РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.01.2025Справа № 910/8069/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Божка О.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ"

про стягнення 308 740 650,69 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"

про визнання недійсним договору в частині та внесення змін до договору

представники сторін:

від ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ":

Бернацька О.В.

від ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ": Воробцов Р.С., Пономаренко В.М.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог позивача за первісним позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" про стягнення 308 740 650,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом взятих на себе зобов`язань за договором постачання природного газу №5314-ТКЕ(23)-41 від 01.09.2023 в частині повної та своєчасної оплати за переданий природний газ.

Короткий зміст позовних вимог позивача за зустрічним позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" звернулось до суду із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ", у якій заявлено вимоги про:

- визнання недійсними пунктів 5.1 та 5.4 договору постачання природного газу № 5314-ТКЕ(23)-41 від 01.09.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

- внесення зміни до договору постачання природного газу № 5314-ТКЕ(23)-41 від 01.09.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", шляхом його доповнення пунктами 5.1-1 та 5.7 у наступній редакції:

"5.1-1. Крім випадків, передбачених пунктом 5.7 цього договору, споживач здійснює розрахунок за придбанi обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 вiдсоткiв вартостi фактично переданого вiдповiдно до акту/актiв приймання-передачi природного газу - до останнього числа мiсяця, наступного за мiсяцем, в якому було здiйснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий вiдповiдно до акту/актiв приймання-передачi природний газ - до 15-го числа (включно) мiсяця, наступного за мiсяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 вiдсоткiв грошових коштiв за вiдповiдний розрахунковий перiод.

У разi вiдсутностi акту/актiв приймання-передачi, фактична вартiсть переданого споживачу природного газу розраховується вiдповiдно до умов пiдпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього договору.

5.7. Розрахунки за договором в обсязі заборгованості з різниці в тарифах, підтвердженої для споживача територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, здійснюється за рахунок видатків державного бюджету за цільовим призначенням в порядку організації взаєморозрахунків, встановленому законодавством. До завершення процедури врегулювання заборгованості споживача за рахунок видатків Державного бюджету, розрахунки між сторонами за договором на узгоджену суму заборгованості з різниці в тарифах можуть здійснюватися виключно шляхом відступлення споживачем на користь постачальника права вимоги на відшкодування заборгованості з різниці в тарифах.".

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що оскільки укладення договору на умовах безумовної оплати за газ в ситуації, коли така оплата без субвенції з бюджету економічно неможлива, було викликано тяжкою обставиною - необхідністю забезпечити опалювальний сезон в умовах повномасштабної війни - то наявні всі підстави для визнання договору недійсним в частині порядку оплати за газ та зміни відповідних умов договору.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.07.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/8069/24, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання у справі на 08.08.2024.

22.07.2024 від ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" через систему "Електронний суд" надійшли відзив на позовну заяву та зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" про визнання недійсним договору в частині та внесення змін до договору.

29.07.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 зустрічну позовну заяву залишено без руху.

05.08.2024 через систему "Електронний суд" від ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

06.08.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2024 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" про визнання недійсним договору в частині та внесення змін до договору, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, повідомлено сторін, що підготовче засідання у справі №910/8069/24 відбудеться 08.08.2024.

У підготовчому засіданні 08.08.2024 суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 19.09.2024.

22.08.2024 через систему "Електронний суд" від ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

28.08.2024 через систему "Електронний суд" від ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

06.09.2024 через систему "Електронний суд" від ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" надійшли заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

18.09.2024 через систему "Електронний суд" від ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" надійшли письмові пояснення, у яких заявлено про поновлення строку на подання доказів доданих до цих письмових пояснень.

У підготовчому засіданні 19.09.2024 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду клопотання відповідача про поновлення строку для подачі доказів та відкладення підготовчого засідання на 03.10.2024.

27.09.2024 через систему "Електронний суд" від ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оновленого розрахунку суми основного боргу.

02.10.2024 через систему "Електронний суд" від ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" надійшли заперечення на письмові пояснення ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ".

03.10.2024 від ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказу та долучення до матеріалів справи розрахунку заборгованості станом на 02.10.2024.

У підготовчому засіданні 03.10.2024 суд постановив протокольну ухвалу про задоволення клопотань відповідача від 18.09.2024 та 03.10.2024 про поновлення строку для подачі доказів та долучив до матеріалів справи письмові пояснення відповідача від 18.09.2024 з додатками та клопотання відповідача про долучення доказів від 03.10.2024 з додатками.

Протокольною ухвалою від 03.10.2024 відкладено підготовче засідання на 07.11.2024.

07.11.2024 від ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/2049/24.

Також 07.11.2024 від ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" надійшли письмові пояснення, у яких останнє просить поновити строк на подання додаткових доказів та долучити до справи: копію рекомендованого повідомлення про вручення листа № 168 та розрахунок заборгованості станом на 06.11.2024.

07.11.2024 від ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оновленого розрахунку заборгованості.

У підготовчому засіданні 07.11.2024 суд постановив протокольну ухвалу про задоволення клопотання ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" про поновлення строку на подання доказів та долучення письмових пояснень від 07.11.24 з додатками до матеріалів справи

Крім того, розглянувши у підготовчому засіданні 07.11.2024 клопотання ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" про зупинення провадження у справі, заслухавши пояснення представників сторін, суд постановив протокольну ухвалу про відмову в його задоволенні, з огляду на таке.

Так, в обґрунтування заявленого клопотання позивач посилається на те, що в провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа № 910/2049/24 за позовом ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" до ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" про стягнення заборгованості у розмірі 424 296 017,08 грн. за поставлений газ за Договором № 4139-ПСО(ТКЕ)-41 від 01.09.2022, яка за змістом спірних відносин є ідентичною до первинного позову у цій справі.

Обґрунтовуючи зустрічний позов, у цій справі, позивач за зустрічним позовом посилається на існуючу заборгованість з компенсації різниці в тарифах, яка становить 601 509 999,10 грн та підтверджується протоколами Територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.

В свою чергу, провадження у справі № 910/2049/24 зупинено до набрання законної сили рішення у справі № 910/4381/24 за позовом ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" до ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" про визнання Договору № 4139- ПСО(ТКЕ)-41 від 01.09.2022 недійсним в частині та внесення до нього змін (подібні правовідносини до цієї справи).

На переконання ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" об`єктивна неможливість розгляду цієї справи полягає у тому, що в разі відмови у задоволенні позовних вимог у справі № 910/2049/24, у зв`язку з набранням законної сили рішення у справі № 910/4381/24, загальна сума існуючої заборгованості з різниці в тарифах перед ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ " зменшиться на суму стягнення у справі № 910/2049/24 (601 509 999,10 - 424 296 017,08 = 177 213 982,02), яка станом на дату розгляду цієї справи повністю не покриє усю наявну заборгованість позивача за зустрічним позовом перед ТОВ «ГК "Нафтогаз Трейдинг".

Таким чином, відповідач за первісним позовом вважає, що розгляд цієї справи є передчасним до набрання законної сили рішення у справі № 910/2049/24, де вирішується питання стягнення або відмови у стягненні заборгованості за договором у зв`язку з внесенням змін до договору, яким розрахунки за поставлений газ здійснюються з існуючої заборгованості перед ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» з компенсації різниці в тарифах.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За наведеною нормою обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому наведена процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 02.06.2020 у справі №910/6674/19.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01 березня 2024 року у справі №910/17615/20 зазначив, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

Однак, суд зазначає, що у розглядуваній справі встановленню підлягають обставини, які суд може встановити на підставі наявних у справі доказів.

Ні позивач за позовом, ні відповідач за зустрічним позовом не посилаються в обґрунтування позовних вимог на обставини, які можуть бути встановлені під час розгляду справи № 910/2049/24 про стягнення заборгованості за договором № 4139- ПСО(ТКЕ)-41 від 01.09.2022.

Отже, наявність спору щодо стягнення з ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" на користь ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" заборгованості за договором № 4139- ПСО(ТКЕ)-41 від 01.09.2022, не свідчить про об`єктивну неможливість здійснення розгляду цієї справи та відповідно не може бути підставою для зупинення провадження у цій справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України.

Враховуючи вимоги частини 1 статті 14 ГПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд, керуючись принципом диспозитивності, здійснює розгляд справи з урахуванням обставин справи та поданих сторонами доказів, які існують та містяться у матеріалах справи на момент розгляду спору.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у цій справі не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи до розгляду справи № 910/2049/24, оскільки зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду та входять до предмету доказування у справі №910/8069/24.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі, що розглядається та відмову у задоволенні клопотання ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ", про що судом постановлено протокольну ухвалу від 07.11.2024.

У підготовчому засіданні 07.11.2024 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 28.11.2024.

28.11.2024 від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оновленого розрахунку суми основного боргу.

28.11.2024 від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказу, а саме розрахунку заборгованості та долучення його до матеріалів справи.

У судовому засіданні 28.11.2024 суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 16.01.2025.

13.01.2025 від ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" надійшли письмові пояснення по справі.

15.01.2025 від ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" надійшли письмові пояснення по справі.

16.01.2025 від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оновленого розрахунку суми основного боргу.

16.01.2025 від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів, а саме розрахунку заборгованості та платіжних інструкцій, та долучення їх до матеріалів справи.

У судовому засіданні 16.01.2025 суд постановив протокольну ухвалу про задоволення клопотань ТОВ "Євро-Реконструкція" від 28.11.2024, 16.01.2025 про долучення доказів, клопотань ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" від 28.11.2024, 16.01.2025 про долучення розрахунку та долучення вказаних клопотань до матеріалів справи.

У судовому засіданні 16.01.2025 судом оголошено перерву до 30.01.2025.

30.01.2025 від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оновленого розрахунку суми основного боргу.

30.01.2025 від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів, а саме розрахунку заборгованості та платіжних інструкцій, та долучення їх до матеріалів справи.

Представник ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" у судовому засіданні 30.01.2025 позовні вимоги за первісним позовом підтримав, проти зустрічного позову заперечив.

Представники ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" у судовому засіданні 30.01.2025 заперечили проти первісного позову, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали.

У судовому засіданні 30.01.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача за первісним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" в обґрунтування позовних вимог зазначає, що між сторонами укладений договір постачання природного газу №5314-ТКЕ(23)-41 від 01.09.2023, на виконання умов якого позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 536635539,07 грн згідно з актами приймання-передачі природного газу.

Однак, ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" у порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату вартості природного газу здійснило частково, внаслідок чого заборгованість відповідача становить 308 740 650,69 грн.

У розрахунку суми основного боргу, поданого позивачем до суду 30.01.2025, позивач зазначив, що станом на 29.01.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 175145691,93 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що умови договору постачання природного газу не містять відкладальної умови щодо здійснення розрахунків за використаний природний газ до вчинення будь-яких дій сторонами договору та третіми особами. Постанова КМУ від 20.12.2022 № 1403 не містить будь-яких нормативних приписів щодо зміни умов виконання договорів постачання природного газу, в тому числі і щодо заборгованості, яка є предметом розгляду справи №910/8069/24. У разі незгоди із установленими Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на теплову енергію в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів, відповідач не позбавлений права звернутися до суду за захистом порушених прав та пред`явлення вимог до Держави.

Позиція відповідача за первісним позовом

ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" проти задоволення первісних позовних вимог заперечило, посилаючись на таке:

- питання оплати поставленого газу залежить від наявності фінансування в державному бюджеті та наявності відповідної субвенції;

- Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (далі - Закон про врегулювання заборгованості) визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення. Законом про врегулювання заборгованості передбачено дві моделі вирішення питання погашення богів за природний газ: врегулювання заборгованості шляхом реструктуризації (заборгованість за газ, спожитий станом на 1 червня 2021 року); врегулювання заборгованості шляхом здійснення взаєморозрахунків (заборгованість за газ, спожитий після 1 червня 2021 року;

- законом визнано, що тарифи, які затверджуються для підприємств теплопостачання, не покривають їх фактичні витрати, в тому числі, витрати на придбання природного газу, у зв`язку з чим Законом про врегулювання заборгованості встановлено гарантію щодо компенсації різниці в тарифі за рахунок коштів державного бюджету;

- проте, ані в 2022, ані в 2023 роках субвенції для компенсації різниці в тарифах не надавалися, в Законі України "Про Державний бюджет на 2024 рік" не передбачено надання органам місцевого самоврядування субвенції для компенсації заборгованості з різниці в тарифах;

- незважаючи на законодавчо встановлений розподіл коштів, що надходять на рахунки теплогенеруючих та теплопостачальних організацій, цих коштів недостатньо для погашення заборгованості перед ТОВ «Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг". Відповідно, невиконання державою взятих на себе гарантій призводить до накопичення боргів підприємств теплопостачання за природний газ;

- стягнення з відповідача заборгованості за природний газ без наявності джерела його погашення покладає на останнього надмірний тягар та не відповідає принципу справедливості;

- з урахуванням відсутності у відповідача джерела для погашення боргу перед позивачем , ефективним способом захисту порушеного права буде переведення на позивача права вимоги на відшкодування заборгованості з різниці в тарифах, яку відповідач має до держави.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає, що звертався до сторін взаєморозрахунків для укладання договору проведення взаєморозрахунків з метою отримання коштів на оплату поставленого природного газу перед позивачем, однак оскільки сторони договору взаєморозрахунків не підписали направлений відповідачем проект договору, то відповідач був вимушений звернутись з позовною заявою до суду, з метою захисту власних прав та інтересів, шляхом визнання договору укладеним. Тобто, ще до подання позовної заяви у цій справі, відповідач вчиняв юридично значимі дії з метою проведення розрахунків за поставлений газ перед позивачем.

Також відповідач зазначає, що пряму участь у встановленні мораторію на підвищення тарифів брав НАК "Нафтогаз України", про що свідчать Меморандум від 09 лютого 2021 року "Про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері централізованого постачання теплової енергії та постачання гарячої води" та Меморандум від 30 вересня 2021 року "Про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022 рр. ". Оскільки засновником позивача (зі 100% часткою) є ДОЧІРНЯ КОМПАНІЯ "ГАЗ УКРАЇНИ" НАЦІОНАЛЬНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ КОМПАНІЇ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", то вказане означає, що дії позивача є продовженням дій держави, адже позивач є ключовим постачальником природного газу, кінцевим бенефіціарним власником якого якраз і є держава.

Позиція позивача за зустрічним позовом

Обґрунтовуючи позовні вимоги за зустрічним позовом, позивач посилається на те, що між сторонами був укладений договір постачання природного газу №5314-ТКЕ(23)-41 від 01.09.2023, яким визначені порядок та строки оплати за отриманий природний газ.

Однак, за твердженням позивача, п. 5.1 та 5.4 договору є несправедливими та такими, що погоджені під впливом тяжких обставин, зокрема: необхідністю забезпечення проведення опалювального сезону в умовах воєнного стану, наявністю мораторію на підвищення тарифів теплопостачання, що унеможливлює виконання обов`язків за договором, відсутністю вибору постачальника природного газу для визначених цілей, відсутністю субвенцій з бюджету на покриття заборгованості підприємств (з компенсації різниці в тарифах).

Як вбачається зі спірних умов договору, обов`язок здійснити оплату за поставлений газ не залежить від отримання субвенції чи здійснення державою інших дій, спрямованих на погашення заборгованості.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що через необхідність забезпечення проведення опалювального сезону був вимушений погоджуватись на ті умови договору в частині оплати за поставлений газ, які пропонував відповідач за зустрічним позовом, з метою недопущення зриву опалювального сезону.

З урахуванням викладеного на переконання позивача за зустрічним позовом вкрай невигідними є умови, передбачені пунктами 5.1 та 5.4 договору, а тому саме вони мають бути визнані недійсними.

Також позивач за зустрічним позовом, урахуванням приписів ч. 2 ст. 651 ЦК України, враховуючи обставини недійсності п. 5.1 та 5.4 договору, з огляду на законодавчі зміни в частині порядку взаєморозрахунків за поставлений газ в умовах мораторію на підвищення тарифів, просить внести зміни в договір шляхом доповнення його пунктами п.5.1- 1 та 5.7 у наступній редакції:

"5.1-1. Крім випадків, передбачених пунктом 5.7 цього Договору, Споживач здійснює розрахунок за придбанi обсяги природного газу в наступному порядку: - 70 вiдсоткiв вартостi фактично переданого вiдповiдно до акту/актiв приймання-передачi природного газу - до останнього числа мiсяця, наступного за мiсяцем, в якому було здiйснено постачання газу; - остаточний розрахунок за фактично переданий вiдповiдно до акту/актiв приймання-передачi природний газ - до 15-го числа (включно) мiсяця, наступного за мiсяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 вiдсоткiв грошових коштiв за вiдповiдний розрахунковий перiод. У разi вiдсутностi акту/актiв приймання-передачi, фактична вартiсть переданого Споживачу природного газу розраховується вiдповiдно до умов пiдпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього Договору.

5.7. Розрахунки за Договором в обсязі заборгованості з різниці в тарифах, підтвердженої для Споживача територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, здійснюється за рахунок видатків Державного бюджету за цільовим призначенням в порядку організації взаєморозрахунків, встановленому законодавством. До завершення процедури врегулювання заборгованості Споживача за рахунок видатків Державного бюджету, розрахунки між сторонами за Договором на узгоджену суму заборгованості з різниці в тарифах можуть здійснюватися виключно шляхом відступлення Споживачем на користь Постачальника права вимоги на відшкодування заборгованості з різниці в тарифах".

У відповіді на відзив позивач зазначає, що тяжкою обставиною, яка існувала на момент укладення договору, був обов`язок "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" з безперервного постачання теплової енергії (опалення та гаряча вода), зокрема протягом опалювального сезону 2023/2024 в умовах повномасштабної війни.

Незважаючи на наявність тяжких обставин, ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" було зобов`язано безперервно надавати теплову енергію та готуватись до опалювального сезону 2023/2024, як наслідок, зобов`язано придбавати паливо для виготовлення теплової енергії, для чого й було укладено Договір з ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ".

Станом на дату укладення договору, протягом періоду постачання за договором та по завершенню цього періоду у позивача була відсутня можливість встановити економічно обґрунтований тариф, який би повністю покрив понесені витрати позивача на придбання природного газу.

Меморандуми від 09.02.2021 та від 30.09.2021 були підписані АТ НАК Нафтогаз України, який є головною компанією Групи Нафтогаз, куди входить ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ", тому останній опосередковано є стороною Меморандуму.

Станом на 01.09.2023 (дату укладання Договору) заборгованість Держави перед ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" з відшкодування різниці в тарифах, складала 446 273 956,81 грн та станом на сьогоднішній день складає 578 424 493,71 грн та підтверджується протоколами територіальної комісії з питань узгодження заборгованості в тарифах.

Безумовна вимога оплати коштів за поставлений газ, в умовах діючого мораторію на підвищення тарифів, а також фактичною відсутності виконання Державної гарантії зі здійснення компенсації з різниці в тарифах є тією вкрай невигідною умовою договору, яка має бути визнана недійсною.

Позиція відповідача за зустрічним позовом

Із заявленими зустрічними позовними вимогами відповідач за зустрічним позовом не погоджується, зазначає, що заявником не доведено що договір був вчинений під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, позивач не довів, що договір відповідає певним ознакам та не довів причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином.

В обґрунтування своєї позиції відповідач за зустрічним позовом посилається на таке:

- початок опалювального сезону 2023/2024 не можна вважати тяжкою обставиною, оскільки опалювальний сезон починається в Україні кожного року та є передбачуваною та навіть очікуваною подією;

- військові дії та запровадження воєнного стану мало загальнодержавний вплив;

- на момент укладення договору сторони знаходились в рівних умовах, в той же час, невиконання позивачем своїх зобов`язань з оплати за поставлений за договором природний газ спричиняє додатковий негативний вплив на фінансово-економічне становище відповідача;

- позивач був вільним у виборі продавця природного газу на будь-яких умовах, що пропонуються на ринку природного газу та серед усіх суб`єктів ринку обрав відповідача на абсолютно вільній основі без будь-яких примушувань;

- за наявності правового регулювання компенсації в тарифах належним би способом захисту прав позивача було б пред`явлення вимог до Держави. В той же час, звернення до суду з позовом до відповідача не відновить порушене право позивача на компенсацію різниці в тарифах за рахунок державного фінансування;

- у разі незгоди із установленими Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на теплову енергію в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів позивач не позбавлений права оскаржити такі рішення до суду;

- відповідачем не підписувався Меморандуму про взаєморозуміння від 09.02.2021, Меморандум не може вважатися та не може бути розтлумачений як: поправка до будь-якого договору чи будь-якого іншого правового документа, отже позивач безпідставно посилається на Меморандум;

- позивачем не доведено того, що внаслідок укладання договору з відповідачем він опинився у важкому фінансовому становищі чи йому було завдано збитки, що такі збитки були завдані саме внаслідок укладення договору;

- при укладенні договору позивачем не висувалось жодних пропозицій щодо внесення змін до певного пункту договору, що однозначно вказує на те, що останнього, на момент укладення договору, повністю влаштовували його умови, в тому числі щодо порядку оплати;

- визнання договору поставки природнього газу недійсним в частині та внесення змін до нього в запропонованій позивачем редакції, не є передбаченим законом обов`язком сторін у справі;

- процедура врегулювання заборгованості за рахунок видатків із Державного бюджету є чітко регламентованою та здійснюється на підставі укладеного договору про організацію взаєморозрахунків, а не через внесення змін до Договору постачання природного газу.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Обставини встановлені судом за первісним позовом та за зустрічним позовом

01.09.2023 між Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ", як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ", як споживачем, укладено договір постачання природного газу №5314-ТКЕ(23)-41 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні п. п. 1) пункту 4 Положення природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних потреб або в якості сировини і не може бути використаний для перепродажу (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 1 вересня 2023 року по 15 квітня 2024 року включно в кількості 73865,18034 тис. куб. метрів.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.5 договору).

Згідно з п. 5.1 договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

У разi вiдсутностi акту/актiв приймання-передачi, фактична вартiсть переданого Споживачу природного газу розраховується вiдповiдно до умов пiдпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього договору.

Пунктом п. 5.2 договору сторонами погоджено наступні умови: " Для реєстрації (продовження реєстрації) споживача в реєстрі споживачів постачальника на платформі Оператора ГТС та постачання (продовження постачання) газу споживачу за цим договором з 01.01.2024 року, споживач зобов`язується у строк до 16:15 29.12.2023 року укласти договори або додаткові угоди до договорів банківського рахунку щодо здійснення договірного списання (надалі-Договір про Договірне списання) з рахунків споживача, на який надходять кошти в оплату за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, послуги (товари), для надання (передачі) яких використовується поставлений природний газ.

Під час підписання Договору про Договірне списання сторони зобов`язані використовувати накладення електронного підпису та печатки (за наявності) відповідно до вимог законодавства про електронний документообіг та електронні довірчі послуги, сервіси для обміну електронними документами, при цьому електронні копії документів та електронне листування прирівнюється до оригіналів документів (повідомлень).

Договір про Договірне списання укладається між споживачем, постачальником та банком, в якому обслуговується відповідний рахунок споживача. Споживач також зобов`язується не відкривати інших рахунків в будь-яких банківських установах для отримання коштів в оплату за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, послуги (товари), для надання (передачі) яких використовується поставлений природний газ, та не здійснювати розрахунки за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, послуги (товари), для надання (передачі) яких використовується поставлений природний газ, із застосуванням будь-яких інших рахунків, ніж рахунок, відносно якого укладений Договір про Договірне списання.

Умови договору банківського рахунку, укладеного між банком і споживачем, згідно з яким обслуговується рахунок споживача, на який надходять кошти в оплату за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, послуги (товари), для надання (передачі) яких використовується поставлений природний газ, підлягають виконанню сторонами Договору банківського рахунку у частині в якій вони не суперечать умовам Договору про Договірне списання, та сторони підтверджують свої зобов`язання за ними.

Договором про Договірне списання повинно бути передбачено, що уразі одночасного надходження до банку кількох документів, на підставі яких здійснюється списання грошових коштів, банк списує кошти з рахунку споживача в такій черговості:

1) у першу чергу списуються грошові кошти на підставі рішення суду для задоволення вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, а також вимог про стягнення аліментів;

2) у другу чергу списуються грошові кошти на підставі рішення суду для розрахунків щодо виплати вихідної допомоги та оплати праці особам, які працюють за трудовим договором (контрактом), а також виплати за авторським договором;

3) у третю чергу списуються грошові кошти на підставі інших рішень суду;

4) у четверту чергу списуються грошові кошти за розрахунковими документами, що передбачають платежі до бюджету і розрахунки споживача з персоналом та пов`язані з ними обов`язкові відрахування, передбачені чинним законодавством України;

5) у п`яту чергу списуються грошові кошти для виконання грошових зобов`язань споживача перед банком в порядку договірного списання;

6) у шосту чергу списуються грошові кошти для виконання грошових зобов`язань споживача перед постачальником за всіма договорами постачання природного газу (в тому числі і за цим Договором постачання природного газу); у разі надходження до банку більше одного повідомлення договірне списання здійснюється в порядку черговості к надходження до банку;

7) у сьому чергу списуються грошові кошти за іншими розрахунковими документами в порядку' черговості їх надходження до банку, та на підставі інших умов договорів про здійснення договірного списання.

У разі порушення споживачем умов розрахунків за поставлений природний газ оплата за природний газ за цим договором здійснюється шляхом щоденного Договірного списання банками залишку грошових коштів з банківських рахунків споживача, на які надходять кошти в оплату за послуги, для надання яких використано поставлений природний газ, на банківський рахунок постачальника.

Договірне списання (перерахування) з поточного рахунку споживача на поточний рахунок постачальника здійснюється з дати отримання банком повідомлення постачальника про порушення строків розрахунків за цим договором, на підставі відповідного Договору про Договірне списання до повного виконання зобов`язань споживача в частині розрахунків за поставлений природний газ за цим договором без застосування платіжних вимог від постачальника. ".

Відповідно до п. 5.4 договору оплата за природній газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 14 цього договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 5.1 цього договору. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за попередні розрахункові періоди за цим договором.

Згідно з п. 13.1 договору даний договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності) та діє до 15 квітня 2024 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору: усі зміни і доповнення до цього договору оформляються у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, в т.ч. з урахуванням п. 13.6 цього договору, крім випадків, коли укладання додаткових угод не потребується відповідно до умов чинного законодавства України та/або даного договору (п. 13.3 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у період з вересня 2023 по квітень 2024 ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" передало, а ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" прийняло природний газ на загальну суму 536635539,07 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 30.09.2023 на суму 7614222,74 грн, від 31.10.2023 на суму 34625799,29 грн, від 30.11.2023 на суму 67069509,47 грн, від 31.12.2023 на суму 102460818,76 грн, від 31.01.2024 на суму 107154501,71 грн, від 29.02.2024 на суму 91841002,92 грн, від 31.03.2024 на суму 110330565,42 грн, від 30.04.2024 на суму 15539118,76 грн.

Акти приймання-передачі природного газу підписані сторонами без зауважень та заперечень.

Відповідач оплату природного газу здійснив частково.

Посилаючись на порушення ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" п. 5.1 договору, ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" заявлені вимоги про стягнення 308 740 650,69 грн заборгованості за поставлений природний газ.

Відповідно до поданого 30.01.2025 оновленого розрахунку суми основного боргу, за твердженням позивача за первісним позовом, станом на 29.01.2025 заборгованість відповідача за первісним позовом становить 175145691,93 грн.

У свою чергу, ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" заявлено зустрічний позов про визнання недійсними пунктів 5.1 та 5.4 договору постачання природного газу № 5314-ТКЕ(23)-41 від 01.09.2023 на підставі ст. 233 ЦК України та внесення зміни до договору шляхом його доповнення пунктами 5.1-1 та 5.7 у редакції, запропонованій позивачем за зустрічним позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із статтею 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

На виконання взятих на себе зобов`язань за договором, позивач за первісним позовом у період з вересня 2023 по квітень 2024 передав, а відповідач прийняв природний газ на зальну суму 536635539,07 грн, що підтверджується підписаним між сторонами актами приймання-передачі природного газу.

Сторонами не оспорюється вартість та об`єм переданого за договором природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.1 договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач за первісним позовом зазначив, що заборгованість ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" становить 308 740 650,69 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" звернулось до суду із вказаним позовом 27.06.2024 через систему "Електронний суд".

30.01.2025 позивач подав оновлений розрахунок суми основного боргу, відповідно до якого станом на 29.01.2025 заборгованість відповідача за первісним позовом становить 175145691,93 грн.

ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" 30.01.2025 надало розрахунок, відповідно до якого станом на 30.01.2025 вартість поставленого та неоплаченого природного газу становить 174493908,65 грн.

Дослідивши наявні у матеріалах справи платіжні інструкції, банківські виписки та розрахунки заборгованості, надані сторонами, судом встановлено, що станом на 27.06.2024, тобто станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, заборгованість відповідача за первісним позовом становила 301904411,92 грн, а не 308 740 650,69 грн, як заявлено позивачем в позові, оскільки позивачем заявлено до стягнення заборгованість, яка існувала станом на 31.05.2024.

Однак у період з 01.06.2024 по 26.06.2024 включно відповідачем за зустрічним позовом сплачено 6 836 238,77 грн.

Тобто предмет спору у сумі 6 836 238,77 грн був відсутній до звернення позивача до суду з первісним позовом та до відкриття провадження у справі.

Суд зазначає, що відсутність предмета спору, а отже, спірного матеріального правовідношення між сторонами, до звернення позивача до суду та до відкриття провадження у справі тягне за собою відмову в позові.

Оскільки, вартість поставленого природного газу на суму 6 836 238,77 грн сплачена відповідачем до звернення до суду із цим позовом та до відкриття провадження у справі за первісним позовом, то позовні вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.

Водночас із наданих сторонами розрахунків боргу, платіжних інструкцій вбачається, що за період з 27.06.2024 по 30.01.2025 ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" сплачено на користь ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" 127 410 503,27 грн

Щодо заборгованості у сумі 127 410 503,27 грн, сплаченої за період з 27.06.2024 по 30.01.2025, суд зазначає таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Суд зазначає, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

З огляду на наведене вище, оскільки на момент розгляду даної справи предмет спору в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 127 410 503,27 грн припинив своє існування, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 127 410 503,27 грн заборгованості, згідно із п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, станом на момент прийняття рішення у даній справі сума поставленого та не оплаченого природного газу за договором №5314-ТКЕ(23)-41 від 01.09.2023 становить 174493908,65 грн.

Позивач за первісним позовом просить стягнути заборгованість в судовому порядку посилаючись на порушення відповідачем приписів п. 5.1 договору, яким встановлені строки оплати.

Водночас Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" заявлено зустрічний позов про визнання недійсними пунктів 5.1 та 5.4 договору та внесення зміни до договору шляхом його доповнення пунктами 5.1-1 та 5.7. у запропонованій позивачем за зустрічним позовом редакції.

З огляду на положення ч. 1 ст. 216 ЦК України, яка встановлює, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, визнання договору постачання природного газу №5314-ТКЕ(23)-41 від 01.09.2023 в частині умови оплати за природній газ недійсним та/або зміна такого порядку є істотною обставиною для вирішення спору сторін в частині первісного позову про стягнення заборгованості.

Щодо позовних вимог про визнання недійсними пунктів 5.1 та 5.4 договору суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Частиною 1 ст. 233 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Для визнання правочину недійсним з наведеної вище підстави позивач має довести наявність у сукупності таких обставин: 1) наявність тяжкої обставини; 2) наявність нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину. Тобто, позивач має довести те, що оспорюваний ним договір був вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин та / або їх негативних наслідків і внаслідок вчинення такого правочину він отримав можливість усунути тяжку обставину, внаслідок якої був укладений договір. Також має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не був б вчинений взагалі або був би вчинений на інших умовах; 3) наявність невигідних для себе умов правочину; 4) факт вчинення правочину добровільно, без насильства, обману чи помилки; 5) факт того, що він, вчиняючи договір на невигідних умовах, усвідомлював свої дії, але вимушений був це зробити через тяжкі для нього обставини (постанова Верховного Суду від 27.06.2024 у справі № 910/17359/23).

У постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 918/598/18 зазначено, що у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статті 233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту наявності тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину. Ознаками правочину, що підпадає під дію статті 233 ЦК України, є вчинення особою правочину на вкрай невигідних для себе умовах, під впливом тяжкої для неї обставини і добровільно, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки. За змістом статті 233 ЦК України для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину. Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи. Особа, яка оскаржує правочин, повинна довести, що за відсутності тяжких обставин вона взагалі або на зазначених умовах не уклала б такий правочин.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що тяжкими обставинами, у даному випадку є сукупність взаємопов`язаних факторів, зокрема:

- позивач за зустрічним позовом зобов`язаний був надавати комунальні послуги та провести опалювальний сезон в умовах воєнного стану;

- закупити природний газ для проведення опалювального сезону позивач міг тільки у відповідача за зустрічним позовом;

- протягом опалювальних сезонів 2020-2021, 2021-2022, 2022-2023 діяв мораторій на підвищення тарифів теплопостачання, який не скасовано, що унеможливлює виконання обов`язків за договором;

- різниця в тарифах, яка спричиняє накопичення заборгованості теплопостачальними організаціями, не була компенсована за рахунок відповідних субвенцій з державного бюджету.

Відповідач в свою чергу зазначає, що початок опалювального сезону 2023/2024 не можна вважати тяжкою обставиною, оскільки опалювальний сезон в Україні починається кожного року, а на момент укладення договору позивачу не було відомо дати початку опалювального сезону, адже відповідне Розпорядження Київського міського голови було лише 16.10.2023.

Так, 16.10.2023 Київський міський голова розпорядженням від 16.10.2023 "Про початок опалювального періоду 2023/2024 років у місті Києві" встановив керівникам теплопостачальних підприємств і організацій незалежно від форми власності розпочати з 16 жовтня 2023 року подачу теплоносія у житлові будинки та адміністративні будівлі.

ТОВ"ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" на підставі ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01.06.2012 №198 та від 14.06.2012 № 742 (переоформлені рішенням від 21.06.2016 №1159), є виробником та постачальником теплової енергії.

В контексті спірних правовідносин сторін суд враховує висновки Верховного Суду, сформовані в постановах від 11 листопада 2021 року у справі №925/1367/19, від 25 січня 2022 року у справі №925/555/20, від 01 червня 2022 року у справі №925/552/20, від 21 червня 2022 року у справі №925/1701/20, відповідно до яких обов`язок ліцензіата здійснити підготовку та проведення опалювального сезону кваліфікується як тяжка обставина.

Враховуючи діяльність позивача, Розпорядження від 16.10.2023, ліцензії, надані позивачу, то на позивача було покладено обов`язок безперебійного забезпечення комунальними послугами (теплопостачання) споживачів.

При цьому, своєчасність опалювального сезону напряму залежить від укладання договорів на постачання природного газу.

Відповідно до п. 5 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2022 № 812 (далі - Положення) ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" постачає з 1 вересня 2022 р. до 30 квітня 2025 р. (включно) природний газ виробникам теплової енергії на підставі договору за цінами та на умовах згідно з додатком.

Відповідно до п. 3.3 Методики формування, розрахунку та встановлення тарифів на теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях та когенераційних установках, затвердженої постановою НКРЕКП від 01.08.2017 № 991 (в редакції, чинній на момент укладення договору) до складу виробничої собівартості електричної та (або) теплової енергії включаються, зокрема, паливо, а саме:витрати на придбання палива та його транспортування для виробництва електричної та (або) теплової енергії, які визначаються виходячи з планованого обсягу відпуску/виробництва електричної та (або) теплової енергії відповідно до річного плану виробництва, питомих норм витрат паливно-енергетичних ресурсів, визначених, затверджених та погоджених в установленому порядку, діючих/планованих цін (тарифів) на паливно-енергетичні ресурси та послуги (витрати) з їх транспортування, тобто з урахуванням усіх планованих логістичних ланцюгів транспортування паливно-енергетичних ресурсів, калорійних еквівалентів, обсягу енергії природного газу, визначених умовами договору, сертифікатами постачальників чи даними базового періоду.

Таким чином, закупівля палива, зокрема, природного газу, є обов`язковою умовою здійснення господарської діяльності з виробництва теплової енергії.

При цьому, відповідно до підпункту 16 п. 3.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 22 березня 2017 року №308 (в редакції, чинній на дату укладення спірного договору) ліцензіат повинен не допускати обмеження або припинення провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії та постачання теплової енергії, якщо необхідність такого обмеження не встановлена законодавством.

Отже обов`язок позивача забезпечити проведення опалювального сезону, постачати споживачам теплову енергію та гарячу воду виникає в силу положень чинного законодавства та укладених договорів з кінцевими споживачами.

В той же час позивач за зустрічним позовом зазначає, що закупити газ для цілей проведення опалювального сезону 2023-2024 міг лише у відповідача, оскільки на останнього були покладені спеціальні обов`язки щодо забезпечення постачання природного газу за договорами з виробниками теплової енергії та ціна на природний газ у відповідача була найнижчою.

Судом встановлено, що згідно з підпунктом 26 пункту 3.2 розділу 3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 22 березня 2017 року №308 (в редакції, що була чинною на дату укладення спірного договору), при провадженні господарської діяльності з виробництва теплової енергії та постачання теплової енергії ліцензіат повинен, зокрема, забезпечувати ліцензовану діяльність за принципом економічної доцільності та досягнення найнижчої собівартості.

Таким чином, позивач зобов`язаний придбавати природний газ за найнижчою ціною.

Позивачем за зустрічним позовом надано інформацію з сайту Української енергетичної біржі за вересень 2023 року, з якого вбачається, що найменший біржовий курс за природний газ складав 14 916,70 грн без ПДВ (станом на 01.09.2023), в той час як за умовами договору з 01.09.2023 до 30.04.2024 за Обсягом І на весь період встановлена фіксована ціна - 6 183,33 грн. за 1000 куб.м., без ПДВ.

Відтак, з метою дотримання вимог Ліцензійних умов, позивач за зустрічним позовом уклав з відповідачем договір, оскільки його ціна на природний газ була найнижчою, що не заперечується сторонами.

Щодо впливу мораторію на перегляд тарифів на комунальні послуги на наявність тяжких обставин, суд зазначає таке.

Так, позивач за зустрічним позовом вказує, що за можливості встановлювати економічно обґрунтований тариф підприємство може генерувати прибуток як звичайний суб`єкт господарювання, однак якщо відповідний тариф контролюється державою, то мова йде про регульований ринок, де діяльність залежить від прийнятих державою мір та гарантій.

За твердженням позивача, станом на дату укладення спірного договору у товариства була відсутня можливість встановити економічно обґрунтований тариф, який покрив би витрати на природний газ.

Так, згідно зі ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи повинні враховувати собівартість теплової енергії і забезпечувати рентабельність суб`єкта господарювання. Встановлення тарифів на теплову енергію нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування та постачання не допускається.

Тобто, встановлення економічно обґрунтованих тарифів на теплову енергію на рівні, який покриває витрати собівартості цих послуг, є вимогою чинного законодавства України.

В той же час, 29.07.2022 прийнято Закон України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" (далі - Закон 2479-IX), відповідно до ст. 1 якого (в редакції, чинній на дату укладення договору) протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення тарифів на: послуги з розподілу природного газу для всіх категорій споживачів; теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) для населення, послуги з постачання теплової енергії для населення та постачання гарячої води для населення.

Таким чином, на момент укладення договору та в процесі його виконання позивач за зустрічним позовом був позбавлений можливості встановити економічно обґрунтований тариф, який покрив би витрати на природний газ.

Статтею 2 Закону 2479-IX визначені гарантії, що надаються суб`єктам господарювання, зокрема, суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії і надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, щодо яких запроваджено мораторій згідно з частиною першою статті 1 цього Закону, компенсується: заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

У статті 4 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (далі - Закон 1730-VIII) встановлено, що взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника "останньої надії", за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу.

Згідно з абзацом 13 Закон 1730-VIII обсяг заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам та/або іншим підприємствам теплопостачання, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню, організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам, утвореної після 1 червня 2021 року, підтверджується територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, створеними відповідно до вимог цього Закону, станом на 1 липня 2022 року, а в подальшому: протягом дії воєнного стану - щокварталу, станом на перше число місяця, наступного за звітним кварталом; після припинення або скасування воєнного стану - станом на перше число сьомого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано.

Отже, на законодавчому рівні підтверджена неможливість виконання підприємствами теплопостачання умов укладених договорів, що потребує втручання держави в процес врегулювання заборгованості.

Зазначені обставини зумовили впровадження особливого механізму погашення заборгованості за природний газ за рахунок субвенцій.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами субвенції щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення кредиторської заборгованості теплопостачальних організацій не виділялись та кошти на погашення такої заборгованості не надходили підприємствам теплопостачання.

На підтвердження наявності невідшкодованої заборгованості держави перед ТОВ"ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" з різниці в тарифах позивачем надано протоколи засідань Територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.

Таким чином, договір укладався в умовах дії мораторію на підвищення тарифів позивача за зустрічним позовом на теплову енергію і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води та за відсутності компенсації Державою заборгованості з різниці в тарифах.

Відповідач за зустрічним позовом, з посиланням на постанови Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №489/6021/17, від 08.08.2018 у справі №638/8265/14-ц, від 10.07.2018 у справі №907/738/16, від 14.02.2018 у справі №910/10765/17 зазначає, що позивачем не доведено того, що внаслідок укладання договору з відповідачем він опинився у важкому фінансовому становищі чи йому було завдано збитки, а позивач є юридичною особою приватного права, а тому може отримувати прибуток з інших видів діяльності, а не лише від надання послуг з постачання теплової енергії.

У постановах, на які посилається відповідач, Верховний Суд зазначає про необхідність доведення вкрай несприятливого матеріального, фінансового, соціального чи іншого становища з метою встановлення наявності тяжкої обставини, задля усунення якої було укладено договір.

За змістом статті 233 ЦК України тяжка обставина (вкрай невигідне становище сторони договору) має існувати на момент вчинення правочину, а не є наслідком його вчинення.

Позивачем в свою чергу долучено до матеріалів справи Звіт про фінансові результати за 2023 рік, з якого вбачається збитковість діяльності підприємства, в тому числі в період укладення договору.

Разом з тим, конструкція статті 233 ЦК України не передбачає обов`язковості доведення позивачем вкрай невигідного фінансового становища чи загрози банкрутства.

З пункту 7.9 постанови Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справ №925/1701/20 вбачається, для визнання правочину недійсним з підстав, передбачених статтею 233 ЦК України, позивачу у сукупності необхідно довести наявність таких підстав: 1) наявність у особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини.

Крім того, необхідним критерієм для визнання правочину недійсним з цих підстав є доведення у судовому засіданні нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин. Тобто внаслідок вчинення такого правочину особа отримує можливість усунути тяжку обставину, яка змусила її це зробити.

При цьому, перелік тяжких обставин не є вичерпним.

Тяжкою обставиною в цій справі є ризик зриву опалювального сезону 2023/2024 та припинення надання споживачам комунальних послуг в умовах воєнного стану.

Спірний Договір саме на таких умовах було укладено під впливом тяжкої обставини задля її усунення, тобто задля забезпечення своєчасного початку та проведення опалювального сезону, недопущення припинення надання споживачам комунальних послуг.

При цьому, наявність причинно-наслідкового зв`язку полягає в тому, що взяття позивачем обов`язку щодо оплати за поставлений газ на умовах, запропонованих відповідачем, обумовлено виключно необхідністю підготовки та проведення опалювального сезону та надання комунальних послуг споживачам.

Щодо посилань відповідача за зустрічним позовом на висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 16.11.2021 у справі №21/89б/2011 (913/630/20) про те, що друга сторона укладеного правочину повинна усвідомлювати, що контрагент перебуває під впливом тяжкої обставини і вчиняє правочин вимушено, та користується цим, то суд зазначає таке.

З постанов Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі №925/1701/20 та від 07 вересня 2023 року у cправі №910/20709/21 вбачається, що факт усвідомлення відповідачем тяжких обставин та отримання користі від цього не є обов`язковими елементами доказування.

Під час вирішення справи суд застосовує принцип, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17, згідно з яким має враховуватися саме остання позиція Верховного Суду, тобто позиція, яка сформована пізніше.

Щодо конкретних умов, які є вкрай невідними, позивач за зустрічним позовом посилається на п. 5.1, та 5.4 договору, який відсилає до п. 5.1 договору та зазначає, що у п. 5.1 договору відсутня прив`язка до того, що оплата за поставлений природний газ можлива при наявності субвенції з державного бюджету.

Тобто, зі змісту 5.1 договору вбачається, що обов`язок позивача здійснити оплату за поставлений газ є безумовним і не є залежить від наявності у позивача джерела для оплати за договором.

Таким чином, в умовах мораторію на підвищення тарифів та не відшкодування заборгованості з різниці в тарифах, у позивача відсутнє джерело для повної оплати заборгованості перед відповідачем. Зазначене свідчить про укладення договору на вкрай невигідних для позивача за зустрічним позовом умовах.

Враховуючи встановлені вище обставини в сукупності, з огляду на приписи частини 1 статті 233 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними пунктів 5.1 та 5.4 договору, а тому суд задовольняє зустрічний позов в цій частині.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом про внесення змін до договору, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, зміна правовідношення.

Під ефективним способом захисту розуміють такий, що відповідає змісту порушеного права, та спроможний забезпечити реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, тобто спричиняє потрібні результати, наслідки, матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, від 08.02.2022 у справі №209/3085/20). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто, цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18).

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тож іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 Цивільного кодексу України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення) для захисту права, та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони (така позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 914/2649/17 та від 26.05.2020 у справі № 908/299/18).

Так, Велика Палата Верховного Суду у п. 8.15 постанови від 12.02.2019 у справі № 914/2649/17 зазначила, що те, що сторона спору не скористалася процедурою його позасудового врегулювання, не позбавляє її права реалізувати своє суб`єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у частині другій статті 651 ЦК України.

Позивач за зустрічним позовом просить суд внести зміни до договору шляхом його доповнення пунктами п.5.1-1 та 5.7 у наступній редакції: "5.1-1. Крім випадків, передбачених пунктом 5.7 цього Договору, Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 вiдсоткiв вартостi фактично переданого вiдповiдно до акту/актiв приймання-передачi природного газу - до останнього числа мiсяця, наступного за мiсяцем, в якому було здiйснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 вiдсоткiв грошових коштiв за вiдповiдний розрахунковий перiод.

У разi вiдсутностi акту/актiв приймання-передачi, фактична вартiсть переданого Споживачу природного газу розраховується вiдповiдно до умов пiдпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього Договору.

5.7. Розрахунки за Договором в обсязі заборгованості з різниці в тарифах, підтвердженої для Споживача територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, здійснюється за рахунок видатків Державного бюджету за цільовим призначенням в порядку організації взаєморозрахунків, встановленому законодавством. До завершення процедури врегулювання заборгованості Споживача за рахунок видатків Державного бюджету, розрахунки між сторонами за Договором на узгоджену суму заборгованості з різниці в тарифах можуть здійснюватися виключно шляхом відступлення Споживачем на користь Постачальника права вимоги на відшкодування заборгованості з різниці в тарифах. ".

Суд зазначає, що внесення змін до договору за рішенням суду є виключною мірою, яка пов`язана з втручанням суду в свободу договору, господарську діяльність сторін, і таке втручання може відбуватися лише у разі виникнення значного і вочевидь несправедливого дисбалансу між інтересами сторін.

Як зазначено судом вище, станом на момент укладення між сторонами спірного договору діяв Закон 2479-IX, відповідно до якого ст. 1 якого (в редакції, чинній на дату укладення договору) протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення тарифів на: послуги з розподілу природного газу для всіх категорій споживачів; теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) для населення, послуги з постачання теплової енергії для населення та постачання гарячої води для населення.

Статтею 2 Закону 2479-IX визначені гарантії, що надаються суб`єктам господарювання, зокрема, суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії і надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, щодо яких запроваджено мораторій згідно з частиною першою статті 1 цього Закону, компенсується: заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

У статті 4 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (далі - Закон 1730-VIII) встановлено, що взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника "останньої надії", за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу.

Пунктом 51 постанови Верховного Суду від 23.04.2024 у справі № 925/636/23 сформовано такий висновок щодо застосування норм статті 4 Закону № 1730-VIII в редакції Закону № 2479-IX:

(1) стаття 4 Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" № 1730-VIII в редакції Закону України від 29 липня 2022 року № 2479-IX має на меті врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року. Це врегулювання здійснюється шляхом взаєморозрахунків між сторонами заборгованості; перерахування субвенції з державного бюджету теплопостачальним та теплогенеруючим організаціям для погашення заборгованості;

(2) наявність заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання не є достатньою підставою для звільнення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від обов`язку оплатити спожитий ними природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування. Для застосування цього механізму сторони мають укласти договір про організацію взаєморозрахунків. Умови та порядок проведення взаєморозрахунків або перерахування субвенції у 2022 році визначені постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2022 року № 1403;

(3) Закон не передбачає можливість проведення взаєморозрахунків за рішенням суду при вирішенні спору про стягнення заборгованості за спожитий газ. Суд не може провести таке зарахування самостійно.

Таким чином, факт наявності заборгованості держави перед позивачем з різниці в тарифах не припиняє зобов`язання позивача щодо оплати за спожитий природний газ.

В той же час, статтею 4 закону 1730-VIII встановлено, що взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та на наступні роки на погашення заборгованості з різниці в тарифах.

Таким чином, джерелом погашення заборгованості позивача перед відповідачем за спожитий природний газ закон визначає суму компенсації заборгованості з різниці в тарифах, що здійснюється за рахунок видатків державного бюджету.

Таким чином, в даному випадку повинна бути вчинена юридично значима дія щодо фактичного погашення суми основного боргу за поставлений природний газ, зокрема, укладено договір про організацію взаєморозрахунків між учасниками спору

В свою чергу, підписавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони погоджуються з тим, що між ними встановлюється інший (відмінний від того, що був передбачений у договорі постачання природного газу) порядок розрахунків і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений за договором постачання природного газу.

Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.01.2020 у справі № 912/685/19 та від 29.04.2020 у справі № 917/693/19.

До підписання договору про організацію взаєморозрахунків зобов`язання позивача з оплати природного газу не припиняються.

В той же час, відповідно до пояснювальної записки до Закону № 1730-VIII метою Законопроекту є поліпшення фінансового становища підприємств теплоенергетики та підприємств водопостачання і водовідведення України, запобігання їх банкрутству та підвищення рівня інвестиційної привабливості шляхом впровадження механізмів врегулювання їх кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії.

Підготовлений Законопроект визначає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств теплоенергетики та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення шляхом врегулювання кредиторської заборгованості підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожитий природний газ та електричну енергію, що виникла в умовах неповного фінансування передбачених державним та/або місцевими бюджетами видатків для розрахунків за теплову енергію, послуги централізованого водопостачання та водовідведення, спожиті підприємствами, організаціями та установами, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів; неповної оплати видатків, передбачених бюджетами всіх рівнів на фінансування пільг та субсидій, встановлених законодавством відносно оплати за енергоносії; неповної та/або невчасної оплати видатків на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги опалення та водопостачання, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню і організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів.

Взаєморозрахунки в рамках погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, мають послідовно забезпечити, зокрема, погашення заборгованості виробників та постачальників теплової енергії за природний газ використаний для виробництва теплової енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води, а також заборгованості підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за електричну енергію, спожиту для надання відповідних послуг.

Отже мета закону № 1730-VIII досягається шляхом усунення теплопостачальних організацій від виконання зобов`язання за договором постачання природного газу в частині, гарантованій державою, внаслідок укладення договору про організацію взаєморозрахунків.

У період до укладення договору про організацію взаєморозрахунків, у позивача за зустрічним позовом відсутнє джерело погашення заборгованості за природний газ.

Слід звернути увагу, що неможливість виконання умов спірного договору щодо оплати за природний газ підтверджується також умовами спірного договору та станом його виконання.

Так, умовами договору передбачено щоденне договірне списання банками залишку грошових коштів з банківських рахунків споживача, на які надходять кошти в оплату за послуги, для надання яких використано поставлений природний газ, на банківський рахунок постачальника без застосування платіжних вимог від постачальника.

Незважаючи на зазначені умови договору вартість поставленого природного газу залишається непогашеною.

Зазначене також свідчить про укладення спірного договору на умовах щодо порядку оплати, які не можуть бути виконані позивачем.

Таким чином, суд враховує те, що у спірних правовідносинах позивач з огляду на положення законодавства, вимушений постачати теплову енергію за цінами нижчими за економічно обґрунтовані, у той час фактично не отримуючи гарантовані Державою кошти для відшкодування різниці вартості такої теплової енергії, позбавлений можливості виконати свої зобов`язання перед позивачем на умовах оплати, які встановлені в договорі.

Законом №1730-VIII встановлена така модель погашення заборгованості теплопостачальних організацій за спожитий природний газ:

- узгодження обсягу заборгованості держави з різниці в тарифах;

- надання субвенції з державного бюджету;

- укладення учасниками процедури врегулювання заборгованості договору про організацію взаєморозрахунків, яким встановлюється порядок погашення заборгованості за природний газ за рахунок видатків державного бюджету.

Оскільки до укладення договору про організацію взаєморозрахунків обов`язок позивача щодо оплати за природний газ за договором не припиняється, а джерело такої оплати у позивача відсутнє, суд погоджується з тим, що ефективним способом захисту прав позивача є зміна судом договору в частині порядку оплати заборгованості за природний газ за договором, в частині заборгованості з різниці в тарифах, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону №1730-VIII.

Такий спосіб захисту випливає безпосередньо із Закону № 1730-VIII та узгоджується з позицією Кабінету Міністрів України, викладеною в Законопроєкті № 11273, відповідно до якої заборгованість теплопостачальних організацій за природний газ, яка виникла станом на 01 жовтня 2023 року перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», не підлягає стягненню та врегульовується після відшкодування суб`єктам в сфері теплопостачання заборгованості з різниці в тарифах відповідно до Закону №1730-VIII.

При цьому, суд зазначає, що заявляючи вимоги про визнання недійсним п. 5.1. договору, позивач за зустрічним позовом не має наміру ухилитись від виконання зобов`язання з оплати за поставлений природний газ. Доповнення договору пунктами 5.1-1, який встановлює строки та порядок оплати та відсилає до п. 5.7, та відповідно пунктом 5.7 договору, забезпечує виконуваність договору й такі зміни спрямовані на його реальне виконання. Фактично п. 5.1-1 та п. 5.7 збалансують співвідношення майнових інтересів сторін, не позбавляючи позивача за первісним позовом того, на що він розраховував при укладенні договору, а позивача за зустрічним позовом - можливості продовжувати господарську діяльність.

Враховуючи викладені вище обставини в сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для внесення змін до спірного договору шляхом його доповнення пунктами 5.1-1 та 5.7 у редакції, запропонованій позивачем за зустрічним позовом.

Подібної позиції за аналогічних правовідносин про наявність підстав для визнання недійсними пунктів договору та внесення змін дотримується Північний апеляційний господарськи суд у постанові від 13.11.2024 у справі № 910/6198/24.

Зважаючи на викладене, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення зустрічного позову у повному обсязі.

Як зазначено судом вище, станом на момент прийняття рішення у даній справі сума поставленого та не оплаченого природного газу за договором №5314-ТКЕ(23)-41 від 01.09.2023 становить 174493908,65 грн.

В обґрунтування настання строку виконання зобов`язання позивач за первісним позовом посилався на п. 5.1 договору.

В той же час, задовольнивши зустрічний позов, суд визнав недійсним п. 5.1 договору, який визначав строк оплати.

При цьому, судом внесені зміни до договору, що має наслідком зміну порядку розрахунків сторін за договором постачання природного газу.

Отже, враховуючи визнання недійсними п. 5.1 та 5.4 договору та внесення змін у договір шляхом доповнення його пунктами 5.1-1 та 5.7, з огляду на наявну заборгованість перед ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" з різниці в тарифах, підтвердженої територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, суд дійшов висновку що вимоги позивача за первісним позовом про стягнення 174493908,65 грн заборгованості за поставлений природний газ є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

ВИСНОВКИ СУДУ.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про закриття провадження у справі №910/8069/24 за первісним позовом в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 127 410 503,27 грн та відмову у задоволенні позову в решті позовних вимог та про задоволення зустрічного позову визнання недійсним договору в частині та внесення змін до договору.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір за первісним позовом в частині позовних вимог, у яких судом відмовлено, покладається на позивача за первісним позовом.

Також суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений можливості звернутись до суду із клопотанням у порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі у частині позовних вимог.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судовий збір за зустрічним позовом покладається на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 231, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Провадження у справі №910/8069/24 за первісним позовом в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 127 410 503,27 грн - закрити.

В іншій частині первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Визнати недійсними пункти 5.1 та 5.4 договору постачання природного газу № 5314-ТКЕ(23)-41 від 01.09.2023, укладеного між ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" та ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ".

Внести зміни до договору постачання природного газу № 5314-ТКЕ(23)-41 від 01.09.2023, укладеного між ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" та ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ", шляхом його доповнення пунктами 5.1-1 та 5.7 у наступній редакції: "5.1-1. Крім випадків, передбачених пунктом 5.7 цього Договору, Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 вiдсоткiв вартостi фактично переданого вiдповiдно до акту/актiв приймання-передачi природного газу - до останнього числа мiсяця, наступного за мiсяцем, в якому було здiйснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 вiдсоткiв грошових коштiв за вiдповiдний розрахунковий перiод.

У разi вiдсутностi акту/актiв приймання-передачi, фактична вартiсть переданого Споживачу природного газу розраховується вiдповiдно до умов пiдпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього Договору.

5.7. Розрахунки за Договором в обсязі заборгованості з різниці в тарифах, підтвердженої для Споживача територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, здійснюється за рахунок видатків Державного бюджету за цільовим призначенням в порядку організації взаєморозрахунків, встановленому законодавством. До завершення процедури врегулювання заборгованості Споживача за рахунок видатків Державного бюджету, розрахунки між сторонами за Договором на узгоджену суму заборгованості з різниці в тарифах можуть здійснюватися виключно шляхом відступлення Споживачем на користь Постачальника права вимоги на відшкодування заборгованості з різниці в тарифах. ".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1, ідентифікаційний код 42399676) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" (02094, місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, будинок 20, ідентифікаційний код 37739041) 4844,80 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.02.2025.

Суддя С.О. Турчин