СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Харків Справа №922/4313/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,

за участю представників учасників справи:

від позивача Ракітін П.С.,

від відповідача Мар`їна І.О.,

від приватного виконавця не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (вх.№1836Х від 29.07.2024) та апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (вх.№1847Х від 29.07.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23 (м. Харків, суддя Калантай М.В., повний текст ухвали складено 17.07.2024)

за скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» від 02.07.2024 на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», м. Київ,

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», м.Харків,

про стягнення 12 798 843,98 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (надалі - позивач, стягувач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» (надалі - відповідач, боржник) про стягнення 12798843,98 грн, з яких: 9407846,70 грн основної заборгованості, 272410,98 грн 3% річних, 2054690,88 грн пені, 1063895,42 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.01.2024 у даній справі, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2024, даний позов задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто 9407846,70 грн основної заборгованості, 272410,98 грн 3% річних, 2054690,88 грн пені, 1063895,42 грн інфляційних втрат, 191982,66 грн судового збору.

02.02.2024 від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» надійшла скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (надалі - приватний виконавець), в якій боржник просить суд:

1) Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження №75378230, про арешт коштів від 24.06.2024, про арешт майна від 24.06.2024, про зупинення вчинення виконавчих дій від 24.06.2024;

2) Визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича:

- від 24.06.2024 про відкриття виконавчого провадження №75378230;

- від 24.06.2024 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №75378230;

- від 24.06.2024 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №75378230;

- від 24.06.2024 про зупинення вчинення виконавчих дій.

3) Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича повернути стягувачу наказ господарського суду Харківської області від 14.06.2024 р. про стягнення заборгованості у справі №922/4313/23.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» від 02.07.2024 на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича задоволено частково.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича щодо винесення постанов:

- від 24.06.2024 про відкриття виконавчого провадження №75378230;

- від 24.06.2024 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №75378230;

- від 24.06.2024 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №75378230;

- від 24.06.2024 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №75378230.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича повернути стягувачу наказ Господарського суду Харківської області від 14.06.2024 про стягнення заборгованості у справі №922/4313/23.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Щербаков Ігор Миколайович з вказаною ухвалою суду першої інстанції частково не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить поновити приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Щербакову Ігорю Миколайовичу строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 12 липня 2024 року у справі №922/4313/23; скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 12 липня 2024 року у справі №922/4313/23 повністю; прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» на дії приватного виконавця в повному обсязі; покласти витрати приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Щербакова Ігоря Миколайовича на професійну правничу допомогу в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз»; покласти судові витрати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича за сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз»; справу розглядати за участі представника приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Щербакова Ігоря Миколайовича.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Щербаков Ігор Миколайович посилається на наступне:

- враховуючи позицію Верховного Суду щодо правової природи безготівкових коштів та факту підтвердження ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» відкритих банківських рахунків Боржником у м. Києві, дії приватного виконавця Щербакова І.М. з відкриття виконавчого провадження шляхом винесення постанови від 10.06.2024 про відкриття виконавчого провадження №75378230 вчинені у повній відповідності до вимог норм чинного законодавства;

- арешт коштів, арешт майна та зупинення вчинення виконавчих дій прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця;

- прийняття Управителем активів в управління за договором, наявність активів на балансі Управителя не призводить до виникнення в Управителя права власності, а також права довірчої власності на активи (пункт 3.2 Договору управління активами);

- ухвала про арешт майна з визначеними межами заходів забезпечення у кримінальному провадженні (заборона здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій та розпоряджатися ними) не поширюється на гарантоване Конституцією України право користування корпоративними правами та акціями. Законом не встановлено, що договір про управління активами позбавляє чи обмежує власника користуватись своїми правами. Управитель не здійснює діяльність з управління портфелем фінансових інструментів, а лише управляє активами. Ці два види діяльності не є тотожними;

- арешт корпоративних прав із встановленням заборони на розпорядження акціями у межах кримінального провадженні веде до тимчасового позбавлення власника акцій можливості розпоряджатися цими акціями, згідно з частиною першою статті 170 КПК України, а не до переходу права власності;

- інформація про наявність у статутному капіталі АТ «Харківміськгаз» частки держави, яка перевищує 25 відсотків, відсутня.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» також з вказаною ухвалою суду першої інстанції частково не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23 в частині задоволення скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича; прийняти постанову, якою у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича, в частині задоволеній ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23 відмовити повністю; витрати по оплаті судового збору покласти на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» посилається на наступне:

- відповідно до відомостей, розміщених у відкритих джерелах вбачається, що у статутному капіталі АТ «Харківміськгаз» корпоративні права держави відсутні;

-суд помилково ототожнює передання в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі АРМА) корпоративних прав акціонерів АТ «Харківміськгаз», з переходом у державне володіння права власності на частки (корпоративні права) у статутному капіталі АТ «Харківміськгаз», чого у даному випадку не відбулось;

- з наявного у матеріалах справи витягу з інформаційного ресурсу smida.gov.ua щодо власника АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» вбачається, що ним являється Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі НАК «Нафтогаз України»). При цьому, 100% акцій АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», які належить на праві приватної власності НАК «Нафтогаз України», а не державі. Дана обставина вбачається зі Статуту АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», доступ до якого є відкритим та загальнодоступним. Таким чином, безпідставно ототожнювати поняття «держава» та юридичну особу - АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» та НАК «Нафтогаз України»;

- активи лишаються власністю особи, у якої вони були вилучені; управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління;

- прийняття Управителем активів в управління за цим договором, наявність активів на балансі Управителя не призводить до виникнення в Управителя права власності, а також права довірчої власності на активи (пункт 3.2 Договору управління активами);

- ухвала про арешт майна з визначеними межами заходів забезпечення у кримінальному провадженні (заборона здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій та розпоряджатися ними) не поширюється на гарантоване Конституцією України право користування корпоративними правами та акціями;

- законом не встановлено, що договір про управління активами позбавляє чи обмежує власника користуватись своїми правами; управитель не здійснює діяльність з управління портфелем фінансових інструментів, а лише управляє активами. Ці два види діяльності не є тотожними;

- висновок суду щодо не підвідомчості приватному виконавцю виконання рішення у даній справі відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», так як, виконання рішення у даній справі віднесено до компетенції державної виконавчої служби, є безпідставним та таким, що ґрунтується на невірному трактуванні згаданого положення Закону;

- з огляду на відсутність підстав вважати неправомірними дії Виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №75379230 від 24.06.2024, то відсутні підстави для визнання неправомірними дій Виконавця щодо винесення інших постанов у вказаному виконавчому провадженні, в тому числі про накладення арештів на кошти й майно Боржника, та про зупинення вчинення виконавчих дій у згаданому виконавчому провадженні, так як відсутні підстави для задоволення усіх похідних вимог Боржника.

Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 29.07.2024 для розгляду справи №922/4313/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (вх.№1836Х від 29.07.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23. Витребувано з Господарського суду Харківської області копії матеріалів справи №922/4313/23, необхідних для розгляду скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (вх.№1847Х від 29.07.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23.

08.08.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/4313/23 (вх.№10432).

Від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Щербакова Ігоря Миколайовича (вх.№10975 від 21.08.2024), в якому останній просить відмовити Приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Щербакову Ігорю Миколайовичу в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23; ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23 залишити без змін; у випадку задоволення апеляційної скарги Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича зменшити суму компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу до суми 3 000,0 грн (1 000,0 грн за надані послуги у суді першої інстанції, 2 000,0 грн - за надані послуги у суді апеляційної інстанції).

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу приватного виконавця АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» зазначає наступне:

- приватний виконавець протиправно відкрив виконавче провадження не за місцем реєстрації Боржника, а у виконавчому окрузі, у якому начебто перебуває майно Боржника саме на момент відкриття виконавчого провадження без належного тому підтвердження;

- управління майном є специфічним способом здійснення права власності у чужому інтересі, що полягає в зобов`язанні управителя діяти в інтересах вигодонабувача та (або) установника;

- засновником АТ «Чорноморнафтогаз» є Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України». В свою чергу, 100 % акцій Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» належать Державі Україна в особі Кабінету Міністрів України;

- з урахуванням того, що частка держави у статутному капіталі товариства перевищує 25 відсотків (керуючий рахунками в цінних паперах АРМА, управитель від АРМА АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз), керуючись ч.2 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження», приватний виконавець Щербаков І.М. не має права здійснювати примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області у даній справі про стягнення з АТ «Харківміськгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», а виконання рішення у даній справі відповідно до ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» віднесено до компетенції державної виконавчої служби.

Від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (вх.№10982 від 22.08.2024), в якому останній просить відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23; ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23 залишити без змін.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» зазначає наступне:

- управління майном є специфічним способом здійснення права власності у чужому інтересі, що полягає в зобов`язанні управителя діяти в інтересах вигодонабувача та (або) установника. Управитель у свою чергу наділяється невизначено широким колом повноважень здійснення права власності на чуже майно, обмежене законом і волею установника управління;

- відповідно до підпункту 4.3.2. пункту 4.3 розділу 4 Договору управління активами (майном) від 05.07.2022 №11/2022 управитель має право здійснювати повноваження та мати всі права власника Активів та акціонера юридичних осіб, корпоративні права яких передаються в управління, реалізовувати права акціонера, визначені статтею 25 Закону України «Про акціонерні товариства» з урахуванням вимог та обмежень, встановлених законом та цим Договором;

- з урахуванням того, що частка держави у статутному капіталі товариства перевищує 25 відсотків (керуючий рахунками в цінних паперах АРМА, управитель від АРМА АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз), керуючись ч.2 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження», приватний виконавець Щербаков І.М. не має права здійснювати примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області у даній справі про стягнення з АТ «Харківміськгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», а виконання рішення у даній справі відповідно до ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» віднесено до компетенції державної виконавчої служби.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2024 призначено апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (вх.№1836Х від 29.07.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23 до розгляду на « 19» вересня 2024 р. о 10:30 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2024 об`єднано апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (вх.№1836Х) та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (вх.№1847Х) в одне апеляційне провадження. Призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (вх.№1847Х від 29.07.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23 до розгляду на « 19» вересня 2024 р. о 10:30 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2024 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» - адвоката Ракітіна П.С. про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/4313/23, яке відбудеться « 19» вересня 2024 р. о 10:30 год у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/4313/23, яке відбудеться « 19» вересня 2024 р. о 10:30 год постановлено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» - адвоката Ракітіна П.С. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2024 задоволено клопотання представника приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича - адвоката Косяк Н.В. про її участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/4313/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/4313/23, яке призначено на 19.09.2024 о 10:30 год та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю представника приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича - адвоката Косяк Н.В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2024 оголошено перерву у розгляді справи №922/4313/23 до « 24» жовтня 2024 р. об 11:15 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.10.2024 задоволено клопотання представника приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича - адвоката Косяк Н.В. про її участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/4313/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/4313/23, яке призначено на 24.10.2024 об 11:15 год та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю представника приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича - адвоката Косяк Н.В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.10.2024 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» - адвоката Ракітіна П.С. про його участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/4313/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/4313/23, яке призначено на 24.10.2024 об 11:15 год та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» - адвоката Ракітіна П.С. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Від представника приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх.№13613 від 24.10.2024), в якому останній просить прийняти письмове клопотання про долучення документів до матеріалів справи; задовольнити клопотання представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича; долучити до матеріалів справи №922/4313/23 та розглянути подані документи (докази) за додатком; врахувати подані документи (докази) при прийнятті постанови за результатами розгляду справи №922/4313/23; скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 12 липня 2024 року у справі №922/4313/23 повністю; прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» на дії приватного виконавця в повному обсязі; покласти витрати приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Щербакова Ігоря Миколайовича на професійну правничу допомогу в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз»; покласти судові витрати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича за сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз»; справу розглядати за участі представника приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Щербакова Ігоря Миколайовича.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2024 оголошено перерву у розгляді справи №922/4313/23 до « 05» грудня 2024 р. о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 задоволено клопотання представника приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича - адвоката Косяк Н.В. про її участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/4313/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/4313/23, яке призначено на 05.12.2024 о 10:00 год та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю представника приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича адвоката Косяк Н.В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 оголошено перерву у розгляді справи №922/4313/23 до « 06» лютого 2025 р. о 10:00 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» - адвоката Ракітіна П.С. надійшло клопотання (вх.№1730 від 05.02.2025) про долучення до матеріалів справи копії довіреності від 18.12.2024 №987 представника позивача ТОВ «Оператор ГТС України», виданої адвокату Ракітіну П.С.

Від приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича адвоката Косяк Н.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№1334 від 06.02.2025) у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю, про що надано відповідні докази.

Розглянувши у судовому засіданні 06.02.2025 вказане клопотання приватного виконавця про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з пунктом 5 резолютивної частини ухвали Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 про оголошення перерви до 06.02.2025 явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

Крім того, представник приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича адвокат Косяк Н.В. була присутня у попередніх судових засіданнях та надавала свої пояснення по справі.

За змістом статті 56 ГПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто або через представника. Особиста участь особи у справі не позбавляє її права мати в цій справі представника. При цьому кількість представників, яким надається право представляти особу у судовому процесі, законодавчо не обмежена.

Отже, у разі неможливості представника учасника справи взяти участь у судовому засіданні, такий учасник не позбавлений права взяти участь у судовому засіданні особисто чи призначити іншого представника.

Заявником клопотання також не вказано яким саме чином неявка представника учасника справи унеможливить розгляд даної справи. Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових поясненнях, не зумовлюють необхідність перенесення розгляду справи в силу положень чинного ГПК України.

Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.

Зважаючи на те, що правова позиція учасників справи викладена в апеляційній скарзі, відзивах не неї та інших процесуальних документах, що містяться в матеріалах справи, а явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання представника приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича адвоката Косяк Н.В. про відкладення розгляду справи та можливість розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 06.02.2025 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги на дії приватного виконавця. Представник відповідача проти вимог апеляційних скарг заперечив, просив залишити скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Розглянувши клопотання представника приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (вх.№13613 від 24.10.2024) про долучення документів до матеріалів справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із частиною 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи частини 3 статті 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази щодо неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Така обставина (відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції) виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України.

У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 43 ГПК України щодо обов`язку особи, яка бере участь у справі, добросовісно користуватися процесуальними правами, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову у їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

У поданому клопотанні заявник зазначає, що додані до клопотання докази підтверджують правомірність та законність дій приватного виконавця Щербакова Ігоря Миколайовича у виконавчому провадженні №75378230 не подавалися з відзивом на скаргу АТ «Харківміськгаз» та з апеляційною скаргою, оскільки дані листи від Фонду державного майна України (вх.№438 від 02.10.2024) та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів (вх.№434 від 20.09.2024) надійшли до приватного виконавця пізніше.

Як вбачається з матеріалів справи, відповіді на запити, які представник приватного виконавця просить долучити до матеріалів справи, датовані після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Суд зазначає, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.09.2019 у справі №922/393/18, від 16.12.2020 у справі №908/1908/19.

Суд звертає увагу, що сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Так, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

З огляду на викладене, суд відмовляє у прийнятті доданих до клопотання документів, оскільки на дату винесення оспорюваного судового рішення останні не існували, що виключає можливість їх прийняття незалежно від причин неподання доданих документів до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційних скаргах та відзивах на апеляційні скарги доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника апелянта та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 19.01.2024 у справі №922/4313/23 позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 9407846,70 грн основної заборгованості, 272410,98 грн 3% річних, 2054690,88 грн пені, 1063895,42 грн інфляційних втрат, 191982,66 грн судового збору. Ухвалено видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» на рішення Господарського суду Харківської області від 19.01.2024 у справі №922/4313/23 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 19.01.2024 у справі №922/4313/23 залишено без змін.

14.06.2024 на виконання рішення Господарського суду Харківської області від 19 січня 2024 року та постанови Східного апеляційного господарського суду від 27 травня 2024 року Господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

Стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Господарського суду Харківської області від 19.01.2024 у справі №922/4313/23 згідно наказу від 14.06.2024.

24.06.2024 приватним виконавцем виконавчого округа міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75378230 з виконання наказу у справі №922/4313/23 від 14.06.2024.

У межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника від 24.06.2024, про арешт майна боржника від 24.06.2024, про зупинення вчинення виконавчих дій від 24.06.2024.

Боржник не погодився з діями приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з огляду на порушення порядку відкриття такого провадження та звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця у цій справі.

Зокрема, АТ «Харківміськгаз» вважає, що приватний виконавець протиправно відкрив виконавче провадження не за місцем реєстрації позивача, а у виконавчому окрузі міста Києва, де позивач не зареєстрований та не має майна. Також боржника стверджує, що виконання рішення у даній справі відповідно до ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» віднесено до компетенції державної виконавчої служби.

В оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції зазначив, що на час здійснення Національним агентством діяльності з управління корпоративними правами АТ «Харківміськгаз» до нього фактично перейшли всі повноваження власника. Оскільки починаючи з 24.05.2022 частка держави в особі вищевказаного центрального органу виконавчої влади у статутному капіталі АТ «Харківміськгаз» перевищує 25 відсотків, з огляду на приписи пункту 2 частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про неможливість здійснення приватним виконавцем примусового виконання рішень щодо АТ «Харківміськгаз», в тому числі відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження №75378230, винесення постанов про арешт коштів боржника від 24.06.2024, про арешт майна боржника від 24.06.2024, про зупинення вчинення виконавчих дій від 24.06.2024. При цьому, місцевий господарський суд звернув увагу на те, що пункт 2 частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» не має будь-якої вказівки на те, що частка держави в розмірі більш, ніж 25% статутного капіталу, має належати їй лише на праві власності. А тому, за висновком суду, вказана норма може бути поширена у тому числі й на випадки тимчасового здійснення Національним агентством, як органом центральним виконавчої влади діяльності з управління корпоративними правами відповідної юридичної особи. Оскільки наказ Господарського суду Харківської області від 14.06.2024 у справі №9224313/23 пред`явлено стягувачем до приватного виконавця з порушенням підвідомчості, суд вважав за необхідне зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича повернути стягувачу вищевказаний наказ без прийняття до виконання. У зв`язку із непідвідомчістю виконання наказу Господарського суду Харківської області від 14.06.2024 у справі №9224313/23 приватному виконавцю, суд не розглядав доводи скарги в частині порушення правил щодо місця виконання та часткового зупинення виконавчих дій згідно з постановою від 24.06.2024 у виконавчому провадженні №75378230.

Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законами України «Про виконавче провадження» та «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», яка кореспондується з нормами статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 2 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Пунктом 2 частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

В такий спосіб законом прямо передбачено обмеження у здійсненні приватним виконавцем примусового виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, зокрема, обмеження стосується боржників - юридичних осіб, у статутному капіталі яких частка більше 25 відсотків належить державі.

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Пункт 6 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункт 4 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону).

Тобто, вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями, проте з урахуванням передбачених законом обмежень.

Частина перша статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» і частина друга статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначених Законом України «Про виконавче провадження». Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» права й обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Статті 9, 19 вказаного Закону серед функцій Національного агентства визначають управління арештованими в кримінальному провадженні активами, формування та реалізацію державної політики у сфері управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

Стаття 1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» визначає управління активами як діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Суд звертає увагу, що визначений вказаною нормою закону зміст управління активами є тотожним змісту права власності, наведеному у статті 317 Цивільного кодексу України (власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном), про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції.

З аналізу статті 100 Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що в управління чи для реалізації Національному агентству передаються активи за сукупності умов: такі активи визнані речовими доказами в кримінальному провадженні; вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; можуть бути передані Національному агентству за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням суду.

Строк управління активами, що передані Національному агентству, залежить від строку дії арешту в кримінальному провадженні. З припиненням арешту або закриттям кримінального провадження припиняється і дія управління арештованим майном.

Основною метою накладення арешту на майно в кримінальному провадженні є забезпечення невідворотності настання негативних наслідків для особи за вчинення кримінальних правопорушень, насамперед корупційних. Це здійснюється через позбавлення особи економічних переваг, одержаних внаслідок її протиправної поведінки, а також унеможливлення одержання такою особою будь-яких переваг унаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В такий спосіб незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству майна та невжиття заходів щодо збереження арештованого майна утруднить або унеможливить (втрата, погіршення фізичного стану майна, зменшення його економічної вартості) виконання вироку.

У свою чергу арешт корпоративних прав із встановленням заборони на розпорядження акціями у кримінального провадженні згідно з частиною першою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України веде до тимчасового позбавлення власника акцій можливості розпоряджатися ними. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Статті 21, 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» визначають, що управління активами здійснюється на умовах ефективності, а також збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості. Управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління. Управління активами припиняється в разі скасування арешту прийнятих в управління активів, їх конфіскації (у т.ч. спеціальної конфіскації), іншого судового рішення про їх стягнення в дохід держави. У разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора або судового рішення, що набрало законної сили, якими скасовано арешт прийнятих в управління активів та/або скасовано передачу активів в управління Національному агентству, за умови наявності судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, Національне агентство протягом десяти робочих днів повертає їх законному власнику.

З урахуванням викладеного та зважаючи на вимоги статті 1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (управління активами, що здійснюється Національним агентством, включає діяльність із володіння, користування та розпорядження ними) суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для ототожнення таких правовідносин зі змістом права власності.

Стосовно доводів апелянтів про те, що прийняття Управителем активів в управління за договором, наявність активів на балансі Управителя не призводить до виникнення в Управителя права власності, а також права довірчої власності на активи, колегія суддів вказує про наступне.

Відповідно до статті 96-1 Цивільного кодексу України права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства. Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.

За приписами статті 20 Закону України «Про акціонерні товариства» акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо відповідного акціонерного товариства. Згідно з частиною першою статті 25 цього Закону кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на участь в управлінні товариством, отримання дивідендів, отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства, отримання інформації про господарську діяльність товариства.

Також колегія суддів звертає увагу на наступні правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.04.2024 у справі №922/331/23:

« 1) арешт корпоративних прав із встановленням заборони на розпорядження акціями у кримінального провадженні веде до тимчасового позбавлення власника акцій можливості розпоряджатися цими акціями, згідно з частиною першою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України. Цей арешт може також обмежувати право користування акціями, зокрема права на участь у управлінні компанією та інші корпоративні права, якщо такі обмеження чітко зазначені в ухвалі суду;

2) господарський суд не має повноважень змінювати чи роз`яснювати ухвали слідчого судді, що постановлені у кримінальному провадженні. Господарський суд може лише дослідити зміст ухвали про арешт та її вплив на спірні правовідносини, тому керуючись принципом правової визначеності, зобов`язаний керуватися буквальним формулюванням резолютивної частини ухвали про арешт щодо встановлених заборон та обмежень;

3) за загальним правилом, якщо акції передані в управління на підставі ухвали слідчого судді, управитель під час здійснення повноважень власника таких активів у вищих органах управління юридичної особи зобов`язаний погоджувати свої дії з власником акцій. Такий обов`язок відсутній, якщо акції передані в управління підприємству за рішенням Кабінету Міністрів України у порядку особливої процедури;

4) у спірних правовідносинах правовою підставою обмеження прав акціонера є не лише ухвали слідчого судді про арешт корпоративних прав у спосіб встановлення заборони на реалізацію акцій (на чому помилково наполягає скаржник), а й рішення Кабінету Міністрів України, що дозволяє Управителю діяти у вищих органах управління юридичної особи на власний розсуд без погодження з власником акцій, на які накладено арешт.

З матеріалів даної справи та обставин, встановлених судами, вбачається, що Кабінет Міністрів України передав активи Компанії в управління державному підприємству у зв`язку з винятковим випадком у порядку, встановленому статтею 21-1 Закону України від 10.11.2015 №772-VIII , що породжує відповідні правові наслідки.

Наведене свідчить, що у спірних правовідносинах Управитель під час здійснення повноважень власника таких активів (акцій) не зобов`язаний погоджувати свої дії у вищих органах управління відповідної юридичної особи з власником таких активів (акціонером).

Питання про їх передачу в управління Національному агентству було вирішено наступною ухвалою слідчого судді від 24.05.2022. Питання існування та оцінки випадку як виняткового для застосування статті 211 вказаного Закону України вирішував Кабінет Міністрів України у розпорядженні від 28.05.2022 №429-р за поданням Національного агентства, що впливає на особливості управління акціями та права акціонера.

Відповідно до пункт 4 частини першої статті 1 Закону України №772-VIII управління активами - діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Аргументи скаржника про те, що Управитель не набув прав за цінними паперами та взагалі не мав вчиняти жодних дій як Управитель, доки не внесено змін до системи депозитарного обліку, Суд відхиляє, оскільки суд апеляційної інстанції надав оцінку таким доводам і обґрунтовано виходив з того, що чинним законодавством визначено особливості набуття управителем статусу керуючого рахунком у цінних паперах.

Зокрема, згідно з частинами десятою та одинадцятою глави 1 розділу 5 Положення про проведення депозитарної діяльності, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 №735, у разі передачі цінних паперів депонента, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, на підставі відповідної ухвали слідчого судді, суду або згоди власника цінних паперів на їх передачу в управління Національного агентства статусу керуючого рахунком щодо рахунку в цінних паперах такого депонента в депозитарній установі набуває Національне агентство або юридична особа, якій Національним агентством за результатами конкурсу в порядку, встановленому законом, такі цінні папери передані в управління. У разі передачі цінних паперів в управління Національному агентству реалізація прав на такі цінні папери здійснюється останнім. У разі передачі цінних паперів Національним агентством в управління Управителю Управитель здійснює повноваження власника таких цінних паперів на підставі договору про управління між Національним агентством та Управителем з урахуванням вимог та обмежень, встановлених законодавством. Набуття Національним агентством/Управителем статусу керуючого рахунком у цінних паперах не потребує відповідного розпорядження депонента та обов`язкового переоформлення анкети рахунку в цінних паперах депонента.».

Вищевикладене дає підстави для висновку, що при виконанні судових рішень щодо стягнення коштів за рахунок активів боржника, які у передбаченому законом порядку передані в управління Національного агентства як центрального органу державної виконавчої влади, підлягає застосуванню пункт 2 частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказана норма не має будь-яких застережень відносно того, що частка держави в розмірі більш ніж 25% статутного капіталу має належати їй лише на праві власності та/або з зазначенням про це у відповідних державних реєстрах.

Щодо можливості Приватного виконавця здійснювати виконання рішень щодо боржника, корпоративні права якого перебувають у управлінні Національного агентства, суд виходить із системного тлумачення статей 124, 129-1 Конституції України, статей 317, 318 Цивільного кодексу України, статті 1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», пункту 2 частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» та доходить висновку, що, після запровадження управління майном, держава в особі Національного агентства набула тимчасово права власника щодо таких корпоративних прав з метою забезпечення збереження активів та збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості.

Такий висновок відповідає, зокрема, пункту 8 статті 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», за вимогами якого у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора або судового рішення, що набрало законної сили, якими скасовано арешт прийнятих в управління активів та/або скасовано передачу активів в управління Національному агентству, останнє протягом десяти робочих днів повертає їх законному власнику.

Тобто застосована законодавцем юридична конструкція свідчить про те, що під час здійснення процедури управління активами повноваження власника реалізуються саме Національним агентством, а майно і корпоративні права фактично перебувають у його власності та повертаються власнику лише після відповідного рішення прокурора чи суду.

Аналогічні висновки у подібних правовідносинах викладені Верховним Судом у постанові від 19.12.2024 у справі №903/62/23.

Отже, з урахуванням вимог пункту 2 частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» Приватний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження та здійснювати виконавчі дії щодо майна боржника, оскільки частка держави у статутному капіталі, з урахуванням її перебування в управління Національного агентства, складає більше 25%, про шо обґрунтовано зазначив суд першої інстанції.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що зазначене не є перешкодою для примусового виконання судового рішення Державною виконавчою службою, не обмежує стягувача у здійсненні відповідних дій у порядку, встановленому законом.

З огляду на встановлені судом обставини щодо можливості здійснення виконавчих дій щодо боржника виключно Державною виконавчою службою, у суду відсутні підстави для дослідження інших доводів скаржника щодо неправомірності дій приватного виконавця, зокрема, в частині порушення правил відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням боржника.

Колегія суддів зазначає, що ухвала суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови у скасуванні постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича, а тому, з огляду на положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, не переглядається в цій частині.

Отже, апеляційний господарський суд вказує, що доводів, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, скаржники у апеляційних скаргах не навели.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення в оскаржуваному рішення, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі учасникам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції про неправомірність дій приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича щодо винесення постанов від 24.06.2024 про відкриття виконавчого провадження №75378230; від 24.06.2024 про арешт коштів боржника; від 24.06.2024 про арешт майна боржника; від 24.06.2024 про зупинення вчинення виконавчих дій. У зв`язку з викладеним, апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23 без змін.

Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційних скарг, судові витрати, понесені заявниками апеляційних скарг, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 09.05.2025 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.01.2025 №4220-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.273 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 233, 240, 269, 270, п.1. ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Щербакова Ігоря Миколайовича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.07.2024 у справі №922/4313/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст.ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.02.2025.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.С. Хачатрян