважує, що у листі від 11.10.2023 року №811-20 позивач наголосив: сплатити заборгованість з орендної плати за договором оренди та задля здійснення взаєморозрахунків про необхідність звернення до Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради. Відтак, відповідач був проінформований та повідомлений про те, що має заборгованість перед позивачем.

Скаржник вказує, що суд першої інстанції неповним чином встановив обставини справи та не правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 18.07.2024, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Богацької Н.С., Колоколова С.І.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради було відкладене до надходження витребуваних цією ж ухвалою з Господарського суду Одеської області матеріалів зазначеної справи до суду апеляційної інстанції.

26.07.2024 матеріали справи №916/1730/24 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 апеляційну скаргу Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради залишено без руху; встановлено апелянту строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, шляхом надання до суду доказів реєстрації Електронного кабінету Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

06.09.2024 від скаржника до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додані докази реєстрації Електронного кабінету Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС .

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 26.06.2024 у справі №916/1730/24. Вирішено розглянути справу №916/1730/24 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

18.09.2024 від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Південно-західного апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач не погоджується з її доводами, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач вважає позовні вимоги такими, що не відповідають дійсності, є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду першої інстанції винесено у відповідності до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, при цьому судом правильно було застосовано норми матеріального та процесуального права

Апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Разом з цим Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

З огляду на зазначене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду апеляційної скарги, враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням в Україні воєнного стану постійні тривали повітряні тривоги, відключення електропостачання та інші чинники тощо; приймаючи до уваги навантаження суду, перебування членів апеляційної колегії у відпустках, принцип незмінності складу суду, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апеляційна скарга Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради розглядається поза межами строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, але, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2021 між Департаментом розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (Орендодавець/Балансоутримувач) та Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) (Орендар) був укладений договір № 801 оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади.

Об`єкт оренди нежилі приміщення першого та другого поверхів №1-21, загальною площею 496, 2 кв. м., за адресою м. Херсон, вул. Чорноморська, 22-А (п.4.1 Умов договору).

За положеннями п.9.1 договору орендна плата визначається відповідно до орендних ставок за використання об`єктів комунальної власності міської територіальної громади, затверджених рішенням міської ради від 28.12.2011 №499, зі змінами 3 228,03 грн базовий місяць оренди жовтень 2021 року, сплачується не пізніше 25 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п.11 договору сума забезпечувального депозиту становить дві місячні орендні плати, але в будь-якому разі у розмірі не меншому, ніж розмір мінімальної заробітної плати станом на перше число місяця, в якому укладається цей договір 6 500 грн без ПДВ.

Відповідно до п.12 договору строк дії договору з 01.01.2022 до 30.11.2025 включно.

Положеннями п.16 договору визначено, що 100% орендної плати сплачується до бюджету Херсонської міської територіальної громади.

Розділом II договору визначено незмінювані умови договору.

Відповідно до п.1.1 договору орендодавець/балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у п.6 Умов.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що орендар сплачує орендну плату до бюджету Херсонської міської територіальної громади та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у п.16 Умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця до 25 числа поточного місяця.

Згідно з п.3.4 договору орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків орендодавця. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату разом із податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати. Орендодавець надсилає Орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди Орендодавець передає Орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації Орендаря платником податку на додану вартість.

За положеннями п.3.11 договору припинення договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню та неустойку (за наявності).

Відповідно до п.4.2. договору протягом трьох робочих днів з моменту припинення цього договору орендодавець зобов`язаний оглянути майно і зафіксувати його поточний стан, а також стан розрахунків за цим договором і за договором про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю в акті повернення з оренди орендованого майна.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що з метою виконання зобов`язань орендаря за цим договором, а також за договором про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю до або в день підписання цього договору орендар сплачує на рахунок орендодавця забезпечувальний депозит в розмірі, визначеному у пункті 11 Умов.

Відповідно до п.4.6 договору орендодавець повертає забезпечувальний депозит орендарю протягом п`яти робочих днів після отримання від балансоутримувача примірника акту повернення з оренди орендованого майна, підписаного без зауважень балансоутримувача, або здійснює вирахування сум, визначених у пункті 4.8 цього договору, у разі наявності зауважень балансоутримувача або орендодавця.

Згідно з п.4.8 договору орендодавець не пізніше ніж протягом п`ятого робочого дня з моменту отримання від орендаря примірника акту повернення з оренди орендованого майна із зауваженнями орендодавця зараховує забезпечувальний депозит в рахунок невиконаних зобов`язань орендаря і перераховує забезпечувальний депозит на погашення зобов`язань орендаря.

Пунктом 12.6.6 договору передбачено, що договір припиняється за згодою сторін на підставі договору про припинення з дати підписання акту повернення майна з оренди.

Як свідчать матеріали справи, 02.11.2023 сторонами підписано акт повернення об`єкта комунальної власності міської територіальної громади від орендаря орендодавцю.

Зазначений акт підписано та скріплено печатками обох сторін.

У матеріалах справи наявний лист відповідача від 05.10.2023, у якому останній просив позивача розірвати договір з 12.10.2023 та зобов`язався товарно-матеріальні цінності вивезти до 31.12.2023, а також відповідь позивача, у якому останній просив визначитися з остаточною датою розірвання договорів оренди.

Претензією від 29.02.2024 позивач проінформував відповідача про наявність заборгованості за договором у сумі 59 826,49 грн, а також про те, що 16.11.2023 начальником Херсонської міської військової адміністрації видано розпорядження №682р про звільнення у 2023 році від сплати орендної плати за договорами оренди комунального майна міської територіальної громади. Даним розпорядженням визначено, що звільнення відбуватиметься на підставі заяв, поданих орендарями до 31.12.2023. Так, Департамент очікував надходження відповідних заяв, після чого у січні 2024 року було визначено тих, хто звільнений від сплати орендної плати за 2023 рік, а всім іншим було сформовано рахунки на оплату орендної плати.

Рахунок на оплату оренди нежилого приміщення з 01.01.2023 до 02.11.2023 направлений Південному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Одеса) 26.01.2024, проте, станом на день формування даної претензії заборгованість орендарем не сплачена.

В матеріалах справи наявний рахунок №50 від 25.01.2024 та акт виконаних робіт №50 на суму 51 848,14 грн без ПДВ із зазначенням заборгованості станом на 31.12.2023 7 978,35 грн. Всього 59 826,49 грн.

Листом від 12.04.2024 відповідач повідомив про відсутність заборгованості за період січень-лютий 2022, щодо заборгованості з 01.01.2023 до 02.11.2023 останнім зазначено, що остання нарахована безпідставно без урахування вимог постанови КМУ №634 від 27.05.2022.

Листом від 22.04.2024 позивач проінформував відповідача про здійснення перерахунку заборгованості за лютий 2022 року, втім, зазначив про відсутність прийнятого рішення про звільнення відповідача від орендної плати, а також від відповідача не надходило пропозицій щодо укладення додаткових угод на суму орендної плати у 2023 році.

Листом від 21.04.2023 відповідач звернувся до Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради щодо надання роз`яснень щодо порядку нарахування та оплати орендної плати у 2023 році.

Листом від 03.05.2023 Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради у відповідь на лист від 21.04.2023 повідомив, що згідно із пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" від 27.05.2022 №634 на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна. Проте, станом на 24.02.2022 за Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) існує заборгованість за договорами оренди, про яку Управління повідомлено листом від 03.04.2023 за №170-20.

В матеріалах справи наявний договір №801 від 25.03.2019, термін дії до 31.12.2021 включно (п.11.1 договору), додаткові договори до вказаного договору, висновок про вартість об`єкта оцінки та акт прийняття-передачі об`єкта комунальної власності від 12.01.2019

Розпорядженням начальника Херсонської міської військової адміністрації №682р від 16.11.2023 звільнено орендарів комунального майна Херсонської міської територіальної громади від сплати орендної плати у 2023 році. Звільнення від орендної плати надається на підставі звернення орендаря, що надійшли на офіційну електронну, поштову адресу орендодавця до 31.12.2023. Звільнення від орендної плати застосовується до договорів оренди, чинних станом на 24.02.2022, за наказом орендодавця, за умови відсутності заборгованості з орендної плати станом на 24.02.2022.

В матеріалах справи наявне платіжне доручення №219 від 25.01.2022 на суму 6 500 грн, призначення платежу: "забезпечувальний депозит за договором №801 від 22.12.2021".

Також, матеріали справи містять розрахунок орендної плати , з якого вбачається, що позивач нараховує відповідачу орендну плату за січень-лютий 2022 року та за січень-листопад 2023 року.

Разом з тим, позивач не нараховує відповідачу орендну плату за період березень-грудень 2022 року у зв`язку зі звільненням відповідача від сплати орендної плати відповідно до Постанови КМУ від 27.05.2022 №634.

У зв`язку з несплатою відповідачем зазначеної вище суми заборгованості, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 1,2 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 22.12.2021 між Департаментом розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (Орендодавець/Балансоутримувач) та Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) (Орендар) був укладений договір № 801 оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади.

Строк дії договору з 01.01.2022 до 30.11.2025 включно (п. 12 договору).

Відповідно до ст. 19, 20 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата встановлюється, як правило, у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Згідно з приписами частини п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України, частини третьої статті 285 Господарського кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором, а орендар зобов`язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що орендар сплачує орендну плату до бюджету Херсонської міської територіальної громади та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у п.16 (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця до 25 числа поточного місяця. 100% орендної плати сплачується до бюджету Херсонської міської територіальної громади (п. 16 договору).

Матеріали справи свідчать, що 02.11.2023 сторонами підписано акт повернення об`єкта комунальної власності міської територіальної громади від орендаря орендодавцю. Вказана обставина підтверджується сторонами у заявах по суті спору.

Разом з тим, п. 12.6.6 договору передбачено, що договір припиняється за згодою сторін на підставі договору про припинення з дати підписання акту повернення майна з оренди.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги позицію сторін щодо строку дії договору та факт повернення орендованого майна відповідно до акту повернення об`єкта комунальної власності, колегія суддів вважає правильним твердження місцевого господарського суду про те, що договір припинив свою дію 02.11.2023 на підставі п.12.6.6 договору.

Як вбачається з наданих позивачем документів, відповідач за період січень-лютий 2022 року (по 23.02.2022) не сплачував орендну плату за користування орендованим приміщенням, відтак, сума орендної плати за вказаний період становить 7 261,39 грн.

Поряд з тим, матеріали справи містять платіжне доручення №219 від 25.01.2022 на суму 6 500 грн, що свідчить про сплату відповідачем на рахунок позивача забезпечувального депозиту за договором.

Пунктом.4.8 договору встановлено, що орендодавець не пізніше ніж протягом п`ятого робочого дня з моменту отримання від балансоутримувача примірника акту повернення з оренди орендованого майна із зауваженнями (або за наявності зауважень орендодавця) зараховує забезпечувальний депозит в рахунок невиконаних зобов`язань орендаря і перераховує забезпечувальний депозит на погашення зобов`язань орендаря.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги про стягнення суми заборгованості у розмірі забезпечувального депозиту є безпідставними, оскільки орендодавець не позбавлений права самостійно зарахувати забезпечувальний депозит в рахунок невиконаних зобов`язань орендаря, а отже, на момент звернення до суду права позивача в частині вимог про стягнення 6 500 грн не порушені.

З огляду на викладені обставини, обґрунтованою вимогою щодо стягнення з відповідача орендної плати за січень-лютий 2022 є сума у розмірі 761,39 грн. (різниця між нарахованою орендною платою та сумою забезпечувального депозиту).

Стосовно позовних вимог в частині стягнення заборгованості у сумі 51 848,14 грн з січня 2023 до 02.11.2023, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про ведення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан, починаючи з 24.02.2022, який був продовжений та триває на даний час.

Пунктом 1 частини 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" №634 від 27.05.2022 у редакції, що була чинною під час існування спірних правовідносин, установлено, що

1) на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022 р., за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна:

фізичні особи та фізичні особи - підприємці, які були призвані або прийняті на військову службу після оголошення воєнного стану;

які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь) (далі - визначені території);

2) на період воєнного стану, але у будь-якому разі не довше ніж до 30 вересня 2022 р., за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розміщене:

на територіях Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Запорізької, Миколаївської областей і м. Києва (крім адміністративно-територіальних одиниць на визначених територіях);

у закладах культури і освіти, якщо об`єкт оренди було передано в оренду на погодинній основі;

3) на період воєнного стану, але у будь-якому разі не довше ніж до 30 травня 2022 р., за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розміщене на територіях Кіровоградської, Дніпропетровської, Житомирської, Одеської областей

Пунктом 5 ч.1 Постанови №634 від 27.05.2022 передбачено, що звільнення або перерахунок орендної плати відповідно до цього пункту здійснюється без окремого рішення орендодавця.

Відтак, законодавець розрізнив період звільнення орендарів від сплати орендної плати залежно від території розміщення майна.

Оскільки п.1 ч.1 Постанови не містить визначення "не довше", на противагу п.2 та п.3 ч.1 Постанови, а містить визначення "в будь-якому разі до 31 грудня 2022 р.", колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що орендарі державного і комунального майна, які використовують майно, розташоване на визначених територіях, зокрема в межах Херсонської області, звільняються від орендної плати на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування. При цьому, у випадку, якщо б припинення відповідного стану мало місце до 31.12.2022, період звільнення був би продовжений до 31.12.2022.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає, що орендар мав право на звільнення від сплати орендної плати за спірний період без будь-яких окремих рішень орендодавця.

Колегія суддів критично ставиться до тверджень скаржника про те, що відповідач повинен був звернутися до орендодавця із заявою про звільнення від сплати орендної плати за 2023 рік.

Відповідно до п.129 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2020 р. № 483 (чинний на момент виникнення правовідносин), для внесення змін до договору оренди орендар звертається до орендодавця із заявою, де зазначаються положення договору, які він пропонує змінити, та пояснення необхідності внесення таких змін.

Пунктом 129-1 Порядку передбачено, що якщо у зв`язку із змінами у соціально-економічному становищі в країні або в окремих її регіонах внаслідок економічної кризи, стихійного лиха, запровадження карантинних обмежень або інших подій, які можуть негативно вплинути на здатність орендарів продовжувати сплачувати орендну плату за укладеними договорами оренди, Кабінет Міністрів України або представницький орган місцевого самоврядування ухвалили рішення про надання орендних знижок, звільнень від сплати орендної плати за договорами оренди певного майна або за договорами оренди майна, яке використовується за певними цільовими призначеннями, визначеними у такому рішенні, то підставою для застосування таких звільнень або знижок є наказ орендодавця, прийнятий на підставі звернення орендаря, на якого вони поширюються, крім випадків, коли у рішенні Кабінету Міністрів України або представницького органу місцевого самоврядування зазначається про те, що знижки або звільнення застосовуються без окремого рішення орендодавця.

Таким чином, пункт 1291 Порядку, яким встановлено, що підставою для звільнення від сплати орендної плати за договорами оренди майна є наказ орендодавця, прийнятий на підставі звернення орендаря, крім випадків, коли у рішенні Кабінету Міністрів України або представницького органу місцевого самоврядування зазначається про те, що знижки або звільнення застосовуються без окремого рішення орендодавця, у даному випадку, враховуючи положення п.5 ч.1 Постанови №634 від 27.05.2022, не підлягає застосуванню.

Поряд з цим, судова колегі зауважує, що за умовами п.4.2 договору протягом трьох робочих днів з моменту припинення цього договору орендодавець зобов`язаний оглянути майно і зафіксувати його поточний стан, а також стан розрахунків за цим договором і за договором про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю в акті повернення з оренди орендованого майна.

Натомість, акт повернення від 02.11.2023, не містить відомостей щодо наявності заборгованості у відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006р. ).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення чинного законодавства і встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 26.06.2024 у справі №916/1730/24 задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 26.06.2024 у справі №916/1730/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Богацька Н.С.

Суддя Колоколов С.І.