ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" лютого 2025 р. м. Черкаси Справа № 925/100/25

Суддя Господарського суду Черкаської області Зарічанська З.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролайф корми", ідентифікаційний код 36874925, вул. Львівська, 2а, с. Давидів, Львівський р-н, Львівська обл., 81151,

про видачу судового наказу,

УСТАНОВИЛА:

31.01.2025 до Господарського суду Черкаської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролайф корми" з вимогою стягнути з Приватного підприємства "Юляна" за Договором поставки № 46/23 від 31 серпня 2023 року - 156 302 грн основної заборгованості, 3 763,98 грн - 3% річних, 17 725,17 грн інфляційних втрат, 32 890,92 грн пені, 39 075,50 грн штрафу.

Вказана заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 46/23 від 31 серпня 2023 року в частині неоплати поставленого товару, внаслідок чого у боржника виникла заборгованість.

Дослідивши матеріали заяви, суддя встановила, що крім основної заборгованості, інфляційних втрат та штрафу заявник вимагає стягнути також пеню та 3 % річних.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Дослідивши розрахунки 3 % річних та пені суддя дійшла висновку, що позивач допустив помилки при здійсненні таких нарахувань, тобто у заявника не виникло права грошової вимоги на стягнення з боржника пені та 3 % річних за заявленими ним періодами в межах розрахунку позивача. Отже, заявник просить стягнути суму пені та 3 % річних, нараховану за період, за який у нього не виникло право грошової вимоги - права на стягнення пені та 3 % річних, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови у видачі наказу.

Суддя зазначає, що, за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог заявлених стягувачем по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником (зокрема, з метою визначення періоду, який знаходиться в межах позовної давності). Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України). Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав. При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд, буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження. Підсумовуючи викладене, суддя дійшла висновку про відмову у видачі судового наказу щодо стягнення з Приватного підприємства "Юляна" 3 763,98 грн 3% річних та 32 890,92 грн пені на підставі п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. (ч. 2 ст. 152 ГПК України)

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. (ч. 2 ст. 151 ГПК України)

Керуючись ст. 150, 152, 153, 154, 234, 254 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИЛА:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агролайф корми" у задоволенні заяви про видачу судового наказу в частині стягнення з Приватного підприємства "Юляна" 3 763,98 грн 3% річних та 32 890,92 грн пені.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання.

Копію ухвали надіслати сторонам через систему "Електронний суд".

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА