ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3711/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської НМ., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м.Одеса-Грицак К.В., на підставі ордеру;

від ОСОБА_1 м.Одеса, ОСОБА_2 м.Одеса-Фомічов І.О., на підставі ордеру.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м.Одеса

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024, м. Одеса про відмову у задоволенні клопотання у поновленні процесуального строку для залучення доказів, суддя Д`яченко Т.Г.

у справі № 916/3711/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м.Одеса

до відповідачів: ОСОБА_1 м.Одеса, ОСОБА_2 м.Одеса

про стягнення 81 565 грн. 20 коп.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м.Одеса звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , м. Одеса та ОСОБА_2 , м. Одеса про стягнення збитків за договором підряду про надання послуг (робіт) від 01.04.2021 року та договором підряду №24/05/2021 від 24.05.2021 року у зальному розмірі 81 565 грн.20 коп., а також просив продовжити строк на подання висновку за результатами проведення будівельно-технічної експертизи.

18.11.2024 року до суду першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» надано клопотання про поновлення строку на подання доказів, відповідно до якого позивач просив суд поновити процесуальний строк на подання доказів, а саме, висновку експерта №21-4720/4721 від 30.09.2022 року за результатом виконання будівельно-технічної експертизи; долучити до матеріалів справи засвідчену копію висновку експерта №21-4720/4721 від 30.09.2022 року за результатом виконання будівельно-технічної експертизи; поновити процесуальний строк на подання доказів, а саме, висновку експерта №24-5745 від 15.11.2024 року за результатом виконання додаткової будівельно-технічної експертизи; долучити до матеріалів справи засвідчену копію висновку експерта №24-5745 від 15.11.2024 року за результатом виконання додаткової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 у справі №916/3711/24 (суддя Д`яченко Т.Г.) клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» від 18.11.2024 року вх. № ГСОО 41448/24 залишено без задоволення; відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» у поновленні процесуального строку для залучення доказів, доданих до клопотання від 18.11.2024 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотанні у поновленні процесуального строку для залучення доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наразі не вбачає підстав для поновлення процесуального строку на подання до суду доказу та залучення його до матеріалів справи - висновку експерта №21-4720/4721 від 30.09.2022 року за результатом виконання будівельно-технічної експертизи, оскільки такий доказ існував на момент подання позовної заяви до суду, а позовну заяву позивачем подано до суду 23.08.2024 року.

Щодо висновку експерта №24-5745 від 15.11.2024 року за результатом виконання додаткової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції зазначив, що відсутні підстави для поновлення процесуального строку на подання такого доказу, оскільки проведення даного експертного дослідження, як свідчать матеріали справи, відбулось на підставі заяви позивача від 16.10.2024 року та такий доказ був відсутній на момент подання позовної заяви до суду, тоді як при поданні позовної заяви до суду позивачем зазначалось щодо неможливості подання до суду інших доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м. Одеса з ухвалою суду не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 року про відмову у поновленні процесуального строку для залучення доказів, доданих до клопотання від 18.11.2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання позивача про поновлення строку на подання доказів, а саме, висновків експерта №21-4720/4721 від 30.09.2022 року за результатом виконання будівельно-технічної експертизи; №24-5745 від 15.11.2024 року.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник вказує, що, незважаючи на те, що було призначено додаткову експертизу, виконувалася не додаткова експертиза, а додаткове дослідження до експертизи, про що стало відомо після відкриття провадження під час узгодження доступу до об`єкту експертизи, у зв`язку із чим позивач змушений був відкликати заяву про проведення додаткової експертизи та знову повторно призначити додаткову експертизу.

16.11.2024 р. було отримано висновок експерта № 24-5745 від 15.11.2024 року за результатами додаткової-будівельно технічної експертизи.

Отже, скаржник вказує, що на момент подання позовної заяви існував первинний висновок експертизи та вже була призначена додаткова експертиза, вимогою проведення якої є надання всіх попередніх висновків. Тобто, у розпорядженні позивача не було висновку первинної експертизи. Однак, у зв`язку із тим, що фактично проводилося додаткове дослідження до первинної експертизи, позивач відкликав дану заяву про проведення додаткової експертизи та повторно подав заяву про проведення додаткової експертизи.

Тобто, за твердженням скаржника, додаткова експертиза була призначена та проведена вже після відкриття провадження у зв`язку із помилкою, яка була допущена не стороною позивача.

Отже, скаржник зазначає, що суд першої інстанції відмовив у поновленні строку на подання додаткового висновку, обґрунтовуючи своє рішення тим, що вказаний доказ є новим та про нього не було зазначено у позовній заяві. Однак, суд не дослідив та не обґрунтував мотиви відхилення доводів та доказів позивача щодо неможливості подання такого доказу у встановлений строк та обставини.

Відтак, на думку позивача, відмова у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання доказів за умови, що про такі докази позивач повідомляв у позовній заяві та обґрунтував неможливість їх долучення разом із позовною заявою із незалежних від позивача причин, не тільки порушує вимоги Господарського процесуального кодексу України, але також є проявом надмірного формалізму, внаслідок чого позивач фактично позбавлений доступу до правосуддя, оскільки розгляд справи за умови відсутності доказів, щодо яких позивач просив поновити строк, є безперспективним, тобто ставить позивача у заздалегідь нерівні умови із відповідачем.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м.Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 року про відмову у задоволенні клопотання у поновленні процесуального строку для залучення доказів №916/3711/24, справу призначено до розгляду.

Між тим, з огляду на те, що суддя зі складу колегії суддів, який не є суддею-доповідачем, Колоколов С.І., є тимчасово непрацездатним, за розпорядженням в.о. керівника апарату суду №2 від 27.01.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3711/24.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 року прийнято справу 916/3711/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м.Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.14.2024 року до свого провадження у новому складі: головуючий суддя Діброва Г.І., судді: Принцевська Н.М.,Савицький Я.Ф., справу відкладено на 10.02.2025 року.

27 січня 2025 року до Південно-західного апеляційного господарського суду підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 м.Одеса, ОСОБА_2 м.Одеса надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідачі просили суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м. Одеса залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 року у справі № 916/3711/24 залишити без змін. Судовою колегією відзив було долучено до матеріалів справи.

Зокрема, за доводами відзиву, відповідачі, посилаючись на обставини справи, наголосили, що заперечують у поновленні строку на подання висновку експерта № 21-4720/4721 від 30.09.2022 року, оскільки такий доказ існував станом на дату подання позовної заяви, та позивачем не надано достатніх обґрунтувань неможливості його надання в передбачений законодавством строк. В позовній заяві позивач не зазначив мотиви, за яких він не мав можливості надати такий доказ до суду, та не просив продовжити строк на його подання.

Відповідачі зазначають, що в позовній заяві позивач вказує, що разом з позовом він не має можливості подати висновок будівельно-технічної експертизи, яка проводиться на підставі заяви позивача. На підтвердження цього факту позивачем додано перший аркуш заяви з відміткою ОНДІСЕ від 17.08.2021 року. Отже, в позовній заяві позивач зазначає тільки про єдиний доказ, що не може бути поданий з позовною заявою - саме висновок експерта, який складається на підставі заяви від 17.08.2021 року. При цьому, на час звернення до суду з позовною заявою зазначений висновок експерта вже був виготовлений. Про проведення додаткової експертизи в позовній заяві нічого не зазначено. Повного тексту заяви представника позивача до ОНДІСЕ від 17.08.2022 року матеріали справи не містять, разом як і заяви від 07.12.2023 року, з якою начебто був переданий оригінал висновку від 30.09.2022 року.

Тобто, твердження позивача про відсутність в нього оригіналу або копії висновку будівельно-технічної експертизи від 30.09.2022 року не підтверджуються жодним доказом по справі, а також, про такі обставини не зазначено у позовній заяві.

Щодо поновлення строку на подання додаткового висновку експерта № 24- 5745 від 15.11.2024 року, відповідачі також заперечують у зв`язку з тим, що в клопотанні про поновлення строку на подання доказів від 18.11.2024 року позивач посилається на заяву про проведення додаткової будівельно-технічної експертизи від 07.12.2023 року, та зазначає, що така заява була залишена без розгляду у зв`язку з тим, що експертом проводилося дослідження, а не експертиза. З документів, які надані позивачем до свого клопотання, не вбачається проведення експертом дослідження, а не експертизи на підставі заяви позивачки від 07.12.2023 року. Натомість, всі докази свідчать про проведення саме експертизи. При цьому, самої заяви від 07.12.2023 року матеріали справи також не містять.

Також відповідачі наголошує, що в листі ОНДІСЕ від 08.12.2023 № 23-6284 про направлення рахунку та договору також іде мова про проведення будівельно-технічної експертизи, а не дослідження. Зазначений документ підтверджує, що ще до звернення до суду з позовною заявою позивач звернувся до експертної установи з заявою про проведення додаткової експертизи. При цьому, у позовній заяві не зазначено про те, що вже проведена основна експертиза, а також проводиться додаткова судова експертиза. Є тільки згадування, що остаточна судова експертиза за заявою від 17.08.2021 року ще не проведена, хоча висновок за нею був складений 30.09.2022 року.

В свою чергу, в супровідному листі ОНДІСЕ від 15.11.2024 про направлення додаткового висновку експерта № 24-5745 від 15.11.2024 року взагалі зазначено про те, що ця експертиза проведена на підставі заяви від 16.10.2024 року. Тобто, заяви, яка подана позивачем до експертної установи через два місяці після звернення до суду з позовною заявою та відкриття провадження по справі.

Отже, відповідачі наголошує, що експертиза, про яку зазначає позивач в позовній заяві та повідомляє суд про подання доказу з пропуском строку, фактично була проведена 30.09.2022 року. При цьому, позивач просить суд долучити доказ, про неможливість подання якого не повідомляв суд. Інший доказ (висновок додаткової експертизи № 24-5745 від 15.11.2024) виник вже після подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, відповідачі вважають, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для поновлення позивачу строку на подання доказів, які зазначенні в клопотанні від 16.11.2024 року., а причини не подання таких доказів не є поважними.

В судовому засіданні представник позивача просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати з мотивів, викладених письмово в апеляційній скарзі.

Представник відповідачів просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, ухвалу суду без змін з мотивів, викладених письмово у відзиві.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м.Одеса не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 року про відмову у задоволенні клопотання Товариству з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус», м. Одеса у поновленні процесуального строку для залучення доказів у справі №916/3711/24 є правомірною та такою, що не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м.Одеса звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , м. Одеса та ОСОБА_2 , м. Одеса про стягнення збитків за договором підряду про надання послуг(робіт) від 01.04.2021 року та договором підряду №24/05/2021 від 24.05.2021 року у зальному розмірі 81 565 грн.20 коп., а також просив продовжити строк на подання висновку за результатами проведення будівельно-технічної експертизи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачами умов вищезазначених договорів. А саме, позивачем зазначено, що наразі позивач поніс збитки у розмірі витрат на оплату роботи щодо ремонту фасаду та на оплату матеріалів, які були використані для ремонту фасаду.

Позивач стверджує, що між сторонами було укладено договір підряду, за яким виконавець прийняв на себе зобов`язання щодо якісного виконання робіт (ремонтних, в тому числі, і щодо фасаду). Проте, роботи були виконані неякісно, оскільки після їх виконання на фасаді будівлі (ремонт якого охоплювався договором) виникли тріщини. Тобто, роботи, на думку позивача, були виконані із порушенням договору та законодавства (будівельних норм).

Так, позивач вказує, що внаслідок порушення зобов`язання у кредитора виникає право на відшкодування збитків, тобто витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Витрати, які позивач зробив, полягають у витратах на оплату роботи щодо ремонту фасаду та оплати матеріалів, які були використані для ремонту фасаду. Із кошторису за договором, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» та Фізичною особою-підприємцем Ріхтік Д.О., вбачається, що у ньому визначено не тільки роботи щодо фасаду, а використаний матеріал вказаний загалом. Позивач зазначає, що остаточно визначити вартість використаного матеріалу можливо буде після отримання висновку експерта.

18.11.2024 року до суду першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» надано клопотання про поновлення строку на подання доказів, відповідно до якого позивач просив суд поновити процесуальний строк на подання доказів, а саме, висновку експерта №21-4720/4721 від 30.09.2022 року за результатом виконання будівельно-технічної експертизи; долучити до матеріалів справи засвідчену копію висновку експерта №21-4720/4721 від 30.09.2022 року за результатом виконання будівельно-технічної експертизи; поновити процесуальний строк на подання доказів, а саме, висновку експерта №24-5745 від 15.11.2024 року за результатом виконання додаткової будівельно-технічної експертизи; долучити до матеріалів справи засвідчену копію висновку експерта №24-5745 від 15.11.2024 року за результатом виконання додаткової будівельно-технічної експертизи.

В обґрунтування поданого клопотання позивачем зазначено, що у позовній заяві було вказано, що на момент подання позову стороною позивача ще не отримано остаточного висновку, у зв`язку з чим позивач вважає за необхідне просити суд поновити строк на подання доказів, а саме, висновку за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та висновку за результатами проведення додаткової будівельно-технічної експертизи.

Як вказує позивач, 30.09.2022 року ним було отримано висновок експерта №21-4720/4721 за результатами виконання будівельно-технічної експертизи, однак, у висновку не в повній мірі вирішено питання, поставлені на вирішення експерта. Зокрема, у заяві на проведення експертизи ставилося питання щодо об`єму робіт по фасаду, виконаних кожним із підрядників, натомість, у висновку зазначено про загальний обсяг робіт, тобто не конкретизовано, який об`єм робіт було виконано кожним із підрядників.

Також, позивачем було зазначено суду, що 07.12.2023 року стороною позивача було подано заяву про проведення додаткової будівельно-технічної експертизи, яка надійшла до ОНДІСЕ 08.12.2023 року. 10.01.2024 року адвокату Грицак К.В. надійшов лист від ОНДІСЕ, у якому було вказано, що за заявою адвоката Грицак К.В. від 08.12.2023 року призначена додаткова будівельно-технічна експертиза №23-6284, у серпні адвокатом було підготовлено даний позов та направлено до суду.

У позовній заяві було вказано, що остаточного висновку за результатами будівельно-технічної експертизи ще немає, оскільки на момент подання позову на виконанні в ОНДІСЕ перебувала додаткова будівельна-технічна експертиза; після подання позовної заяви під час узгодження доступу до об`єкта на підставі клопотання експерта було встановлено, що ОНДІСЕ виконує експертне дослідження, а не експертизу, у зв`язку із чим адвокатом Грицак К.В. було подано заяву про залишення без розгляду заяви про виконання заяви про проведення додаткової будівельно-технічної експертизи та отримано всі матеріали, які подавалися для виконання даної додаткової експертизи та одразу подано клопотання про призначення додаткової будівельно-технічної експертизи. 16.11.2024 року було отримано висновок експерта №24-5745 від 15.11.2024 року за результатами додаткової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 у справі №916/3711/24 (суддя Д`яченко Т.Г.) клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» від 18.11.2024 року вх. № ГСОО 41448/24 залишено без задоволення; відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» у поновленні процесуального строку для залучення доказів, доданих до клопотання від 18.11.2024 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотанні у поновленні процесуального строку для залучення доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наразі не вбачає підстав задля поновлення процесуального строку на подання до суду доказу та залучення його до матеріалів справи - висновку експерта №21-4720/4721 від 30.09.2022 року за результатом виконання будівельно-технічної експертизи, оскільки такий доказ існував на момент подання позовної заяви до суду, а саме, позовну заяву позивачем подано до суду 23.08.2024 року.

Щодо висновку експерта №24-5745 від 15.11.2024 року за результатом виконання додаткової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції зазначив, що відсутні підстави для поновлення процесуального строку на подання такого доказу, оскільки проведення даного експертного дослідження, як свідчать матеріали справи, відбулось на підставі заяви позивача від 16.10.2024 року та такий доказ був відсутній на момент подання позовної заяви до суду, тоді як при поданні позовної заяви до суду позивачем зазначалось про неможливість подання до суду іншого доказу.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є наявність або відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача для поновлення процесуального строку для залучення доказів, а саме, висновків експерта №21-4720/4721 від 30.09.2022 року, №24-5745 від 15.11.2024 за результатом виконання будівельно-технічної експертизи.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша).

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (частина третя статті 119 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом наведеної статті 119 Господарського процесуального кодексу України пропущений учасником процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за умови звернення учасника з заявою про поновлення такого строку, в якій він має навести причини пропуску строку, а суд - оцінити наведені заявником причини на предмет їх поважності.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених Господарським процесуальним кодексом України часових рамках.

Під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз Господарського процесуального кодексу України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення встановленого законом строку безпосередньо пов`язане з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Колегія суддів наголошує на тому, що вирішення питання щодо поновлення строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

У тому випадку, коли у встановлений законом строк учаснику справи виконати певні процесуальні дії не є можливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації, у такого учасника виникає унормована законом можливість ініціювати поновлення процесуального строку у спосіб звернення до суду з заявою, в якій має бути наведено причини пропуску строку; суд же лише має здійснити оцінку причин пропуску строку, наведених заявником, на предмет їх поважності. Інший підхід порушував би принципи диспозитивності та змагальності.

Правовий інститут строків звернення до суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Подібний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №9901/405/19.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/2 зазначено, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила виконати ту чи іншу процесуальну дію.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

Так, при встановлені наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від заявника підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання заяви має вирішуватись судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

За приписами ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч.5 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована. При цьому докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Верховний Суд наголошує, що допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з передбачених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи (схожий висновок викладений в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №903/34/22, від 09.01.2024 у справі №870/94/20).

Недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Відповідно тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.03.2021 у справі №922/2319/20, від 16.02.2021 у справі №913/502/19, від 13.08.2020 у справі №916/1168/17, від 16.03.2021 у справі №905/1232/19, від 20.09.2022 у справі №910/3493/21.

Так, з матеріалів господарської справи вбачається, що представник позивача у своєму клопотанні про поновлення строку на подання доказів від 16.11.2024 року просив суд першої інстанції поновити строк на подання висновку експерта №21-4720/4721 від 30.09.2022 року та поновити строк на подання висновку експерта № 24-5745 від 15.11.2024 року та долучити їх до матеріалів справи,. З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

Щодо поновлення строку на подання висновку експерта № 21-4720/4721 від 30.09.2022 року, колегія суддів зазначає, що такий доказ існував станом на дату подання позовної заяви, та позивачем не надано достатніх обґрунтувань неможливості його надання суду в передбачений законодавством строк. В позовній заяві позивач не зазначив мотиви, за яких він не мав можливості надати такий доказ до суду першої інстанції разом з позовною заявою. Навпаки, посилання позивача на те, що висновку експерта ще немає, спростовується доданим до клопотання документом, який позивач просить приєднати до справи як доказ.

Щодо поновлення строку на подання додаткового висновку експерта № 24-5745 від 15.11.2024 року, колегія суддів звертає увагу на той факт, що в позовній заяві позивач зазначає, що разом із позовною заявою він не має можливості подати висновок будівельно-технічної експертизи, яка проводиться на підставі заяви позивача, але що це стосується саме додаткової експертизи, ним взагалі про таке не зазначено. На підтвердження цього факту позивачем додано перший аркуш заяви з відміткою ОНДІСЕ від 17.08.2024. Повного тексту заяви матеріали справи не містять, у зв`язку з чим визначити, які питання ставилися на дослідження експерту встановити неможливо. При цьому, в клопотанні про поновлення строку на подання доказів від 16.11.2024 року позивач посилається на заяву про проведення додаткової будівельно-технічної експертизи від 08.12.2023 року, та зазначає, що така заява була залишена без розгляду у зв`язку з тим, що експертом проводилося дослідження, а не експертиза. З документів, які надані позивачем до свого клопотання, не вбачається проведення експертом дослідження, а не експертизи на підставі заяви позивача від 07.12.2023 року. Натомість, всі докази свідчать про проведення саме додаткової експертизи. В свою чергу, в супровідному листі ОНДІСЕ від 15.11.2024 року про направлення додаткового висновку експерта № 24-5745 від 15.11.2024 року, взагалі зазначено про те, що зазначена експертиза проведена на підставі заяви від 16.10.2024.

Отже, апелянтом не підтверджені належними засобами доказування наявність поважних незалежних від його волі об`єктивних підстав причин неможливості подання одного доказу (висновку основної експертизи) разом з позовною заявою та не повідомляв суду про надання в майбутньому іншого доказу, а саме висновку додаткової експертизи, яка була проведена за заявою позивача вже після в такому випадку передчасного звернення з позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що відсутні підстави для поновлення позивачу строку на подання доказів, які зазначенні в клопотанні від 16.11.2024 року, а причини не подання таких доказів не є поважними, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для поновлення процесуального строку для подання вищезазначених доказів.

Колегія суддів зазначає, що процесуальний строк для падання доказів по справі, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, забезпечує оперативність судочинства, виступає дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи та спрямований на недопущення зловживання процесуальними правами, проте Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» не проявило необхідної добросовісності, старанності та, звертаючись з клопотанням про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, поза визначеним законом строком, не надало до суду переконливих доказів на підтвердження наявності у нього перешкод для реалізації права на подання таких доказів у законодавчо визначений строк, відтак несвоєчасне подання доказів по справі зумовлене лише волевиявленням самого відповідача, тобто має суб`єктивний характер, що не є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки в силу частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Твердження апелянта про те, що в діях суду першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали проявився надмірний формалізм, на переконання судової колегії є безпідставними, адже порядок та строки подання доказів по справі в господарському процесі і дії господарського суду при подані таких доказів поза межами строку визначеного законом, врегульовані Господарським процесуальним кодексом України, у зв`язку з чим суд діяв у порядку, встановленому чинним процесуальним законом. Водночас скаржник, як учасник справи, знав про встановлені строки, знав або/та мав знати, які процесуальні дії він міг вчинити для здійснення ефективного захисту своїх прав та інтересів в межах даної справи або для продовження/поновлення процесуальних строків для вчинення відповідних дій.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про відмову у поновленні процесуального строку для залучення доказів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 року у справі №916/3711/24, з огляду на що вказана ухвала не потребує скасування, оскільки постановлена з дотриманням вимог процесуального закону.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м. Одеса такою, що не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 року у справі №916/1570/20 не потребує скасування з наведених вище підстав, викладених у постанові суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 80, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 року про відмову у задоволенні клопотання у поновленні процесуального строку для залучення доказів у справі №916/3711/24 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 року про відмову у задоволенні клопотання у поновленні процесуального строку для залучення доказів №916/3711/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 10.02.2025 року.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2025 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
Я.Ф. Савицький