ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2025 р. Справа№ 927/629/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Остапенко С.Л.;

від відповідача: Якимчук Ю.В. (поза межами приміщення суду),

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 року (повний текст рішення складено і підписано 25.11.2024 року)

у справі №927/629/24 (суддя А.С.Сидоренко)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ"

про стягнення 2 671 820,36 грн -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (далі - відповідач) про стягнення 1510 624,95 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції та 1161195,41 грн трьох процентів річних від простроченої суми.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по оплаті електричної енергії, поставленої згідно договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0156-02024 від 01.01.2019 року, укладеного між відповідачем та Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго", правонаступником якого є позивач.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 1 161 195,41 грн 3% річних, 1 510 624,95 грн інфляційних втрат та 32 061,84 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 року у справі №927/629/24 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 47 880,52 грн інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити Приватну акціонерну товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" в задоволенні позову в частині стягнення 47 880,52 інфляційних втрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Чернігівської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Так, представник скаржника вказав, що судом першої інстанції не враховано, що згідно долученої до позовної заяви «Таблиці розрахунків 3% річних та інфляційних втрат по договору про надання послуг з передачі електричної енергії за договором №0156-02024 від 20.11.2019 року починаючи з 05.12.2023 року по 27.06.2024 року та розрахунків інфляційних збитків, нарахування інфляційних втрат здійснювалось на повну вартість актів приймання - передачі послуги за листопад 2023 року та за грудень 2023 року, проте: акт приймання - передачі послуги за листопад 2023 року від 30.11.2023 року у розмірі 51016834,39 грн скоригований на невід`ємне значення - 2988671,03 грн у березні 2024 року, відповідно до акту коригування №ПРА К-0002486 від 21.03.2024 року; акт приймання - передачі послуги №ПРА-0001197 від 31.12.2023 року за грудень 2023 року у розмірі 53861172,83 грн був скоригований згідно акту коригування №ПРА К-0003088 від 28.03.2024 року на невід`ємне значення - 1183909,83 грн, також у березні 2024 року.

Зазначене призвело до безпідставного стягнення з відповідача 47880,52 грн інфляційних втрат.

При цьому, скаржник вказав, що вартість послуги, яка зазначена, зокрема в актах приймання-передачі послуги за листопад 2023 року та за грудень 2023 року, яка на момент подання позову вже є скоригованою, не є боргом в розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України, на який позивач має право нараховувати 3% річних та інфляційні втрати.

Тобто, за твердженням скаржника, такі дії позивача спрямовані на безпідставне збагачення, а не на відшкодування грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції та отримання компенсації за неналежне виконання зобов`язань, оскільки таких втрат кредитор не поніс.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2024 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 року у справі №927/629/24.

24.12.2024 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник позивача просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 року у справі №927/629/24 залишити без змін.

При цьому, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що у разі існування заборгованості в сумі, визначеній у відповідних актах приймання-передачі послуги, кредитор в праві нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати протягом строку невиконання боржником свого грошового зобов`язання відповідно до приписів ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України протягом строку існування такого боргу, аж до підписання сторонами актів коригування.

Таким чином, за твердженням позивача, позивач правомірно нарахував, а суд першої інстанції своїм рішення стягнув інфляційні втрати на суму боргу за узгодженими сторонами обсягами послуги та її вартістю, яка існувала до моменту проведення коригування обсягів наданої послуги (підписання сторонами актів коригування до актів приймання-передачі послуги).

Крім того, представник позивача зауважив, що відповідач у межах заявлених позовних вимог не звертався до суду із зустрічною позовною заявою про визнання протиправними дій чи бездіяльності позивача щодо несвоєчасного проведення коригування обсягів спожитої послуги відповідно до правил ринку.

Саме посилання скаржника про начеб то порушення вимог правил ринку в частині несвоєчасного проведення врегулювання щодо попередніх розрахункових періодів, без надання належних, допустимих, достовірних чи вірогідних доказів не доводить факту допущення порушень з боку позивача та не може бути прийнято судом як підтверджена позиція заперечень позовних вимог у даній справі.

Представник скаржника в судове засідання 29.01.2025 року Північного апеляційного господарського суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду Чернігівської області скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні 29.01.2025 року Північного апеляційного господарського суду заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є юридичною особою, що утворена як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 року № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року № 829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в приватне акціонерне товариство. Товариство є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 року № 802 (п.п. 1.1., 3.2. Статуту ПрАТ НЕК "Укренерго").

Відповідно до п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" ПрАТ НЕК "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі (ОСП) - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" відповідно до Законів України "Про ринок електричної енергії", "Про ліцензування видів господарської діяльності", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг", на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої НКРЕКП (постанова від 14.06.2018 року № 429), є постачальником електричної енергії.

Позивач і відповідач є учасниками ринку електричної енергії.

01.01.2019 року між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (як оператором системи передачі (далі - ОСП)) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (як користувачем) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0156-02024 року (далі - договір), відповідно до умов якого ОСП зобов`язувався надавати послуги з передачі електричної енергії, а користувач зобов`язувався здійснювати оплату за послуги.

Відповідно до п.1.2. договору сторони здійснюють свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Правил ринку, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу, Кодексу комерційного обліку, ліцензій, відповідно до яких сторони здійснюють господарську діяльність, інших нормативно-правових актів, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України.

До вказаного договору сторони неодноразово укладали додаткові угоди, якими вносилися відповідні зміни, зокрема від 01.01.2019 року, від 14.08.2019 року, від 21.09.2021 року, від 28.12.2021 року та від 21.12.2022 року (договір було викладено в новій редакції).

Згідно з п.4.1 договору (як у першій редакції договору, так і в редакції додаткових угод від 28.12.2021 року та 21.12.2022 року) для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги:

- плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць.

Відповідно до п. 3.1. договору (в редакції додаткових угод від 28.12.2021 року та 21.12.2022 року) передбачено, що планова та/або фактична вартість послуги визначається на підставі діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії.

Відповідно до умов п. 5.2 договору (в редакції додаткової угоди від 21.12.2022 року) користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості послуги ОСП таким чином:

1 платіж - до 17.00 години другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 3 договору, відповідно до такого алгоритму:

2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця,

3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця,

4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця,

5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не менше планової вартості послуг, яка визначена згідно з умовами розділу 5 цього договору.

Згідно з п. 5.5 договору (в редакції додаткової угоди та 21.12.2022 року) користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з Правилами ринку.

Оплата вартості послуги після коригування обсягів та вартості послуг користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акту приймання-передачі послуги (включно).

Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів та повертає їх ОСП.

Пунктом 8.3 договору (в редакції додаткової угоди від 21.12.2022) передбачені наступні

обов`язки користувача:

- подавати ОСП планові обсяги передачі електричної енергії та обсяги планової резервованої потужності за затвердженими ОСП формами у терміни та у порядку, що визначені в розділах 5 та 9 цього договору;

- повертати ОСП підписані зі свого боку акти у терміни та у порядку, що визначені в розділах 5 та 9 цього договору;

- здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим договором.

Порядок обміну інформацією в рамках договору сторонами узгоджено в розділі 9 в редакцій вищезазначених додаткових угод:

9.1. Планові обсяги послуги користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю.

Користувач протягом 3 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, повертає його ОСП, підписаним зі свого боку.

Згідно з абзацом 2 п. 9.4 розділу 9 рахунки, акти приймання-передачі, акти звірки розрахунків, повідомлення вважаються отриманими стороною:

- у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, що підписується його уповноваженим представником;

- у день особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та /або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом);

- у день направлення за допомогою Сервісу та/або електронною поштою.

Відповідно до п.13.1 договору (в редакції додаткової угоди 21.12.2022 року) договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2023 року.

На виконання умов договору у період з листопада по грудень 2023 року позивачем було надано відповідачу послуги з передачі електричної енергії, що підтверджується актами приймання-передачі послуг

та рахунки за послуги з передачі електричної енергії, зокрема: акт приймання-передачі послуги від 30.11.2023 року на суму 51016834,39 грн; акт приймання-передачі послуги від 31.12.2023 на суму 53861172,83 грн; рахунок-фактура №0156-02024 28/11/2023 від 28.11.2023 року на суму 1862784,00 грн рахунок-фактура №0156-02024 05/12/2023 від 05.12.2023 року на суму 1862784,00 грн; рахунок-фактура №0156-02024 07/12/2023 від 07.12.2023 року на суму 51016834,39 грн, крім того заборгованість на 30.11.2023 року - 358345347,55 грн, всього до сплати 409362181,94 грн; рахунок-фактура №ПР-0003481/0156-02024 від 11.12.2023 року на суму 1862784,00 грн; рахунок-фактура №ПР-0004346/0156-02024 від 15.12.2023 року на суму 1862784,00 грн; рахунок-фактура №ПР-0004752/0156-02024 від 20.12.2023 року на суму 1862784,00 грн; рахунок-фактура №ПР-0005152/0156-02024 від 09.01.2024 року на суму 53861172,83 грн, крім того заборгованість на 09.01.2024 року - 406198017,61 грн, всього до сплати 460059190,44 грн;

Крім того, до матеріалів справи додані акти коригування щодо зміни фактичних обсягів та/або вартості, зокрема:

Акт коригування №ПРА_К-0000792 від 27.12.2023 року до акту приймання-передачі послуги від 31.08.2023, в якому вказана вартість послуг за серпень 2023 - 41511625,68 грн;

Акт коригування №ПРА_К-0001322 від 30.01.2024 року до акту приймання-передачі послуги від 30.09.2023 року, в якому вказана вартість послуг за вересень 2023 - 39792642,20 грн;

Акт коригування №ПРА_К-0001904 від 13.03.2024 року до акту приймання-передачі послуги від 31.10.2023 року, в якому вказана вартість послуг за жовтень 2023 - 45632333,24 грн;

Акт коригування №ПРА_К-0002486 від 21.03.2024 року до акту приймання-передачі послуги від 30.11.2023 року, в якому вказана вартість послуг за листопад 2023 - 48028163,36 грн;

Акт коригування №ПРА_К-0003088 від 28.03.2024 року до акту приймання-передачі послуги від 31.12.2023 року, в якому вказана вартість послуг за грудень 2023 - 52677263,00 грн;

Акт коригування №ПРА_К-0003525 від 07.05.2024 року до акту приймання-передачі послуги від 31.05.2023 року, в якому вказана вартість послуг за травень 2023 - 37442585,59 грн;

Акт коригування №ПРА_К-0003585 від 08.05.2024 року до акту приймання-передачі послуги від 30.06.2023 року, в якому вказана вартість послуг за червень 2023 - 34254663,88 грн;

Акт коригування №ПРА_К-0003641 від 13.05.2024 року до акту приймання-передачі послуги від 31.07.2023 року, в якому вказана вартість послуг за липень 2023 - 39018339,95 грн

Відповідач свої зобов`язання за Договором в частині повної оплати отриманих від позивача послуг з передачі електричної енергії виконав, але з порушенням відповідних строків оплати.

Так, як встановлено судом першої інстанції, відповідачем було здійснено наступні оплати: згідно платіжної інструкції №4195 від 30.04.2024 року на суму 41702914,39 грн; згідно платіжної інструкції №4196 від 30.04.2024 року на суму 297085,61 грн; згідно платіжної інструкції №6504 від 28.06.2024 року на суму 13,98 грн; згідно платіжної інструкції №6502 від 28.06.2024 року на суму 1621,70 грн; згідно платіжної інструкції №6503 від 28.06.2024 року на суму 5175,92 грн; згідно платіжної інструкції №6500 від 28.06.2024 року на суму 634041,61 грн; згідно платіжної інструкції №6501 від 28.06.2024 року на суму 47478930,13 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, про надання послуг з передачі (п. 8 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії").

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.ч. 1 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами статті 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконане належним чином.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом першої інстанції було встановлено, що за період з листопада 2023 року по грудень 2023 року позивачем було надано послуги з передачі електричної енергії за договором, що підтверджується актами приймання-передачі послуги з листопада по грудень 2023 року, актами коригування та відповідними рахунками (планові та фактичні).

Відповідачем у повному обсязі здійснено оплату за надані послуги з передачі електричної енергії, але з порушенням строків, встановлених договором, а тому позивачем заявлена вимога про стягнення з позивача 1 510 624,95 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції та 1 161 195,41 грн трьох процентів річних від простроченої суми.

Позивачем додано до матеріалів справи розрахунки 3% річних та інфляційних за період з 05.12.2023 року по 27.06.2024 року, враховуючи виставлені рахунки на оплату, акти приймання-передачі послуг, акти коригування та здійснені відповідачем оплати.

Крім того, з дозволу суду першої інстанції позивачем були надані додаткові пояснення щодо такого розрахунку в яких останній вказав, що у позовній заяві у справі № 927/1643/23 у зв`язку із несвоєчасною оплатою у відповідача виникла заборгованість за період липень 2023 року - жовтень 2023 року (фактично надана послуга) та 5 планових платежів за листопад 2023 року, сума якої на 30.11.2023 року складає 169 620 951,16 грн з ПДВ. При цьому позивач врахував, що сума боргу, яка складається з п`яти планових платежів за липень 2023 року врахована при подачі позовної заяви до Tовариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» (справа № 927/1115/23). Позивачем також було нараховано 3% річних на вказані 5 планових платежів за листопад 2023 року. Розрахунок 3-х відсотків річних за вказані планові платежі було виконано по 30.11.2023 року включно. При розрахунку 3-х відсотків річних та інфляційних втрат за актом приймання-передачі послуги згідно з договором від 01.01.2019 року № 0156-02024 від 30.11.2023 року до уваги бралась сума, визначена до сплати за послугу, надану у листопаді 2023 року, за виключенням додатку сум 5 планових платежів, які відповідач мав здійснити на умовах, визначених договором. Таким чином, за виключенням суми даних платежів в розрахунок приймався залишок суми Акту за листопад 2023 року - 41 702 914,39 грн (51 016 834,39 - (1 862 784,00 х 5) = 41 702 914,39). Такий алгоритм розрахунку фінансових санкцій за договором є обґрунтованим, так як за умовами абз 4 п. 5.7 договору у разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості за цим договором кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди Користувача.

Відтак, за висновком суду першої інстанції, позивач нараховував 3% річних на суму боргу, до складу якої входили як суми 5 планових платежів, так і суми актів приймання-передачі послуги, за вирахуванням сум попередньо виставлених планових рахунків, а також суми (на збільшення чи на зменшення) актів коригування до Актів приймання-передачі Послуги.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені, викладеними вище нормами законодавства, наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо своєчасної оплати послуг, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм ст. 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, суд першої інстанції визнав його обґрунтованим та арифметично вірним, та задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а тому в цій частині спірне рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 року у справі №927/629/24 колегією суддів на предмет законності та обґрунтованості не перевіряється.

Колегія суддів перевіривши розрахунок інфляційних втрат, визнає його арифметично вірним та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в цій частині.

Твердження скаржника, що, зокрема, інфляційних втрат можливе лише за прострочення оплати фактично наданої послуги, а не за порушення строків внесення поетапної планової вартості послуги, колегія суддів не визнає переконливими доводами, з огляду на наступне.

При розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.08.2022 року у справі № 912/1941/21.

Отже, як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами ст.ст. 611, 625 Цивільного кодексу України.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №912/1941/21 та Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №904/5899/21 та від 24.11.2022 у справі №927/713/21, від 04.07.2023 у справі №910/10061/22, 23.11.2023 у справі №925/654/22, постанові КГС ВС від 25.09.2024 у справі № 910/17252/23.

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що незважаючи на зменшення вартості і обсягів фактично наданої послуги, позивач здійснив нарахування інфляційних втрат на повну вартість послуги, що на момент здійснення розрахунку не відповідача дійсності, оскільки, як вбачається з розрахунку інфляційних втрат, позивачем були враховані коригування вартості наданих послуг, як в більшу так і в меншу сторону, зокрема на які посилався скаржник (акт коригування №ПРА К-0002486 від 21.03.2024 року; акт коригування №ПРА К-0003088 від 28.03.2024 року).

Щодо твердження скаржника, що вартість послуги, яка зазначена, зокрема в актах приймання-передачі послуги за листопад 2023 року та за грудень 2023 року, яка на момент подання позову вже є скоригованою, не є боргом в розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України, на який позивач має право нараховувати 3% річних та інфляційні втрати, колегія суддів відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, акти приймання-передачі послуги у спірні періоди (листопад та грудень 2023 року) були підписані сторонами без зауважень, а відтак у користувача існував обов`язок оплатити фактичну вартість послуги у сумі, визначеній у підписаних сторонами актах приймання-передачі послуги до моменту, коли між сторонами було підписано акти коригування до актів приймання-передачі послуги.

Тобто, у разі існування заборгованості в сумі, визначеній у відповідних актах приймання-передачі послуги, кредитор вправі нараховувати 3 річних та інфляційні втрати протягом строку невиконання боржником свого грошового зобов`язання відповідно до приписів ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України протягом строку існування такого боргу, до підписання сторонами актів коригування.

Щодо твердження скаржника на недотримання позивачем умов п. 5.5 договору щодо здійснення оплати після коригування обсягів та вартості послуг, колегія суддів відзначає наступне.

Пунктом 5.5 договору визначено, що коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з Правилами ринку.

Так, як правильно встановлено судом першої інстанції, п. 5.5 договору не визначено конкретного та/або граничного строку проведення коригування обсягів та вартості наданої послуги, та відповідно строків врегулювання їх в СУР, а лише вказано строк надання АКО уточнених даних комерційного обліку.

Оскільки коригування обсягів та вартості наданої послуги залежить від багатьох чинників, його необхідність може виникнути в будь-який час, навіть після закінчення розрахункового місяця, а відтак першою подією, з якої розпочнеться таке коригування та відлік відповідних строків, є проведення процесу врегулювання в СУР.

Проте, матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів щодо порушення позивачем строків за п. 5.5 договору (дат проведення процесу врегулювання в СУР та надання АКО уточнених даних комерційного обліку, тощо).

При цьому, колегія суддів приймає до уваги твердження позивача, викладене у відзиві на позовну заяву, що відповідач у межах заявлених позовних вимог не звертався до суду із зустрічною позовною заявою про визнання протиправними дій чи бездіяльності позивача щодо несвоєчасного проведення коригування обсягів спожитої послуги відповідно до правил ринку.

Водночас, твердження скаржника, що дії позивача спрямовані на безпідставне збагачення, а не на відшкодування грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції та отримання компенсації за неналежне виконання зобов`язань, оскільки таких втрат кредитор не поніс, колегія суддів не визнає переконливими доводами, оскільки осанні не підтверджені належними та допустимими доводами та не спростовують вищевказаних висновків суду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Судом апеляційної інстанції при винесені даної постанови було надано висновки щодо всіх суттєвих доводам скаржника із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скарги слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 року у справі №927/629/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 року у справі №927/629/24 залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи №927/629/24 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун

Дата складення повного тексту 06.02.2025 року.