ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2025 р. Справа№ 910/5247/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання Місюк О.П.

за участю представників: не з`явилися.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2024

у справі №910/5247/23 (суддя - Морозов С.М.)

за позовом 1. ОСОБА_2 ;

2. ОСОБА_3

до ОСОБА_1

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Санпол Груп"

та за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова Олена Ярославівна

про визнання недійсним договору, визнання недійсним акту, стягнення сум та скасування державної реєстрації.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, визнання недійсним акту, стягнення сум та скасування державної реєстрації.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2024 у справі №910/5247/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

01.10.2024 ОСОБА_1 було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якої відповідачка просила стягнути з позивачів витрати на правничу допомогу у розмірі 64267,74 грн та поштові витрати у розмірі 272,50 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2024 у справі №910/5247/23 заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 41000,00 грн та судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, в розмірі 272,50 грн.

Не погоджуючись із додатковим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить частково скасувати додаткове рішення та змінити його резолютивну частину

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі №910/5247/23 (колегією суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.) апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишенобез задоволення, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2024 у справі №910/5247/23 скасовано та прийнято нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково та стягнуто з кожного з відповідачів судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20500,00 грн та судові витрати, у зв`язку з розглядом справи в розмірі 136,25 грн.

24.01.2025 через електронний суд представником ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якої заявниця просить суд стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8540,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5247/23 прийнято до розгляду та призначено в судове засідання на 11.02.2025, встановлено позивачу-1 строк на подання клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами у даній справі.

В межах встановлених процесуальних строків ОСОБА_2 заперечень щодо розміру судових витрат до суду не подано, що в свою чергу не є перешкодою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення по суті.

11.02.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника.

У судове засідання 11.02.2025 представники сторін не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені належним чином.

Враховуючи, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторін, беручи до уваги строк розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, належне повідомлення позивача-1 про розгляд справи судом, а також те, що представник відповідачки просив здійснювати розгляд заяви без його участі, суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутності представників сторін за наявними матеріалами справи яких достатньо для розгляду заяви по суті.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, оскільки дана додаткова постанова приймається за відсутності учасників справи та без її проголошення, датою її постановлення є дата складення повного тексту.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, Північний апеляційний господарський суд виходить з такого.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване у ст. 131-2 Конституції України, ст. 16 ГПК України, відповідних нормах Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.

За змістом ст. 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Предметом апеляційного перегляду у даній справі була апеляційна скарга ОСОБА_2 на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2024.

Під час апеляційного перегляду відповідачкою було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому крім іншого повідомлено, що за результатами розгляду спору вона буде звертатись до суду із заявою про розподіл понесених витрат на професійну правничу допомогу та визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмір 10000,00 грн.

Водночас, згідно поданої відповідачкою заяви про ухвалення додаткового рішення остання просить суд стягнути з ОСОБА_2 8540,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 надано:

- акт виконаних робіт №001305 від 21.01.2025 до договору №162 від 23.05.2023;

- рахунок на оплату №001305 від 21.01.2025;

- ордер серії АІ №1786141 від 07.01.2025.

Крім того, у матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги №162 від 23.05.2023.

Згідно договору про надання правничої допомоги №162 від 23.05.2023, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Голдрейн Партнерс" в особі керуючого партнера Мазур І.О. (виконавець) та ОСОБА_1 (клієнт), виконавець надає клієнту правову допомогу у судовій справі №910/5247/23 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до клієнта.

Відповідно до п. 4.1 договору, послуги, що надаються виконавцем, клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми авансу (згідно п. 4.2.1) та суми, яка підлягає сплаті за вже надані послуги (згідно ставок, визначених п. 4.3). Суми, які вказані в цьому пункті підлягають оплаті клієнтом протягом 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку-фактури.

Згідно з п. 4.3. договору, вартість однієї години роботи виконавця становить суму в гривні без ПДВ, що еквівалентна 50 дол. США за курсом "продаж" ПАТ "Приватбанк".

У п. 4.4 договору зазначено, що після закінчення кожного календарного місяця чи іншого періоду, в якому були надані послуги, складається акт про надані послуги, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданих послуг та їх вартість. На письмову вимогу клієнта, виконавець може надавати додатки до актів про надання послуг, в яких буде вказано перелік наданих послуг та їх ідентифікація.

На виконання умов договору про надання правової допомоги між сторонами було підписано акт виконаних робіт №001305 від 21.01.2025 на суму 8540,00 грн.

Акт підписано уповноваженими представниками клієнта та виконавця без жодних претензій та зауважень.

Так, згідно акту виконаних робіт №001305 від 21.01.2025 адвокатським об`єднанням надано відповідачці наступні послуги:

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу (3 год) на суму 6405,00 грн;

- підготовка та участь у судовому засіданні 21.01.2025 (1 год) на суму 2135,00 грн.

До акту виконаних робіт адвокатським об`єднанням виписано відповідачці рахунок на оплату №001305 від 21.01.2025 на суму 8540,00 грн.

При цьому матеріалами справи підтверджується, що інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції під час розгляду даної справи представляла адвокат Мазур І.О., зокрема, зазначена особа є підписантом відзиву на апеляційну скаргу, а також брала участь у судовому засіданні.

Отже, матеріалами справи підтверджується понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас позивачем-1 не надано своїх заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справ №922/1964/21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 сформовано наступний висновок щодо застосування приписів ст. ст. 2, 123, 129, 244 ГПК України: « 241. Додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та має на меті усунути неповноту судового рішення. Особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу господарського судочинства, передбаченому у п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України. Під час вирішення цього питання суд має керуватися критеріями, визначеними у ч. 5 ст. 126 та ч. 5 ст. 129 ГПК України».

Оцінюючи доводи, які містяться в заяві про ухвалення додаткового рішення колегія суддів виходить з того, що конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати (рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 у справі №23-рп/2009).

Проаналізувавши зміст та обсяг наданих представником відповідачки послуг, значення цієї справи для сторін, співмірність виконаної адвокатом роботи в суді апеляційної інстанції, колегія судій виходить з того, що заявником було своєчасно вчинено всі дії, які вимагаються приписами ст. ст. 124, 126, 129 ГПК України, підтверджено необхідність надання послуг зазначених в акті, а також реальність їх надання, натомість позивачем-1 зазначене не спростовано (не подано заперечення щодо заяви про розподіл судових витрат).

За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачкою на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанцій, через призму критеріїв, встановлених ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуючи відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача-1, а також обсяг виконаних робіт, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, ураховуючи критерій розумності та реальності розміру витрат, їх співмірності зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), а також беручи до уваги відсутність заперечень позивача-1 щодо розміру заявлених відповідачкою витрат, суд апеляційної інстанції вважає, що стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8540,00 грн буде обґрунтованим та розумним розміром компенсації за послуги з надання професійної правничої допомоги понесеними ОСОБА_1 , оскільки цей розмір судових витрат є дійсним та обґрунтованим, а відтак відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Оскільки апеляційна скарга позивача-1 залишена судом без задоволення, а отже судове рішення ухвалено на користь відповідачки, витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 8540,00 грн, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8540,00 грн (вісім тисяч п`ятсот сорок гривень).

3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов