РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2025Справа № 910/16870/23 (641/4211/21)
За позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"

про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди

в межах справи № 910/16870/23

Суддя Івченко А.М.

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у червні 2021 року звернулась до Комінтернівського районного суду міста Харкова з позовом до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (далі - ПрАТ "Міжнародні авіалінії України", відповідач) про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача вартість невикористаної частини авіаквитка за маршрутом авіаперевезення Стамбул-Бориспіль(Київ)-Харків 12.10.2019 (рейс PS 23) у розмірі 105,3 доларів США, що складає 2891,05 грн за курсом НБУ станом на 28.05.2021, грошову компенсацію у розмірі 400 євро, що складає 13427,72 грн за курсом НБУ станом на 28.05.2021, відшкодувати заподіяну майнову шкоду у розмірі 6500 грн, судові витрати у розмірі 183,7 грн та відшкодувати заподіяну моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що справа не підсудна Комінтернівському районному суду міста Харкова.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07.06.2021 передано цивільну справу № 641/4211/21 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва.

Постановою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 року ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07.06.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження і призначено підготовче судове засідання.

19.05.2023 позивачем подано заяву про зміну позовних вимог, яка за своїм змістом та суттю є заявою про збільшення ціни позову. У вищезазначеній заяві позивач проситься стягнути з відповідача додатково 2990,53 грн, які включено до майнової шкоди, як нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму заподіяної майнової шкоди.

12.03.2024 відповідачем подано заяву про передачу справи до господарського суду для розгляду в межах справи № 910/16870/23.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12.03.2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди передано до Господарського суду міста Києва, в провадженні якого перебуває справа № 910/16870/23 про банкрутство ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України".

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.04.2024 справу № 910/16870/23 (641/4211/21) передано судді Івченко А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження надати суду: - відзив на позов, складений з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на чинне законодавство та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; - докази направлення відзиву позивачам; запропоновано позивачам у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов надати суду відповідь на відзив на позов, а також докази направлення відповіді на відзив відповідачу; визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України). При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 3, 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України); зобов`язано сторін негайно повідомити суд у разі сплати (часткової) відповідачем заборгованості, яка є предметом даного спору.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.10.2019 року через інтернет-сайт "Aerobilet" нею укладено договір авіаперевезення з ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України", шляхом придбання єдиного електронного квитка пасажира PNR №(або № 276) на здійснення міжнародного авіаперевезення за маршрутом Стамбул - Бориспіль (Київ) - Харків (рейси PS 714 та PS 23). Указаним договором авіаперевезення відповідач зобов`язався здійснити міжнародне авіаперевезення з відправленням із Стамбулу 12.10.2019 о 15:40 годині (за місцем часом) та прибуттям у кінцевий пункт призначення Харків 12.10.2019 о 20:50 годині (за місцевим часом). За послугу авіаперевезення позивачем було сплачено загальну суму 6881,18 грн.

Як зазначає позивач, 12.10.2019 року вона своєчасно прибула в аеропорт Стамбулу, здійснила реєстрацію на рейс PS 714, при цьому отримала єдиний посадковий талон № 276 на міжнародний маршрут Стамбул-Бориспіль (Київ) Харків.

Проте у зв`язку із пізнім прибуттям повітряного судна з попередньої станції, запланований час відправлення рейсу PS 714 зі Стамбула до аеропорту Бориспіль було перенесено. Фактично борт "МАУ" рейсом PS 714 відправився 12.10.2019 о 18:20 годині та прибув до аеропорту Бориспіль 12.10.2019 о 19:54 годині.

В наслідок затримки рейсу PS 714, 12.10.2019 позивач не змогла встигнути на наступний рейс за єдиним авіаквитком компанії "МАУ", а саме на рейс PS 23 Київ-Харків із часом відправлення 19-50 (за розкладом) та 20:06 (за фактичним часом відправлення). При цьому, фактичний час закриття стойок реєстрації на указаний рейс склав 19:11, а фактичний час закриття виходу на посадку склав 19:40.

У зв`язку з вищезазначеним позивач вважає, що вона, як пасажир, з вини компанії "МАУ" не змогла потрапити до кінцевого пункту призначення у визначений авіаперевізником час.

Позивач зазначає, що звернулась до представника компанії "МАУ" в аеропорті Бориспіль та отримала лист-підтвердження збійної ситуації на рейсі PS 714, який стався 12.10.2019. В цьому документі в розділі про причини збійної ситуації, представник авіакомпанії власноручно відмітив позначку «пізнє прибуття літака».

На думку позивача, причиною затримки рейсу PS 714 12.10.2019 стали обставини які не є "форс-мажорними".

Також позивач зазначає, що представник авіакомпанії підтвердив, що інших рейсів "МАУ" до Харкова 12.10.2019 року не відбудеться, оскільки вони не передбачені розкладом перевезень відповідача, тобто наступний рейс мав відбутися не раніше ніж через 8 годин після рейсу PS 23, на який вона не змогла потрапити.

Позивач вважає, що факт відсутності інших рейсів до кінцевого пункту призначення в цей день, можна визначити для неї як пасажирки фактичним скасування рейсу на маршруті Київ-Харків за що наступає обов`язок авіаперевізника виплатити компенсацію пасажиру у розмірі 400 євро.

Також позивач вказує, що представником "МАУ" їй не було запропоновано ані безкоштовне харчування, ані розміщення у готелі за рахунок авіакомпанії, ані можливість відправити її до кінцевого пункту призначення найближчим рейсом авіакомпанії, що передбачено діючим законодавством, тим самим в не забезпечивши її права як пасажира.

Крім того позивач зазначає, що з вини авіакомпанії у неї склалися виключні життєві обставини, які потребували термінового прибуття до Харкова не пізніше 06:00 години 13.10.2019, а саме: відсутність інших авіарейсів в цей день до Харкова; вдома на неї чекала малолітня однорічний син, родичка яка доглядала дитину на час відсутності батька мало необхідність покинути місто не пізніше 06-00 години 13.10.2019 року. Вказані обставини призвели до необхідності скористатись послугами індивідуального автомобільного трансферу від аеропорту Бориспіль до Харкова. За вказану транспортну послугу, вона була вимушена сплатити 6500 грн. Оскільки, відповідно до інформації "МАУ" наступний рейс до Харкова мав відбутися 13.10.2019 об 09:45 годині, тобто фактичний час затримки склав майже 14 годин.

23.11.2019 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію в якій зазначалась вимога про здійснення перерахунку за квиток Київ - Харків, а також вимога компенсацію за послуги трансферу з аеропорту до Бориспіль до Харкова.

Листом від 26.02.2020 04.2-02-39780 відповідачем проігноровано вимоги позивача викладені в претензії від 14.10.2019. Разом з тим відповідачем запропоновано позивачу компенсацію у вигляді знижки на придбання авіаквитків.

Повторною претензією від 27.11.2020 позивач просила у грошовій формі відшкодувати компенсацію в розмірі 400 євро, витрати на індивідуальний трансфер у розмірі 6500 грн, частину вартості невикористаного комбінованого авіаквитка у розмірі 3440,60 грн, поштові витрати в розмірі 48,20 грн та витрати на юридичну допомогу в розмірі 5000 грн.

У відповідь на вищезазначену претензію відповідач листом від 28.12.2020 № 04.2-02-33722 повідомив, що затримка рейсу PS714 - 12.10.2010 відбулась з метою забезпечення безпеки перельоту. Затримка рейсу була викликана пізнім прибуттям повітряного судна з попередньої станції через необхідність проведення непередбачуваного технічного обслуговування повітряного судна задля безпечного виконання рейсу.

Також у вказаному листі відповідачем зазначено, що компенсаційні вимоги зазначені у Регламенті (ЕС) № 261/2004 не поширюються на дану ситуацію. Разом з тим, відповідачем вказано, що позивач має право на вибір обрати відшкодування вартості невикористаної частини перевезення або зміну маршруту/дати.

Як зазначає позивач, даній спір виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань як авіаперевізник, внаслідок чого позивачу було завдано матеріальних збитків та ним понесено моральні страждання.

Правовідносини у галузі авіаперевезення регулюються Конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28 травня 1999 року, яка набрала чинності для України 06 травня 2009 року. Повітряним кодексом України (далі - ПК України) та Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, які затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735, (далі - Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка мас право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Положеннями пункту 2 глави 1 розділу III Правил встановлено, що укладення договору повітряного перевезення та його умови підтверджуються квитком, який видається пасажиру авіаперевізником або агентом з продажу.

В той же час пунктом 3 глави 1 розділу III Правил визначено, що квиток надає право пасажиру, зазначеному у квитку, на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує авіаперевізника здійснити перевезення пасажира і його багажу та надати інші послуги відповідно до договору повітряного перевезення

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Маршрутом-квитанцією підтверджується, що позивач належним чином виконала свої зобов`язання за Договором перевезення і сплатила встановлену за проїзд плату, а також виконала інші умови для початку подорожі та для належного виконання зобов`язання зі сторони МАУ.

Одночасно з цим, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень розділу XIV Авіаційних правил, п. 16.1 та 16.3 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу авіакомпанії МАУ, перевізник може затримати або скасувати рейс як з комерційних причин, так і з причин, які не залежать від нього.

Авіаперевізник повинен ужити всіх необхідних заходів для уникнення затримки повітряного перевезення пасажирів і багажу. У разі виникнення надзвичайних обставин авіаперевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс або анулювати раніше підтверджене бронювання. У разі дії надзвичайних обставин перевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс або анулювати раніше підтверджене бронювання.

У відповідності до п. 6 розділу 1 Авіаційних правил, надзвичайними визнаються обставини, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо відповідним авіаперевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням.

Регламент (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 11 лютого 2004 року № 261/2004 «Про запровадження загальних правил компенсації та допомоги пасажирам у разі відмови у перевезенні та скасування чи тривалої затримки рейсів», передбачає: п. 14) як і в рамках Монреальської конвенції (995_594) зобов`язання фактичних авіаперевізників повинні бути обмежені або фактичні авіаперевізники повинні звільнятися від відповідальності, якщо подія викликана надзвичайними обставинами, яких неможливо було б уникнути навіть у випадку прийняття всіх розумних заходів. Подібні обставини, зокрема, можуть виникати у випадках політичної нестабільності, метеорологічних умов, несумісних з виконанням відповідного авіарейсу, ризиків, пов`язаних з безпекою, непередбачених несправностей, здатних вплинути на безпеку авіарейсу, а також страйків, які впливають на роботу фактичного авіаперевізника.

Матеріалами справи встановлено, що затримка виконання рейсів РS714 Стамбул-Київ сталася за надзвичайних обставин, які перешкоджали безпечному подальшому виконанню польоту, і які знаходилися поза зоною контролю перевізника.

У відповідності до розд. ХVІІІ глави 2 п.1 Авіаційних правил, п.п.20.2.1, 20.2.2 Правил повітряних перевезень МАУ, примусове повернення коштів або перебронювання без застосування штрафних санкцій здійснюється у випадку незабезпечення авіаперевізником стикування з рейсом, на який пасажир має підтверджене бронювання і який зазначений у тому самому квитку, що і попередній. Перебронювання на інший рейс у разі запізнення пасажира на рейс, на який він має підтверджене бронювання, через запізнення прибуття попереднього рейсу, здійснюється без штрафних санкцій.

Пунктом 2 вищевказаної глави передбачено, що у разі примусового повернення, сума коштів, що повертається пасажиру у разі, якщо було використано будь-яку частину квитка має відповідати сумі, що дорівнює тарифу за невикористану частину перевезення в один бік та невикористані державні збори, податки, аеропортові збори (такси) і невикористані збори (такси) авіаперевізника від місця, де сталася відмова від перевезення, до місця призначення.

Міжнародним договором України - ст. 29 Монреальської конвенції-1999 (Підстави для позову) встановлено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Зазначена норма Монрельської конвенції щодо здійснення виплат тільки доведених фактичних збитків пасажиром відображена в п. 28.1.1 Правил повітряних перевезень МАУ, відповідно до якого відповідальність авіакомпанії не може перевищувати розміру фактичної шкоди, заподіяної пасажиру, яка у будь-якому випадку обмежена реальними збитками, доведеними пасажиром.

Таким чином, на підставі Монреальської конвенції-1999 та згідно з Правилами повітряних перевезень МАУ. авіакомпанія відповідає за неналежне перевезення лише у межах реальних (фактичних) збитків, доведених пасажиром.

Оскільки позивач не дісталася кінцевого пункту, а її шлях обірвався на середині маршруту, вона отримала право на відшкодування коштів за невикористану частину квитка.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 ПК України крім винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір:

- відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками..., за невикористану частину квитка;

- зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць.

Суд вважає, що відповідачем у відповідях на претензії було визнано вимоги позивача в цій частині.

У відповідях на претензії позивача відповідач зазначав, що не заперечує факт наявності у позивача права на відшкодування вартості невикористаної частини квитка або ж зміни маршруту на його вибір. Матеріали справи не містять доказів щодо реалізація такого права позивача, а тому суд вважає, що вимога про повернення коштів за невикористану частину квитка підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди у розмірі 6500 грн, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню.

Долучена до позовної зави квитанція від 12.10.2019 № 1200657 не є тим документом, яким підтверджується факт надання послуг перевезення ОСОБА_1 із АП Бориспіль до Харкова, оскільки надана квитанція не містить ані інформації щодо особи якій надавались дані послуги, ані інформації ким оплачені дані витрати з оплати наданих послуг.

Оскільки суд відмовляє у задоволені вимоги про відшкодування майнової шкоди, нараховані позивачем інфляційні втрати та 3% річних які є похідними від майнової вимоги, також не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

В той же час, згідно з частиною п`ятою статті 104 ПК України якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник мас виплатити їм компенсацію у таких розмірах:

- 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів;

- 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів;

- 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів.

У Постанові від 17.09.2018 року у справі № 761/46018/16-ц, Верховний Суд зазначив, що для того, щоб мала місце відмова у перевезенні має існувати декілька обставин: рейс виконується за розкладом; позивачі вчасно прибули для посадки на рейс; іншим пасажирам надано можливість скористатися рейсом; позивачам відмовлено у праві скористатися рейсом з підстав, які знаходяться під контролем перевізника.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження наявності відмови відповідача у перевезені позивачу.

Відмова у перевезенні може мати місце за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та присутній для проходження реєстрації у час, передбачений правилами авіаперевізника та письмово зазначений у відповідних проїзних документах (глава 1 розд. ХV Авіаційних правил, п. 17.1.1 Правил МАУ).

Позивач мала підтверджене бронювання на рейс РS23 Київ-Харків, однак не була присутня під час реєстрації та виходу на вказаний рейс.

Отже, авіакомпанія не могла та не відмовляла позивачці у перевезенні, вона не могла скористатися цим перевезенням з інших зазначених вище підстав. За таких обставин, стягнення компенсації за відмову у перевезенні є неможливою у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

Так, позивач зазначає, що внаслідок зазначених дій їй було нанесено моральну шкоду, оскільки вона повинна була терміново прибути до Харкова. Ще більшого душевного хвилювання та фізичного навантаження вона отримала під час пошуків альтернативних шляхів прибуття до Харкова. Важкий та тривалий нічний переїзд автомобільним транспортом, який тривав понад 6 годин, замість 1 години при здійсненні авіа перельоту та вимушеної незапланованої оплати транспортних послуг у розмірі 6500 грн. Також у зв`язку з ігноруванням її претензій вона була вимушена займатись пошуками адвоката для захисту своїх прав. Всі ці події порушили її звичайний життєвий розгляд, призвели до дестабілізації нормального психологічного стану. Спричинену їй моральну шкоду вона оцінює у 25000 грн.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (абзац перший частини третьої статті 23 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий вказаної частини).

Особа, яка звертається до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, повинна довести факт спричинення їй немайнової шкоди.

Позивач не довела належними доказами, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

За усталеною судовою практикою під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи встановлені обставини не доведення позивачами причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача та наявністю моральної шкоди, про яку стверджує позивач, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 73-74, 234 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (, 01034, м. Київ, вул. Лисенка, 4) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) вартість невикористаної частини квитка у розмірі 2891 (дві тисячі вісімсот дев`яносто одна) грн 05 коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (, 01034, м. Київ, вул. Лисенка, 4) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 183 (сто вісімдесят три) грн 70 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Копію рішення направити учасникам провадження у справі про банкрутство.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 12.02.2025

Суддя А.М. Івченко