ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"11" лютого 2025 р. м. Київ Справа № 911/537/25

Господарський суд Київської області у складі судді Конюх Ольги Василівни, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» (08131, Київська обл., Бучанський район, провулок Чорновола, буд. 3, ідентифікаційний код 37018799) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро НК» (08601, Київська обл., м. Васильків, вул. Соборна, буд. 72, офіс 1-64, ідентифікаційний код 40154535) заборгованості в сумі 62 233,50 грн.,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» до Господарського суду Київської області надійшла заява про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро НК» заборгованості в загальному розмірі 62 233,50 грн. помилково сплачених коштів.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд встановив таке.

Подаючи заяву про видачу судового наказу, заявник твердить, що відповідно до договору поставки №RM003 від 16.09.2019 отримав товар від ТОВ «Агро НК» за видатковою накладною №12 від 21.05.2020 вартістю 83 538,00 грн.

Заявник твердить, що помилково сплатив за товар 145 771,50 грн., тобто у розмірі більшому, ніж вартість отриманого товару за видатковою накладною.

Відповідно до п.3-4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 13.5 Договору передбачено, що всі додатки та доповнення, які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками, є невід`ємною частиною цього договору та мають таку ж юридичну силу, а саме додаток 1- товари, додаток 2 ціни, додаток 3 загальні положення та умови поставки компанії Нутреко.

Суд зазначає, матеріали заяви про видачу судового наказу не містять додатку 1 (товари) та додатку 2 (ціни), які є невід`ємною частиною спірного Договору.

Окрім того, матеріали заяви не містять рахунку, на підставі якого була здійснена переплата, зокрема рахунку №16 від 19.05.2020, який зазначений у видатковій накладній №12 від 21.05.2020 та у призначенні платежу платіжних інструкцій, за якими були сплачені кошти. При цьому видаткова накладна взагалі не містить посилання на договір поставки №RM003 від 16.09.2019 як на підставу поставки. Відтак, враховуючи, що орієнтовна загальна ціна договору сторонами була визначена до десяти мільйонів гривень на рік (пункт 4.2), за відсутності усіх первинних та супроводжуючих документів суд позбавлений можливості встановити дійсну наявність переплати за спірним договором, що свідчить про те, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, що є підставою для відмови у видачі судового наказу відповідно до пункту 8 частини 1 ст. 152 ГПК України.

Крім того, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заявлена вимога про стягнення 62 233,50 грн. взагалі не відповідає вимогам ст. 148 ГПК України, позаяк не є вимогою про стягнення заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі, щодо якої відсутній спір, а є вимогою про повернення переплати, при цьому умови та строки такого повернення договором не регламентуються. Факт наявності переплати, а також наявності обов`язку, умов та строків її повернення не можуть встановлюватись у порядку наказного провадження, а мають бути розглянуті та встановлені у порядку позовного провадження за участю обох сторін.

Вказане є підставою для постановлення ухвали про відмову у видачі судового наказу на підставі п.3 ч.1 ст.152 ГПК України, відповідно до якого суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Однак відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Тож заявник не може повторно звернутись до суду із тими самими вимогами із заявою про видачу судового нпказу, а має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (частина 2 статті 153 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 12, 150, пунктом 3 частини 1 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро НК» заборгованості в розмірі 62 233,50 грн.

Ухвала підписана 11.02.2024, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (частина 2 ст. 235 ГПК України) та відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку в строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх