ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м.Черкаси Справа № 925/1577/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду розглянув справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра", Черкаська область, Звенигородський район, с.Нечаєве, вул.Центральна,77

до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, Черкаська область, Звенигородський район, м.Шпола, вул.Лозуватська,59

про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 539001,60 грн,

без участі представників сторін.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Іскра" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади із вимогами про стягнення заборгованості за фактично спожиту у період з 01.01.2024 до 27.03.2024 теплову енергію в сумі 539001,60 грн, а також про відшкодування судових витрат.

Судом 25.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено проведення судового засідання на 04.02.2025.

До дня судового засідання відповідачем подано відзив на позов вх.суду №591/25 від 14.01.2025. Відповідач визнав позовні вимоги повністю.

Від представників сторін надійшли заяви про проведення судового засідання без участі представників сторін.

За результатами судового розгляду прийнято рішення, вступна та резолютивна частина якого приєднана до матеріалів справи без їх проголошення відповідно до приписів ст.ст.233, 240 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

21.03.2023 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Іскра" (позивач, стягувач, кредитор, учасник) та Шполянською міською радою (відповідач, споживач, боржник, замовник) був укладений договір про закупівлю (теплової енергії) №342 на опалення Водянського ліцею Шполянської міської ради ОТГ по вул.Шкільна, 20а, с.Водяне Звенигородського району, що не заперечується сторонами.

Строк дії договору визначений сторонами з 01.01.2023 по 31.12.2023. Додаткові угоди не укладались, строк дії договору не змінювався.

21.12.2023 на адресу споживача послуги (Шполянської міської ради) позивачем направлено листа про укладання нового договору теплопостачання. Позивач не припиняв надавати послугу теплопостачання закладу освіти Водянському ліцею. Припинення теплопостачання неприпустиме в зимовий період, що призведе до зупинення навчального процесу та пошкодження комунікацій опалення.

Фактичні відносини постачання та споживання теплової енергії між позивачем та відповідачем продовжені на 2024 рік. В період з 01.01.2024 по 27.03.2024 позивачем безперебійно надавались послуги постачання теплової енергії на об`єкт відповідача Водянський ліцей Шполянської міської ради ОТГ по вул.Шкільна, 20а, с.Водяне Звенигородського району в обсязі 134 Гкал на суму 539001,60 грн (з ПДВ).

Відмови у отримання послуги, претензії по якості послуг, заяви про припинення постачання теплової енергії від відповідача постачальнику послуги - не надходили.

В розрахунках застосовується тариф на оплату, затверджений рішенням виконкому Шполянської міської ради від 13.03.2024 №188 на 2024 рік 4022,41 грн (з ПДВ) за 1 Гкал тепла (а.с.14-15).

Договір між сторонами на постачання теплової енергії в 2024 році не укладено.

Акт №99 про надання послуг опалення в спірному періоді підписано 05.09.2024 (а.с.11).

Виставлений рахунок на оплату №18 від 05.09.2024 на суму 539001,60 грн (а.с.12) не оплачений.

Позивач звертався до відповідача письмово з проханням погасити заборгованість, однак задоволення не отримав. Ухилення відповідача від сплати (погашення) боргу за отриману та спожиту енергію стали причиною звернення позивача в господарський суд за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу по енергоносіях.

Відповідач вимоги визнав, заборгованість підтвердив у відзиві на позов вх.суду №591/25 від 14.01.2025, та в акті звірки заборгованості за період січня-травня 2024 року (а.с.7).

Інших доказів не подано.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд відзначає, що у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується "процесуальна" справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) "Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece" від 06.07.2010 №54111/07).

Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання об`єкту та відшкодування судових витрат.

Позивач є самостійною юридичною особою, суб`єктом господарської діяльності, зареєстрований в установленому порядку з внесенням реєстраційних даних в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ЄДРПОУ) з присвоєнням ідентифікаційного коду та визначенням видів господарської діяльності.

Відповідач є органом місцевого самоврядування та суб`єктом господарської діяльності на ринку послуг України, з присвоєнням ідентифікаційного номеру та внесенням реєстраційних даних до ЄДРПОУ. Відповідач є власником спірної нерухомості Водянського ліцею Шполянської міської ради ОТГ по вул.Шкільна, 20а, с.Водяне Звенигородського району (а.с.13). Відповідач має право на використання всього власного майна у забезпеченні діяльності громади.

Відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України (положення якої кореспондуються з положеннями ст.20 Господарського кодексу України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач заперечив отримання повної оплати наданих послуг з теплопостачання об`єкту відповідача протягом 01.01.2024-27.03.2024 Водянського ліцею Шполянської міської ради ОТГ по вул.Шкільна, 20а, с.Водяне Звенигородського району.

Обґрунтування позивачем позовних вимог:

Взаємовідносини сторін ґрунтуються на продовжених договірних відносинах на умовах договору про закупівлю №342 (послуг з постачання теплової енергії) від 21.03.2023;

приписах ст.13 Конституції України власність зобов`язує;

положеннях глави 54 Цивільного кодексу України "Купівлі-продаж";

положеннях глави 63 Цивільного кодексу України "Послуги. Загальні положення";

положеннях Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та обов`язковість укладання договорів на надання комунальних послуг на підставі Закону;

положеннях Закону України "Про теплопостачання";

положеннях Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку";

положеннях Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання";

положеннях Постанови КМУ від 21.08.2019 №808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг";

положеннях Постанови КМУ від 21.08.2019 №830 "Про затвердження правил надання послуг з постачання теплової енергії";

положеннях Постанови КМУ від 10.11.2021 №1209 "Деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову енергію, послуги постачання теплової енергії та постачання гарячої води у зв`язку із зміною ціни природного газу";

положеннях наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 "Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг"

Застосування судом норм права до спірних відносин:

Позивач обґрунтовує свій позов на вимогах Закону про оплату споживачем отриманих та спожитих послуг теплопостачання (енергопостачання), незалежно від укладання окремого письмового договору з виконавцем послуг. Взаємовідносини сторін ґрунтуються на вимогах Закону, тобто сторони перебувають у абсолютних правовідносинах, які охоплюються положеннями змішаного договору постачання енергоносіїв замкнутими енергосистемами приписи гл.54 Цивільного кодексу України та положеннями надання та споживання послуг приписи гл.63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідача не спростував у належний спосіб подані позивачем документи про наявність заборгованості.

В даному спорі суд застосовує принцип вірогідності доказів та вважає, що подані позивачем докази не спростовані відповідачем, не заперечені ним у належний спосіб, а тому є більш вірогідними для доведення заборгованості відповідача перед позивачем за надані та спожиті послуги теплопостачання Водянського ліцею Шполянської міської ради ОТГ по вул.Шкільна, 20а, с.Водяне Звенигородського району.

Суд зазначає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України. Суд враховує право позивача на самозахист свого порушеного права від необмеженого кола осіб.

Обґрунтування належності способу захисту у спірних правовідносинах

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Водночас під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Суд при прийнятті рішення також враховує та розділяє правові висновки, викладені в Постанові КЦС ВС від 21.08.2024 №462/7300/20 (61-3945св24): виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності, розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: "PLACUIT IN OMNIBUS REBUS PRAECIPUUM ESSE IUSTITIAE AEQUITATISQUE QUAM STRICTI IURIUS RATIONEM" яка означає "у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляд кожної конкретної справи.

Суд враховує правові висновки постанови КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21 (61-8693св), що цивільна справа має бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів а також правдивості твердження заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст.9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

На підставі аналізу документів, застосування допустимості та вірогідності зібраних доказів у справі, визнання позовних вимог відповідачем суд дійшов висновку про повне задоволення вимог позивача з мотивів їх обґрунтованості, підставності та доведеності порушеного права, оскільки подані докази позивача заслуговують на довіру та не спростовані відповідачем. Позовні вимоги підлягають до задоволення. Належить стягнути з відповідача на користь позивача 539001,60 грн заборгованості за теплопостачання Водянського ліцею Шполянської міської ради ОТГ по вул.Шкільна, 20а, с.Водяне Звенигородського району, що є предметом спору.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України суд має здійснити розподіл понесених сторонами судових витрат. З огляду на визнання позову відповідачем та задоволення позову понесені витрати покладаються на відповідача в розмірі 50% (4042,52 грн). Решту 50% судового збору (4042,51 грн), сплаченого за платіжною інструкцією №1032 від 18.12.2024 - належить повернути позивачеві з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.129, 130, 185, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, Черкаська область, Звенигородський район, м.Шпола, вул.Лозуватська,59, , номер рахунку в банку невідомий

на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра", Черкаська область, Звенигородський район, с.Нечаєве, вул.Центральна,77, , номер рахунку в банку невідомий

539001,60 грн заборгованості, 4042,52 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. Повернути позивачеві з Державного бюджету України 50% судового збору (4042,51 грн), сплаченого за платіжною інструкцією №1032 від 18.12.2024.

Оригінал платіжної інструкції залишити в справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 05.02.2025.

Суддя Г.М.Скиба