ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2025 р. Справа № 910/1672/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Різник О.О.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від відповідача-3: Сизько Б.Б. (в режимі відеоконференції)

від відповідача-4: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фінанс Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 (повне рішення складено 19.08.2024) (суддя Морозов С.М.)

у справі № 910/1672/22 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фінанс Груп"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровал" (відповідач-1);

2. ОСОБА_1 (відповідач-2);

3. ОСОБА_2 (відповідач-3);

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" (відповідач-4)

про визнання права вимоги, визнання права іпотекодержателя та звернення стягнення на майно

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Фінанс Груп" (далі - ТОВ "Голден Фінанс Груп", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровал" (далі - ТОВ "Агровал", відповідач-1), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач-2), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач-3) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" (далі - ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс", відповідач-4), в якому просило суд:

- визнати за ТОВ "Голден Фінанс Груп" права вимоги за кредитним договором № КЛ-10323/1-980 відновлювальної відкличної кредитної лінії від 18.02.2014;

- визнати за ТОВ "Голден Фінанс Груп" права іпотекодержателя за іпотечним договором від 18.02.2014;

- визнати за ТОВ "Голден Фінанс Груп" права іпотекодержателя за іпотечним договором від 17.04.2014;

- в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Агровал" за кредитним договором № КЛ-10323/1-980 відновлювальної відкличної кредитної лінії від 18.02.2014 у сумі 1 155 821,43 грн звернути стягнення на: 1) предмет іпотеки: 3-кімнатна квартира зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними із цим нерухомими майном загальною площею 75,8 кв.м, житловою площею 51,7 кв.м; 2) предмет іпотеки - земельна ділянка площею 0,0759 га, цільове призначення якої - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :72:267:0039, у спосіб продажу шляхом проведення електронного аукціону в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно із Законом України "Про виконавче провадження".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ним придбано майнові права вимоги за договором № 220921/1 від 22.09.2021.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 у справі № 910/1672/24 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що виникнення у позивача прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 09.10.2013 може відбутися лише після нотаріального посвідчення правочину про відступлення прав за іпотечним договором, а також державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. При цьому позивачем відповідну реєстрацію прав на нерухоме майно не здійснено, що підтверджено представником позивача в судовому засіданні 06.08.2024. У частині звернення стягнення на предмет іпотеки суд послався на те, що проценти за користування кредитом не можуть нараховуватись поза строком дії кредитного договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 у справі № 910/1672/24, ТОВ "Голден Фінанс Груп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 625, 1048 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 24 Закону України "Про іпотеку", та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що ст. 24 Закону України "Про іпотеку" не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки право іпотеки було зареєстровано не за правомірним іпотекодержателем. Також, скаржник зазначає, що нарахування відсотків у даному випадку повинно відбуватись на підставі ст. 625 ЦК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Голден Фінанс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 у справі № 910/1672/22; розгляд апеляційної скарги призначено на 10.12.2024 об 11:20; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 09.12.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 задоволено клопотання ОСОБА_2 про участь представника відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 продовжено строк розгляду апеляційної скарги ТОВ "Голден Фінанс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 у справі № 910/1672/22; відкладено розгляд апеляційної скарги на 28.01.2025 об 11:00.

Позиції учасників справи

ОСОБА_2 подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що первинними документами не підтверджено фактичного надання йому кредитних коштів у сумі 2 100 000,00 грн, а також не надано доказів переходу до позивача прав у зобов`язанні, які виникли за кредитним договором від 18.02.2014.

Також, від ОСОБА_2 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання щодо врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 28.01.2025 взяли участь представники позивача (скаржника) (в залі Північного апеляційного господарського суду) та відповідача-3 (у режимі відеоконференції в залі Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області).

Відповідач-2 або його представник та представники відповідача-1 і відповідача-4 в судове засідання не з`явились.

Усі учасники справи належним чином повідомлені судом про дату, час та місце судового засідання.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а нез`явлення в судове засідання відповідача-2 або його представника та представників відповідача-1 і відповідача-4 не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи аргументи апеляційної скарги і доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без їх участі в судовому засіданні.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

Представник відповідача-3 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до умов кредитного договору № КЛ-10323/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії від 18.02.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (далі - ПАТ "Радикал", Банк) як кредитодавцем та ТОВ "Агровал" як позичальником (далі - Кредитний договір), позичальнику відкрито кредитну лінію: ліміт кредитної лінії - 2 000 000,00 грн (п. 1.1.1); термін остаточного повернення кредиту - 17.02.2016 включно, якщо такий термін (строк) не наступить раніше з підстав, що передбачені умовами цього Договору або законодавством (п. 1.1.2); процентна ставка за користування кредитом/траншем кредиту - 24 % річних та може бути змінена при видачі кожної із частин кредиту (траншу кредиту), в межах кредитної лінії, за рішенням уповноваженого органу кредитодавця щодо користування грошовими коштами, рішення про видачу яких у межах розміру ліміту кредитної лінії розглядається уповноваженим органом кредитодавця (п. 1.1.3).

Згідно з п. 1.3 Кредитного договору (з урахуванням змін, внесених додатковим договором № 3 від 17.04.2014) позичальник відповідає перед кредитодавцем усім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути накладене стягнення в порядку, встановленому законодавством України. Забезпеченість виконання зобов`язання за цим договором забезпечуватиметься:

- порукою Товариства з обмеженою відповідальністю "Маруна Нью";

- порукою ОСОБА_2 ;

- іпотекою нерухомого майна, а саме: 3-кімнатної квартири зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними із цим нерухомими майном, загальною площею 75,8 кв.м, житловою площею 51,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 ;

- іпотекою нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними із цим нерухомими майном, загальною площею 0,0759 га, цільове призначення якої обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер :72:267:0039, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_2 .

У п. 2.4 Кредитного договору встановлено, що позичальник здійснює повернення кредиту/траншу кредиту у валюті кредиту/траншу кредиту платіжними дорученнями на відкритий йому позичковий рахунок у строки (терміни), визначені графіком погашення, що наведений у додатку № 1, не пізніше терміну (строку), вказаного в п. 1.1.2 Договору.

Пунктом 2.7.1 Кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом/траншем кредиту нараховуються з дня перерахування коштів з позичкового рахунку до моменту фактичного повернення кредиту/траншу кредиту (в тому числі і за період прострочення терміну (строку) остаточного погашення кредиту/ траншу кредиту, зазначеного в п. 1.1.2 цього Договору).

18.02.2014 між ПАТ "Радикал Банк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, зареєстрований приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дереберою Т.О. за номером 236 (далі - Іпотечний договір № 1), відповідно до умов п. 2.1 якого іпотекодавець із метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Кредитного договору, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, нерухоме майно: 3-кімнатну квартиру зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними із цим нерухомими майном, загальною площею 75,8 кв.м, житловою площею 51,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.3 Іпотечного договору № 1 визначено, що вартість предмета іпотеки становить 1 674 451,00 грн.

Згідно з п. 1.2 Іпотечного договору № 1 іпотекодавець зобов`язався, зокрема, повернути іпотекодержателю кредити, надані в межах кредитної лінії, ліміт якої складає - 2 000 000,00 грн, у строки (термін) та на умовах, зазначених у Кредитному договорі та додаткових договорах до Кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому, при цьому загальний термін користування кредитом - до 17.02.2016 включно, та сплатити іпотекодержателю проценти за користування кредитами, наданими в межах кредитної лінії, в розмірі 24 % річних.

Іпотека припиняється: а) виконанням у повному обсязі зобов`язань; б) в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 6.4 Іпотечного договору № 1).

17.04.2014 між ПАТ "Радикал Банк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, зареєстрований приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.А. за номером 3045 (далі - Іпотечний договір № 2), відповідно до умов п. 2.1 якого іпотекодавець із метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Кредитного договору, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,0759 га, цільове призначення якої - обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер :72:267:0039, що знаходиться за адресою: м. Київ, Солом`янський район, пров. Устинівський, 13. Іпотека розповсюджується на всі приналежності предмета іпотеки та на всі невід`ємні від нього складові частини, поліпшення, внутрішні системи, що існують на момент укладення Договору та/або виникнуть у майбутньому.

Вартість предмета іпотеки становить 1 615 767,00 грн (п. 2.3 Іпотечного договору № 2).

Відповідно до п. 1.2 Іпотечного договору № 2 іпотекодавець зобов`язався, зокрема, повернути іпотекодержателю кредити, надані в межах кредитної лінії, ліміт якої складає 2 000 000,00 грн, у строки (терміни) та на умовах, зазначених у Кредитному договорі та додаткових договорах до Кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому, при цьому загальний термін користування до 17.02.2016 включно; сплатити іпотекодержателю проценти за користування кредитами, наданими в межах кредитної лінії, у розмірі 24 % річних у строки (терміни) та на умовах, визначених у Кредитному договорі та додаткових договорах до Кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому.

У п. 6.4 Іпотечного договору № 2 передбачено, що іпотека припиняється: а) виконанням в повному обсязі зобов`язань; б) в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до наданих позивачем до матеріалів справи пояснень, Банком видано відповідачу-1 кредитні кошти в загальному розмірі 2 100 000,00 грн, з яких відповідачем-1 повернуто 200 000,00 грн (тіла кредиту), і станом на 01.08.2019 за відповідачем-1 рахувалась заборгованість у розмірі 1 900 000,00 грн за тілом кредиту та 91 405,25 грн за відсотками.

Постановою Правління Національного банку України від 09.07.2015 № 452/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних" ПАТ "Радикал Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.07.2015 № 130 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" з 10.07.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ "Радикал Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації; тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 10.07.2015 до 09.10.2015; призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк".

09.11.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 769 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Радикал Банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.11.2015 № 203 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Радикал Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Радикал Банк" з 10.11.2015 по 09.11.2017 включно, з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб; призначено уповноважену особу Фонду та делеговано їй усі повноваження ліквідатора ПАТ "Радикал Банк" на два роки з 10.11.2015 по 09.11.2017 включно.

09.07.2015 між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс", яке діє від імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело", укладено договір про відступлення права вимоги № заг, за умовами якого Банком передано Товариству право вимоги сплати грошових коштів від позичальників, зазначених у додатку № 1 до цього Договору, зокрема, за кредитним договором № КЛ-10323/1-980 від 18.02.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладеним між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Агровал".

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі № 911/3474/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020, визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 09.07.2015 № заг, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс".

02.07.2020 між ПАТ "Радикал Банк" (Банк, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (далі - ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста") (покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 02/07/20-ЮО-МП, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за № 515, за умовами якого продавцем передано у власність покупця права кредитора за правами вимоги до боржників, зокрема, до ТОВ "Агровал" в межах кредитного договору № КЛ-10323/1-980 від 18.02.2014 з розміром заборгованості за тілом кредиту - 1 900 000,00 грн, та розміром заборгованості за відсотками - 91 405,25 грн. Майнові права забезпечені Іпотечними договорами № 1 та № 2 і договором поруки № ДП-10323/1-980-1 від 18.02.2014, укладеним з ТОВ "Маруна Нью", та договором поруки № ДП-10323/1-980 від 18.02.2014, укладеним із ОСОБА_2

23.06.2021 між ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" (Банк, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" (далі - ТОВ "КУ "Інвестиційна") (покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лапкевичем Т.В. за № 1614. За умовами зазначеного Договору продавцем передано у власність покупця, а покупцем прийнято у власність права кредитора за правами вимоги до боржників, зокрема, до ТОВ "Агровал" у межах кредитного договору № КЛ-10323/1-980 від 18.02.2014 з розміром заборгованості за тілом кредиту - 1 900 000,00 грн, та розміром заборгованості за відсотками - 91 405,25 грн. Майнові права забезпечені Іпотечними договорами № 1 та № 2 і договором поруки № ДП-10323/1-980-1 від 18.02.2014, укладеним з ТОВ "Маруна Нью", та договором поруки № ДП-10323/1-980 від 18.02.2014, укладеним із ОСОБА_2

22.09.2021 між ТОВ "КУ "Інвестиційна" (Банк, продавець) та ТОВ "Голден Фінанс Груп" (покупець) укладено договір № 220921/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. за № 1324. За умовами зазначеного Договору продавцем передано у власність покупця, а покупцем прийнято у власність права кредитора за правами вимоги до боржників, зокрема, до ТОВ "Агровал" в межах кредитного договору № КЛ-10323/1-980 від 18.02.2014 з розміром заборгованості за тілом кредиту - 1 900 000,00 грн, та розміром заборгованості за відсотками - 91 405,25 грн. Майнові права забезпечені Іпотечними договорами № 1 та № 2 і договором поруки № ДП-10323/1-980-1 від 18.02.2014, укладеним з ТОВ "Маруна Нью", та договором поруки № ДП-10323/1-980 від 18.02.2014, укладеним із ОСОБА_2 .

Звертаючись із позовом у даній справі, ТОВ "Голден Фінанс Груп" у зв`язку з придбанням майнових прав вимоги за договором № 220921/1 від 22.09.2021 просило суд визнати за ним права вимоги за Кредитним договором, права іпотекодержателя за Іпотечними договорами № 1 і № 2 та звернути стягнення на предмети іпотек у рахунок погашення заборгованості відповідача-1 у сумі 1 155 821,43 грн.

Як зазначив позивач, вказана заборгованість складається із суми відсотків у розмірі 91 405,25 грн, право стягнення яких куплено за договором № 220921/1 від 22.09.2021, та суми самостійно нарахованих позивачем відсотків у розмірі 1 064 416,44 грн (24 % річних, нарахованих на суму заборгованості за кредитом у розмірі 1 900 000,00 грн за період з 01.09.2019 по 31.12.2021).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів видачі кредитних коштів основному боржнику, а оскільки позивач не надав доказів реального існування заборгованості, правочин щодо його передачі є неукладеним. При цьому, відповідач-3 наголосив на тому, що правова природа нарахованих позивачем відсотків за користування кредитними коштами є неправильною, оскільки не врахована численна позиція Верховного Суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Зазначені норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права.

Разом із тим, у статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга).

Право на звернення до господарського суду в установленому ГПК України порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (частина перша статті 4 ГПК України).

З огляду на положення статті 4 ГПК України, статей 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Водночас, питання належності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права або законного інтересу підлягає вирішенню судами після повного встановлення усіх фактичних обставин справи, а також після з`ясування того, чи існує у позивача право або законний інтерес та чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем (близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.06.2020 у справі № 922/2529/19).

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Як установлено судом, позивач обрав такий спосіб захисту порушеного права як визнання прав та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина друга). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 546 та статтею 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 548 ЦК України). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (стаття 574 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (стаття 1 Закону України "Про іпотеку").

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду, має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права тощо), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (стаття 576 ЦК України).

Якщо предметом застави є нерухоме майно, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню (стаття 577 ЦК України).

У статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Сутність договору відступлення права вимоги полягає у домовленості про те, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений для первісного кредитора договором, за яким виникло таке зобов`язання. Заміна кредитора у зобов`язанні допускається протягом усього часу до припинення зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом (такі висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 ЦК України).

У частині першій статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Водночас законодавство не встановлює вимог до цих документів, зокрема не визначає, що первісний кредитор у зобов`язанні має передати новому кредиторові винятково оригінали документів, які засвідчують права, що передаються, а так само не передбачає, що невиконання цього обов`язку має наслідком недійсність договору про відступлення права вимоги.

Тож відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними договору, який може бути визнаний недійсним у разі наявності передбаченої законом підстави. Водночас відсутність у продавця оригіналів договорів, за якими відступаються права вимоги, не може впливати на дійсність договору відступлення, оскільки законодавство не передбачає, що первісний кредитор у зобов`язанні має передати новому кредиторові винятково оригінали документів, які засвідчують права, що передаються, а так само не передбачає, що невиконання цього обов`язку має наслідком недійсність договору про відступлення права вимоги (такі висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19).

Матеріалами справи підтверджено, що 18.02.2014 між ПАТ "Радикал Банк" (кредитодавець) та ТОВ "Агровал" (позичальник) укладено кредитний договір на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії № КЛ-10323/1-980, на підставі якого Банком видано відповідачу-1 кредитні кошти в загальному розмірі 2 100 000,00 грн, з яких відповідачем-1 повернуто 200 000,00 грн (тіла кредиту), та станом на 01.08.2019 за відповідачем-1 рахується заборгованість у розмірі 1 900 000,00 грн за тілом кредиту та 91 405,25 грн за відсотками.

18.02.2014 між ПАТ "Радикал Банк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, відповідно до умов п. 2.1 якого іпотекодавець із метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Кредитного договору, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно: 3-кімнатну квартиру зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними із цим нерухомими майном, площею 75,8 кв.м, житловою площею 51,7 кв.м по АДРЕСА_1 .

17.04.2014 між ПАТ "Радикал Банк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, відповідно до умов п. 2.1 якого іпотекодавець із метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Кредитного договору, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку, зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними із цим нерухомими майном, площею 0,0759 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :72:267:0039, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Оскільки постановою Правління Національного банку України від 09.07.2015 № 452/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних" віднесено ПАТ "Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних, а в подальшому, постановою Правління Національного банку України від 09.11.2015 № 769 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ "Радикал Банк" і розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Радикал Банк", останнім за договором купівлі-продажу майнових прав № 02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 продано ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" права кредитора за правами вимоги до боржників, зокрема, до ТОВ "Агровал" в межах кредитного договору № КЛ-10323/1-980 від 18.02.2014 з розміром заборгованості за тілом кредиту - 1 900 000,00 грн та розміром заборгованості за відсоткам - 91 405,25 грн. Майнові права забезпечені Іпотечними договорами № 1 та № 2 і договором поруки № ДП-10323/1-980-1 від 18.02.2014, укладеним з ТОВ "Маруна Нью", та договором поруки № ДП-10323/1-980 від 18.02.2014, укладеним із ОСОБА_2 .

У подальшому права кредитора за вказаними договорами від ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" перейшли до ТОВ "КУ "Інвестиційна" за договором купівлі-продажу майнових прав від 23.06.2021 та від ТОВ "КУ "Інвестиційна" до ТОВ "Голден Фінанс Груп" за договором № 220921/1 від 22.09.2021.

Позивач, посилаючись на те, що ним придбано за договором № 220921/1 від 22.09.2021 право вимоги за Кредитним договором, Іпотечними договорами № 1 та № 2, просив зокрема, визнати за ним право вимоги за Кредитним договором та права іпотекодержателя за Іпотечними договорами.

Отже, як правильно визначено судом першої інстанції, позивач, відповідно до умов укладеного ним договору № 220921/1 від 22.09.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. за № 1324, та норм ст. 512-514 ЦК України набув статусу кредитора за Кредитним договором.

При цьому, набуття позивачем статусу кредитора відбулося на підставі вказаного договору з моменту його укладення, а відтак, у частині вимоги про визнання за ним права вимоги за Кредитним договором відсутнє оспорене або порушене право позивача, а тому обґрунтованою є відмова в позові в цій частині.

Свої вимоги про визнання за позивачем прав іпотекодержателя позивач обґрунтовував тим, що 09.07.2015 між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс", яке діє від імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело", укладено договір про відступлення права вимоги № заг, за умовами якого Банком передано Товариству право вимоги сплати грошових коштів від позичальників, зазначених у додатку № 1 до цього Договору, зокрема, за Кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі № 911/3474/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020, визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 09.07.2015 № заг, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс".

Разом із тим, внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги від 09.07.2015 № заг ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" свого часу зареєструвало за собою право іпотекодержателя.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, виникнення в позивача прав іпотекодержателя за договором іпотеки може відбутися лише після державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

При цьому, позивачем відомості про відступлення йому прав за Іпотечними договорами не зареєстровано у встановленому законодавством порядку.

За таких обставин, позовна вимога про визнання права іпотекодержателя є неправильним способом захисту його прав, оскільки не призведе до скасування попереднього реєстрового запису, що відповідно до сталої практики Верховного Суду є підставою для відмови в позові і в цій частині.

У частині вимог позивача про звернення стягнення на предмети іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача-1 у сумі 1 155 821,43 грн, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (частина перша статті 33 Закону України "Про іпотеку").

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина четверта статті 33 Закону України "Про іпотеку").

За змістом статей 36-38 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, тобто задовольнити свої майнові вимоги, забезпечені іпотекою, шляхом позасудового врегулювання. Таке позасудове врегулювання може бути вчинене у формі передачі іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Поряд із цим, статтями 39 та 41 Закону України "Про іпотеку" врегульовано порядок реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, за рішенням суду.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 01.08.2019 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за відповідачем-1 зафіксовано заборгованість у розмірі 1 900 000,00 грн за тілом кредиту та 91 405,25 грн за відсотками.

Також, позивачем здійснено донарахування 24 % річних на суму боргу за тілом кредиту в розмірі 1 900 000,00 грн за період з 01.09.2019 по 31.12.2021, в результаті чого, за розрахунком позивача, загальний борг за відсотками за цей період становить 1 155 821,43 грн (1 064 416,44 грн + 91 405,25 грн = 1 155 821,43 грн).

Позовні вимоги в цій частині обґрунтовано п. 2.7.1 Кредитного договору, яким передбачено, що проценти за користування кредитом/траншем кредиту нараховуються з дня перерахування коштів з позичкового рахунку до моменту фактичного повернення кредиту/траншу кредиту (в тому числі і за період прострочення терміну (строку) остаточного погашення кредиту/траншу кредиту, зазначеного в п. 1.1.2 Договору).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.

Проценти, відповідно до статті 1048 ЦК України, сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом".

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом із цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

При цьому, боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування процентів за "користування кредитом". Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за "користування кредитом" можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.

Як встановлено судом, строк дії кредиту за Кредитним договором скінчився 17.02.2016.

Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними в його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору.

Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача підстав для нарахування відповідачу-1 процентів "за користування кредитом" поза строком дії Кредитного договору.

Разом із тим, твердження скаржника, що ним здійснено нарахування саме на підставі ст. 625 ЦК України в розмірі 24 % річних, є безпідставним за відсутності договірного врегулювання встановлення відсотків річних на цьому рівні, адже, п. 2.7.1 Кредитного договору, на який посилався позивач, регулює сплату процентів за користування кредитом/траншем кредиту, а не відсотків згідно зі ст. 625 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що позивачем не доведено суми заборгованості відповідача-1 у розмірі 1 155 821,43 грн (не обґрунтовано порядок нарахування вказаної суми), в рахунок погашення якої він просив суд здійснити звернення стягнення на предмети іпотеки, а оскільки предметом розгляду в межах даної справи є саме звернення стягнення суми боргу на предмети іпотеки, у суду відсутня правова підстава здійснити перерахунок суми відсотків, визначеної позивачем.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фінанс Груп" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 у справі № 910/1672/22 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Києву, повний текст постанови складено та підписано - 07.02.2025.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська