ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 р. Справа № 917/777/20(917/2069/24)

Суддя Господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 36039, м. Полтава, вул. Чорновола, 22а, ідент. код 32017261

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабус", 08623, Київська область, Фастівський район, смт. Калинівка, вул. Проектна, буд. 1, ідент. код 39442899

про стягнення грошових коштів

в межах справи про банкрутство № 917/777/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Променергобуд Україна", вул. Данила Щербаківського, 58, м. Київ, ідент. код 34014304

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Чорновола, 22а, м. Полтава, 36039, ідент. код 32017261

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Полтавської області перебуває справа № 917/777/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2023 року справу № 917/777/20 розподілено судді Білоусову С.М.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року прийнято справу № 917/777/20 до свого провадження.

Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою № 01-10/217-1 від 21.11.2024 року (вх. № 2164/24 від 26.11.2024 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабус" про стягнення 462 207,60 грн. заборгованості за договором оренди окремого індивідуального визначеного майна № 82 від 01.06.2023 року.

Вказана позовна заява відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.11.2024 року приєднана судді Білоусову С.М. до справи.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона подана з додержанням вимог ст. ст. 162, 164, 172 ГПК України; підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження відсутні.

Згідно п. 2 статті 7 Кодексу України з питань банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи зазначене, суд ухвалою від 02.12.2024 року прийняв справу № 917/777/20(917/2069/24) до свого провадження та постановив здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рабус" не виконало умови визначені в Договорі оренди окремого індивідуально визначеного майна № 82 від 01.06.2023 року, а тому має заборгованість у розмірі 199 719,66 грн. основного боргу та 262 487,90 неустойки.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Пунктом 3 ухвали суду про відкриття провадження у даній справі було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

Відповідач був належним чином та завчасно повідомлений про покладені на нього обов`язки, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (вх. № 6285 від 25.12.2024 року).

Проте, відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, відзив на позовну заяву чи то будь-які інші заяви чи клопотання суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у ній докази, суд встановив наступне.

Між Дочірнім підприємством "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі - Орендодавець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рабус" (надалі - Орендар. Відповідач) 01.06.2023 року було укладено Договір оренди окремого індивідуально визначеного майна № 82 (надалі - Договір).

Пунктом 1.1. визначено предмет договору, а саме: Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування вимощення загальною площею забудови 10000 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Південна, 7, м. Пирятин Лубенського району Полтавської області та обліковується на балансі філії "Лубенська ДЕД" (у подальшому Балансоутримувач) ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку і становить станом на 08.05.2023 року 812 800,00 грн (без ПДВ).

Згідно пункту 2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору, згідно з Актом приймання-передачі вказаного майна за вартістю, визначеною незалежною оцінкою.

Актом приймання-передачі окремого індивідуально визначеного майна складеного 01.06.2023 року встановлено, що Орендодавець передав Орендарю в строкове платне користування вимощення загальною площею забудови 10000 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Південна, 7, м. Пирятин Лубенського району Полтавської області.

Пунктом 2.3 Договору встановлено, що у разі припинення цього Договору, майно повертається Орендарем Орендодавцю за Актом приймання-передачі в день закінчення дії Договору. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами Акта приймання-передачі.

Відповідно до пункту 2.4 Договору обов`язок зі складання Акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні Договору.

Пунктом 3.1., 3.2. Договору встановлено, що орендна плата визначена на підставі звіту про незалежну оцінку із застосуванням річної орендної ставки, що погоджено обома сторонами, в розмірі 30,0 %, і становить за базовий місяць розрахунку (травень 2023р.) 20320,00 грн. (без урахуванням індексу інфляції за травень місяць та без ПДВ). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточній місяць, відповідно до наданих Балансоутримувачем рахунків.

Відповідно до п. 3.2 Договору Орендна плата перераховується Орендарем на розрахунковий рахунок Балансоутримувача в розмірі 100 % щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, відповідно до наданих Балансоутримувачем рахунків.

Пунктом 3.6. Договору встановлено, у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції.

Згідно п. 4.2. Орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі вносити на розрахунковий рахунок Балансоутримувача орендну плату, суму податку на додану вартість, суму відшкодування плати за комунальні та інші послуги (якщо такі надаються), плату за послуги, які надає Балансоутримувач (якщо такі надаються) та компенсацію податку на землю шляхом щомісячних перерахувань до 10 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до наданих Балансоутримувачем рахунків та надавати Орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати.

Позивач взяті на себе обов`язки виконав у повному обсязі, що підтверджується Актами завдання-приймання робіт на загальну суму 199 719,66 грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свої прав з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Рабус" 199 719,66 грн основного боргу та 262 487,92 грн неустойки.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (ч. 1 ст. 286 ГК України).

Частинами 1 та 4 ст. 285 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Пунктом 3.1., 3.2. Договору встановлено, що орендна плата визначена на підставі звіту про незалежну оцінку із застосуванням річної орендної ставки, що погоджено обома сторонами, в розмірі 30,0 %, і становить за базовий місяць розрахунку (травень 2023 р.) 20 320,00 грн. (без урахуванням індексу інфляції за травень місяць та без ПДВ). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточній місяць, відповідно до наданих Балансоутримувачем рахунків.

Відповідно до п. 3.2 Договору Орендна плата перераховується Орендарем на розрахунковий рахунок Балансоутримувача в розмірі 100 % щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, відповідно до наданих Балансоутримувачем рахунків.

Згідно п. 4.2. Орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі вносити на розрахунковий рахунок Балансоутримувача орендну плату, суму податку на додану вартість, суму відшкодування плати за комунальні та інші послуги (якщо такі надаються), плату за послуги, які надає Балансоутримувач (якщо такі надаються) та компенсацію податку на землю шляхом щомісячних перерахувань до 10 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до наданих Балансоутримувачем рахунків та надавати Орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати.

Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв в оренду вимощення, що підтверджуються наступними Актами здавання-приймання робіт (найменування робіт - за користування частиною майданчика для зберігання матеріалів):

- № 8201925від 31.10.2023 р. на суму 24 550,10 грн;

- № 8201973 від 30.11.2023 р. на суму 24 672,86 грн;

- № 8202025 від 31.12.2023 р. на суму 24 845,57 грн;

- № 8202061 від 31.01.2024 р. на суму 24 944,95 грн;

- № 8202088 від 29.02.2024 р. на суму 25 019,78 грн;

- № 8202110 від 31.03.2024 р. на суму 25 144,88 грн;

- № 8202152 від 30.04.2024 р. на суму 25 195,18 грн;

- № 8202158 від 31.05.2024 р. на суму 25 346,34 грн.

Згідно з пунктом 10.1. Договору він укладений строком на 1 рік, який діє з моменту його підписання обома сторонами до 01.06.2024 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком", порушуючи умови Договору, свої обов`язки щодо оплати за строкове платне користування майном не виконало. Відповідно до п. 2.4. Договору обов`язок зі складання Акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні Договору.

Відповідач не склав Акт приймання-передачі майна, не надав його Орендодавцеві, та не повернув майно позивачу, а досі займає зазначену територію.

11 жовтня 2024 року ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги країни", звернувся до ТОВ "Рабус" із вимогою № 01-10/195-4 щодо виконання зобов`язання з прийняття робіт згідно договору, підписання актів здавання-приймання робіт та оплати грошових коштів у сумі 277 417,77 грн згідно актів здавання-приймання робіт. Підтвердженням направлення зазначеної вимоги Відповідачу є накладна № 416 від 14.10.2024 року. Однак, відповідач вимоги ДП "Полтавський облавтодор" проігнорував.

24 жовтня 2024 року позивач повторно звернувся до відповідача з претензією № 01-10/203-1 щодо виконання зобов`язання згідно Договору та оплати грошових коштів в сумі 277 417,77 грн. Підтвердженням направлення зазначеної претензії Відповідачу є накладна № 381 від 24.10.2024 року. Вказана претензія також залишена відповідачем без реагування.

Відповідно до вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Станом на дату розгляду справи відповідач не надав суду належних та допустимих доказів повного та належного виконання зобов`язання за договором оренди.

За викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 199 719,66 грн. боргу за оренду.

Пунктом 8.1. Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За порушення строків оплати оренди, позивач просить суд стягнути з відповідача 262 487,92 грн.

Згідно статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Неустойка, згідно із ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, розглядається як законна неустойка і застосовується незалежно від погодження сторонами цієї форми відповідальності в договорі найму (оренди). Відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 19 квітня 2021 року у справі № 910/11131/19.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення неустойки в розмірі 262 487,92 грн.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що на відповідача слід покласти судовий збір у розмірі 6 933,11 грн.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабус" (08623, Київська область, Фастівський район, смт. Калинівка, вул. Проектна, буд. 1, ідент. код 39442899) на користь Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (36039, м. Полтава, вул. В.Чорновола, 22А, ідент. код 32017261) 199 719,66 грн. основного боргу, 262 487,92 грн. неустойки та витрати по сплаті судового збору в сумі 6 933,11 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено та підписано 10.02.2025 року.

Суддя Білоусов С. М.