ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"04" лютого 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5232/23
Господарський суд Одеської області у складі:
судді В.С. Петрова
при секретарі судового засідання О.В. Ващенко
за участю представників:
від позивача не з`явився,
від відповідача (заявника) Будяну О.В.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 2-39/25 від 13.01.2025 р.) у справі № 916/5232/23 за позовом Обслуговуючого кооперативу Золоті ключі-1 до ОСОБА_1 про стягнення 574372,97 грн., -
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2024 (суддя Лічман Л.В.), залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2024, провадження у справі № 916/5232/23 закрито.
Дана ухвала мотивована тим, що асоційований член обслуговуючого кооперативу не наділений правомочностями, які б у повному обсязі відповідали ознакам поняття корпоративних прав, а спори між ним та кооперативом не є такими, що виникають з корпоративних відносин, у зв`язку з чим спір у цій справі не належить до юрисдикції господарських суд та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2024 ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.05.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 у справі № 916/5232/23 скасовано; справу № 916/5232/23 направлено до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2024 справу № 916/5232/23 передано на розгляд судді Петрова В.С.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2024 р. вказану позовну заяву Обслуговуючого кооперативу Золоті ключі-1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/5232/23, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи.
07.01.2025 р. від Обслуговуючого кооперативу Золоті ключі-1 через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшла до господарського суду заява про залишення позову без розгляду (вх. № 392/25), в якій позивач вказує, що у зв`язку з тим, що таку заяву ОК Золоті ключі-1 про залишення позову без розгляду надсилає до суду на стадії підготовчого провадження, така заява подана позивачем із дотриманням вимог п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України. Враховуючи те, що подання заяви про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті є процесуальним правом сторони, така заява про залишення позову без розгляду підписана уповноваженим представником позивачем, вона не порушує нічиїх права та охоронювані законом інтереси, позивач просить суд залишити позовну заяву Обслуговуючого кооперативу Золоті ключі-1 до ОСОБА_1 про стягнення 574372,97 грн. без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2024 р. у справі № 916/5232/23 позовну заяву Обслуговуючого кооперативу Золоті ключі-1 до ОСОБА_1 про стягнення 574372,97 грн. залишено без розгляду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.01.2025 р. прийнято заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 916/5232/23 до провадження та призначено розгляд заяви в засіданні суду на 28.01.2025 р. об 11:30 год.
20.01.2025 р. від представника відповідача ОСОБА_1 Будяну О.В. до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (вх. № 1870/25), згідно з яким представник відповідача просить суд відкласти розгляд справи на один тиждень з огляду на знаходження відповідача та його представника у відпустці до 31.01.2025 р.
Судове засідання, призначене на 28.01.2025 р. об 11 год. 30 хв., не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги, про що секретарем судового засідання було створено відповідну довідку.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.01.2025 призначено судове засідання на 04.02.2025 об 11 год. 00 хв.
У судове засідання, призначене на 04 лютого 2025 року, представник позивача не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 та матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, суд зазначає наступне.
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, актів виконаних робіт тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в пунктах 106-108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Також, у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Господарський суд зауважує, що відповідно до частин першої третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі Надточій проти України та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини Гурепка проти України № 2 наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
У постанові від 05 липня 2023 року по справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 130 ГПК України, частина п`ята статті 142 ЦПК України). Частиною шостою зазначених статей передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цих статей, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 ГПК України (частини дев`ятої статті 141 ЦПК України), зокрема, якщо судом не буде встановлено зловживання стороною чи її представником або виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.
До судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 123 ГПК України, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Отже, відповідач може заявити вимогу про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги за рахунок позивача, який ініціював судовий спір, а надалі попросив залишити його без розгляду в судах цивільної та господарської юрисдикції.
Компенсація таких витрат здійснюється з дотриманням загальних правил відшкодування витрат на правничу допомогу, зокрема щодо надання позивачу права заявити клопотання про зменшення їх розміру, якщо позивач вважає їх неспівмірними відповідно до частин четвертої шостої статті 126 ГПК України (частин четвертої шостої статті 137 ЦПК України).
Отже, цивільним та господарським процесуальними кодексами передбачено однакові процесуальні гарантії для сторони щодо можливості подання клопотання про неспівмірність заявлених до стягнення витрат за правничу допомогу за рахунок позивача у випадку здійснення судом розподілу таких витрат як за наслідком розгляду справи по суті, так у випадку залишення позовної заяви без розгляду.
При компенсації правничих витрат відповідача у справі за рахунок позивача із застосуванням частини п`ятої статті 130 ГПК України (частини п`ятої статті 142 ЦПК України) має бути встановлена необґрунтованість дій позивача, пов`язаних з розглядом справи, та необхідність понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в порушеній позивачем справі (необхідність ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, подання відзиву відповідачем у справі, участь адвоката в судових засіданнях, вчинення дій щодо збирання доказів та інше).
Таким чином, компенсація витрат позивачем за надану правничу допомогу відповідачу у випадку залишення позову без розгляду здійснюється з дотриманням загальних процесуальних гарантій щодо розподілу судових витрат за наслідком розгляду спору по суті, з дотриманням вимог, передбачених частиною п`ятою статті 126, частиною восьмою статті 129 ГПК України (частиною п`ятою статті 137, частиною восьмою статті 141 ЦПК України).
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати (частина перша статті 244 ГПК України).
Аналіз положень статті 244 ГПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 221 ГПК України).
Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема пов`язані з необхідністю розподілу судових витрат.
Частина перша статті 244 ГПК України містить диспозитивну норму щодо права суду з власної ініціативи, або за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення. Винятком є розподіл судових витрат, який має ініціювати сторона з дотриманням правил статей 123-130, 221 ГПК України.
При розгляді заяви суд повинен забезпечити сторонам дотримання принципів змагальності, рівності в судочинстві, реалізацію права сторони бути вислуханою як передумови того, що вона була почута, що є складовою права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі Серявін проти України, заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року).
Одним із прав, які надаються учасникам справи, є право брати участь у судовому засіданні, якщо інше не визначено законом (пункт 2 частини першої статті 43 ЦПК України, пункт 2 частини першої статті 42 ГПК України). Учасник може відмовитися від свого права брати участь у судовому розгляді справи, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності (частина третя статті 196 ГПК України). Однак це право не є абсолютним. Учасники зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою (пункт 3 частини другої статті 42 ГПК України). Отже, учасники справи мають право: брати участь у судових засіданнях (особисто або через представника); не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.
Неявка сторони в судове засідання за умов дотримання судом вимоги про повідомлення сторони про призначення заяви до розгляду в судовому засіданні, не перешкоджає розгляду такої заяви та прийняттю відповідного додаткового рішення за наслідком розгляду. В ухвалі про призначення заяви до розгляду в судовому засіданні суд може визначити обов`язок сторін з`явитися в судове засідання або розглянути заяву без участі представників сторін, надавши їм можливість подати письмові заперечення щодо розміру заявлених до компенсації витрат на професійну правничу допомогу відповідно до частини п`ятої статті 126 ГПК України та прийнявши за наслідком розгляду такої заяви відповідне додаткове рішення (постанову) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129 -130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною. У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду.
За ствердженнями заявника ОСОБА_1 , дії позивача, які полягали у спонуканні відповідача протягом майже двох років захищати свої права та інтереси у триваючих цей час судових провадженнях, долучаючи адвокатів з метою отримання професійної правничої допомоги, приймати участь у судових засіданнях, в яких відсутня мета та інтерес самого заявника, на думку відповідача, є необґрунтованими.
При цьому в судовому засіданні 04.02.2025 представник відповідача в обґрунтування поданої заяви зазначає, що заборгованість була погашена останнім частковими сплатами членських внесків, з огляду на що обслуговуючим кооперативом не була доведена заявлена сума заборгованості та не надані докази на підтвердження правової позиції. Відтак, представник відповідача зауважує, що подання позову в рамках заявлених позовних вимог було не обґрунтованим.
Разом з тим, із наданої відповідачем Таблиці нарахувань та оплат за даними ОК Золоті ключі-1 (з акту щодо заборгованості ОСОБА_1 з оплати членських внесків за період з 01.02.2022 по 16.10.2023) та за даними ОСОБА_1 (а.с. 214-221 Т. 3) вбачається наступне:
- оплати ОСОБА_1 , вказані в строках із 22 по 41 (квітень 2022), враховані кооперативом як оплата заборгованості за лютий 2022 та березень 2022;
- оплати ОСОБА_1 , вказані в строках із 66 по 90 (серпень 2022), враховані як оплата заборгованості за березень 2022, квітень 2022, травень 2022 та червень 2022;
- оплати ОСОБА_1 , вказані в строках із 97 по 102 (серпень 2022), враховані кооперативом як оплата заборгованості за червень 2022;
- оплати ОСОБА_1 , вказані в строках зі 109 по 112 (жовтень 2022), враховані як оплата заборгованості за червень 2022 та липень 2022;
- оплати ОСОБА_1 , вказані в строках зі 119 по 120 (листопад 2022), враховані кооперативом як оплата заборгованості за липень 2022;
- оплати Хаіта О.Л., вказані в строках зі 129 по 134 (грудень 2022), враховані як оплата заборгованості за липень 2022 та серпень 2022;
- оплати Хаіта О.Л., вказані в строках зі 141 по 142 (січень 2023), враховані кооперативом як оплата заборгованості за серпень 2022;
- оплати Хаіта О.Л., вказані в строках зі 149 по 154 (лютий 2023), враховані як оплата заборгованості за серпень 2022 та вересень 2022;
- оплати Хаіта О.Л., вказані в строках зі 161 по 166 (березень 2023), враховані кооперативом як оплата заборгованості за вересень 2022;
- оплати Хаіта О.Л., вказані в строках зі 173 по 178 (квітень 2023), враховані як оплата заборгованості за вересень 2022 та жовтень 2022;
- оплати Хаіта О.Л., вказані в строках із 185 по 186 (травень 2023), враховані кооперативом як оплата заборгованості за жовтень 2022;
- оплати Хаіта О.Л., вказані в строках із 193 по 194 (червень 2023), враховані як оплата заборгованості за жовтень 2022 та листопад 2022;
- оплати Хаіта О.Л., вказані в строках із 201 по 204 (липень 2023), враховані кооперативом як оплата заборгованості за листопад 2022;
- оплати Хаіта О.Л., вказані в строках із 211 по 216 (серпень 2023), враховані як оплата заборгованості за листопад 2022 та грудень 2022;
- оплати Хаіта О.Л., вказані в строках із 223 по 224 (вересень 2023), враховані кооперативом як оплата заборгованості за грудень 2022.
Відтак, судом встановлено, що оплати, здійснені відповідачем Хаітом О.Л. у період із 21.04.2022 по 20.09.2023, були враховані Обслуговуючим кооперативом Золоті ключі-1 в рахунок погашення заборгованості за попередні періоди, а не за спірний період, про що кооперативом наголошувалося під час розгляду справи.
Разом з тим, враховуючи викладене, господарським судом встановлено, що станом на дату подачі позову 11.12.2023 у Хаіта О.Л. була наявна заборгованість зі сплати членських внесків.
Таким чином, 06 грудня 2024 року ОСОБА_1 підтвердив наявність у нього заборгованості зі сплати членських внесків станом на жовтень 2023 року у розмірі 478266,00 грн.
Наразі господарський суд зазначає, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Крім того, в межах розгляду справи № 916/5232/23 судом не встановлено недобросовісності дій позивача в розумінні ст. 43 ГПК України, а ухвала суду від 08.01.2025 про залишення позову без розгляду не містить висновків суду про зловживання стороною наданими їй процесуальним законодавством правами.
Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно з процесуальним обов`язком доказування не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були вчинені, тоді як сам факт подання зазначеного позову з урахуванням вищенаведеного не є необґрунтованими діями, оскільки це його диспозитивне право, передбачене нормами господарського процесуального законодавства, яке не містить обмежень в його реалізації.
Таким чином, вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, господарський суд доходить висновку, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
Враховуючи наведені обставини, господарський суд доходить висновку про відмову у задоволенні поданої 13.01.2025 р. відповідачем заяви та стягненні з Обслуговуючого кооперативу Золоті ключі-1 витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 130, 221, 244, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 2-39/25 від 13.01.2025 р.) у справі № 916/5232/23 відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 06 лютого 2025 року.

Суддя В.С. Петров