ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. Справа№ 925/542/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Мальченко А.О.

Скрипки І.М.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

прокурора: Ханчич Г.О. посв.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОР-К"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.08.2024 (повний текст складено 22.08.2024)

у справі №925/542/24 (суддя Зарічанська З.В.)

за позовом першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Лип`янська сільська рада,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОР-К",

про визнання відсутнім права оренди землі,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року перший заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури (далі - прокурор) звернувся у Господарський суд Черкаської області з позовом в інтересах держави в особі Лип`янської сільської ради (далі - позивач, Сільрада) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОР-К" (далі - відповідач, Товариство), у якому просив суд визнати відсутнім право оренди Товариства на земельну ділянку за кадастровим номером :06001:0356 площею 2,0000 га, яка знаходиться в адміністративних межах с. Антонівка Лип`янської територіальної громади Звенигородського району Черкаської області та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про інше речове право: 47526508, рішення про державну реєстрацію індексний номер: 64413166 від 06.08.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна земельна ділянка незаконно вибула із комунальної власності на користь ОСОБА_1 , який передав її в оренду Товариству, що встановлено судовим рішенням у справі №710/891/22, яким витребувано цю земельну ділянку з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Сільради, однак наразі позивач, як власник земельної ділянки, позбавлений можливості розпоряджатися спірною земельною ділянкою, яка перебуває у фактичному користуванні відповідача, не одержує дохід у вигляді орендної плати за землю. При цьому, Сільрада як представницький орган територіальної громади заходів, дій, спрямованих на захист своїх прав власника, не вживає, у зв`язку із чим наявні підстави для представництва інтересів держави прокурором.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилався на недоведеність прокурором підстав представництва в суді інтересів держави в особі Сільради; на момент укладення та реєстрації договору оренди землі Товариство не знало і не могло знати про відсутність у орендодавця права розпоряджатися землею, тому відповідач діяв як добросовісний набувач речового права - права оренди, а позбавлення такого права буде непропорційним втручанням; відповідач сплачує орендну плату Сільраді, що нею не заперечується, та свідчить про фактичне схвалення орендних відносин; на момент реєстрації права власності за попереднім власником ( ОСОБА_1 ) у зв`язку з приватизацією, власником спірної земельної ділянки була держава Україна, що унеможливлює з`ясування обставин відсутності волі Сільради на таке вибуття; орендна плата за договором оренди землі становить 12%, що в 4 рази перевищує визначений законом мінімум орендної плати та доводить факт відсутності порушень інтересів держави; обраний прокурором спосіб захисту не відповідає закону та не є ефективним; станом на день подання відзиву Сільрада, в порушення вимог законодавства, не повідомляла орендаря земельної ділянки про зміну власника.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13 серпня 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано відсутнім право оренди товариства з обмеженою відповідальністю "ОР-К" (ідентифікаційний код 44194524, вул. Нескорених, 54, м. Шпола, Звенигородський р-н, Черкаська обл., 20601) на земельну ділянку за кадастровим номером :06:001:0356 площею 2,0000 га, яка знаходиться в адміністративних межах с. Антонівка Лип`янської територіальної громади Звенигородського району Черкаської області та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про інше речове право: 47526508, рішення про державну реєстрацію індексний номер: 64413166 від 06.08.2022.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ОР-К" на користь Черкаської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОР-К" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального права та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки у матеріалах справи відсутні докази наявності повноважень на підписання позовної заяви у першого заступного керівника Звенигородської окружної прокуратури Плетінь О.; відповідач є добросовісним набувачем права оренди земельної ділянки і матеріали справи не містять доказів того, що відповідач знав чи міг знати про відсутність у фізичної особи права власності на земельну ділянку; суд не дав оцінки тому факту, що Сільрада приймає від відповідача орендну плату за спірну земельну ділянку, що також є критерієм добросовісності відповідача; прокурор наголошує на необхідність захисту інтересів держави полягає в тому, що спірна земельна ділянка має бути передана в оренду з метою отримання місцевим бюджетом орендної плати, однак відповідач використовує земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, сплачуючи до місцевого бюджету і орендну платі, і податок на землю, тому втручання у мирне володіння відповідачем спірною земельною ділянкою є непропорційним меті такого втручання; у даному спорі прокурором обрано неналежний спосіб захисту права, яке прокурор вважає порушеним, що є самостійною підставою для відмови у позові; фактично суд позбавив права оренди добросовісного орендаря, який здійснював обробіток, внесення добрив тощо, для того щоб Сільрада передала цю оброблену та збагачені земельну ділянку іншому користувачу.

Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що на підтвердження наявності у Плетінь О.О. повноважень на підписання позовної заяви до неї було додано копію наказу Черкаської обласної прокуратури від 26.05.2021 №421к про призначення Плетінь О.О. на посаду першого заступного керівника Звенигородської окружної прокуратури; норми ст.388 ЦК України щодо захисту прав добросовісного набувача права власності, не стосуються правовідносин, що виникають з оренди земельної ділянки; відповідачем не надано доказів сплати орендної плати ні ОСОБА_1 , ні Сільраді; прокурором обрано належний спосіб захист порушеного права Сільради на розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, а доводи апелянта щодо неправильного способу захисту є помилковими.

Учасники справи належним чином повідомлялись про розгляд апеляційних скарг в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвал суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронних кабінетів прокурора та сторін.

Позивачем була подана заява, в якій він просить провести розгляд справи без участі представника Сільради та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Оскільки явка сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, суд, на підставі ч.12 ст. 270 ГПК України, ухвалив здійснювати розгляд апеляційних скарг за відсутності представників позивача і відповідача.

Прокурор у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.03.2010 серія ЯК № 717482 за громадянином ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.07.2019 було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :06:001:0356, площею 2 га.

Також щодо цієї земельної ділянки 06.08.2022 зареєстровано право оренди земельної ділянки, номер запису про інше речове право 47526508, Орендодавець - ОСОБА_1 , Орендар ТОВ "ОР-К", документи, подані для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 04.08.2022, видавник: ТОВ "ОР-К"/ ОСОБА_1 (інформаційна довідка 370073821 від 15.03.2024)

У матеріалах справи наявна копія Договору оренди землі від 04.08.2021, відповідно до якого Орендодавець: гр. ОСОБА_1 , який є власником земельної ділянки з одного боку та Орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОР-К" домовились про те, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку. Кадастровий номер Земельної ділянки: 712580400:06:001:0356. Місце розташування Земельної ділянки: адміністративно-територіальні межі Антонівської сільської ради Шполянського району Черкаської області. Площа земельної ділянки: 2,00 гектарів. Вид угідь земельної ділянки: рілля.

Згідно з п. 2.1. Договору цей Договір укладений строком на 49 (сорок дев`ять) років.

Розмір орендної плати за один рік (дванадцять повних місяців) оренди становить 6 000.00 гривень з урахуванням податків, зборів та інших платежів, які відповідно до чинного законодавства утримується з доходів фізичних осіб. (п. 3.1. Договору)

Прокурор у позовній заяві зазначає, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 2 га, з кадастровим номером 712580400:06:001:0356 у власність ОСОБА_1 у передбаченому законом порядку не передавалась, що стало підставою для звернення Звенигородською окружною прокуратурою в інтересах держави в особі Лип`янської сільської ради з позовною заявою до Шполянського районного суду Черкаської області.

У провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебувала справа №710/891/22 за позовом Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Лип`янської сільської ради до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "ОР-К" (в ході справи відбулась заміна відповідача 2 з Фермерського господарства "Дрибас Анатолія Степановича" на ТОВ "ОР-К"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, про витребування земельної ділянки, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації права оренди з одночасним припиненням речових прав.

Рішенням від 22.05.2023 Шполянський районний суд Черкаської області позов задовольнив частково.

Витребував з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Лип`янської сільської ради земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2 га, з кадастровим номером :06:001:0356. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

У рішенні Шполянського районного суду Черкаської області у справі №710/891/22 встановлені такі обставини:

"...Отже, судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 належить земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0356, площею 2,0 га, на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯК №717482, який виданий 29.03.2010 Відділом Держкомзему Шполянському районі на підставі розпорядження Шполянської районної державної адміністрації від 22.03.2010 №142. Державна реєстрація права приватної власності здійснена 19.07.2019. ОСОБА_1 не звертався до Шполянської районної державної адміністрації, уповноваженої розпоряджатися землями державної власності відповідно до положень ст. ст. 17, 116, 118 ЗК України (станом на час видання державного акту серії ЯК №717482) в межах відповідного району, із заявою про передачу у власність земельної ділянки із земель державної власності та розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації від 22.03.2010 № 142, надано у приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Антонівської сільської ради Шполянського району іншим громадянам, відповідача ОСОБА_1 серед них немає. Тобто вищезазначеним розпорядженням а також будь-яким іншим розпорядженням ОСОБА_1 земельна ділянка у власність для ведення особистого селянського господарства не надавалася.

Таким чином, з наведених обставин, підтверджених доказами, встановлено факт незаконності вибуття спірної земельної ділянки із державної власності - володіння власника поза його волею..."

На підставі вказаного рішення у справі №710/891/22 від 22.05.2023, яке не оскаржувалось в частині задоволення позовних вимог, позивачем було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку 12.01.2024, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Так, відповідно до інформаційної довідки №370073821 від 15.03.2024 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 712580400:06:001:0356 площею 2 га внесено зміни щодо права власності, а саме видалено власника ОСОБА_1 та додано Орган місцевого самоврядування - Лип`янську сільську раду; щодо документів, то видалено підставу для реєстрації права власності державний акт на право власності на землю, серія та номер ЯК717482 виданий 06.10.1999, видавник: відділ Держкомзему у Шполянському районі; додано документи, подані для державної реєстрації - рішення суду, серія та номер: 710/891/22, виданий 18.07.2023, видавник: Шполянський районний суд.

Щодо вимоги прокурора до ТОВ "ОР-К" про скасування державної реєстрації права оренди за Товариством з одночасним припиненням речових прав, то Шполянський районний суд Черкаської області відмовив у такій вимозі, вказавши про неможливість поєднання в одній вимозі і віндикаційного і негаторного позовів. Посилаючись на правові позиції Верховного Суду Шполянський районний суд Черкаської області вказав, що суд має застосувати належні норми права, оскільки "суд знає закони". Також у мотивувальній частині рішення від 22.05.2023 у справі №710/891/22 суд вказав, що судове рішення про витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки вже є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації договору оренди землі.

Перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури оскаржив рішення від 22.05.2023 до Черкаського апеляційного суду в частині вимог, щодо яких суд першої інстанції відмовив.

Переглядаючи рішення в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог Черкаський апеляційний суд постановою від 31.10.2023 апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури задовольнив частково, рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 22.05.2023 року змінив в оскаржуваній частині, привівши його мотивувальну частину у відповідність до змісту цієї постанови апеляційного суду. В решті рішення суду в оскаржуваній частині залишив без змін.

Так, Черкаський апеляційний суд вказав, що в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції помилково зазначено, що витребування майна на користь власника є підставою для внесення відповідних змін у державний реєстр щодо скасування державної реєстрації договору оренди, оскільки в даному випадку було зареєстроване право оренди, а не договір, на підставі якого воно виникло.

Підставою для відмови у задоволенні позову до ТОВ "ОР-К" Черкаський апеляційний суд вказав те, що оскільки саме право володіння щодо спірної земельної ділянки за доводами прокурора було порушено, адже вказаним майном фактично володіє орендар, відтак, має застосовуватися спеціально визначений законодавством спосіб захисту (ст. ст. 387, 388, 400 ЦК України) - витребування майна.

Апеляційний суд Черкаської області визначав належний спосіб захисту станом на час розгляду справи №710/891/22 (постанова від 31.10.2023), тобто до того, як видалено відомості щодо ОСОБА_1 , як власника спірної земельної ділянки і зареєстровано зміни до права власності - вказано власником земельної ділянки Лип`янську сільську раду.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц вказано, що "преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку".

Таким чином, факт незаконності вибуття спірної земельної ділянки з комунальної власності Сільради встановлений судовими рішеннями у справі №710/891/22, тому згідно статті 75 ГПК України вказані обставини не потребують додаткового доказування.

У зв`язку із викладеними обставинами прокурор звернувся до господарського суду із даним позовом та просив суд визнати відсутнім права оренди Товариства на земельну ділянку за кадастровим номером :06001:0356 площею 2,0000 га, яка знаходиться в адміністративних межах с. Антонівка Лип`янської територіальної громади Звенигородського району Черкаської області та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про інше речове право: 47526508, рішення про державну реєстрацію індексний номер: 64413166 від 06.08.2022.

Звернення прокурора з позовною заявою зумовлене неможливістю розпоряджатися спірною земельною ділянкою Сільрадою, яка є власником земельної ділянки. За доводами прокурора у Товариства відсутнє право оренди на спірну земельну ділянку, оскільки договір оренди землі від 04.08.2021 укладено особою ( ОСОБА_1 ), яка не мала права розпоряджатися земельною ділянкою.

Як зазначає прокурор, з моменту державної реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку за Лип`янською сільською радою захист інтересів держави щодо відновлення права на володіння, розпорядження спірною земельною ділянкою та користування нею у повній мірі не реалізований, ураховуючи перебування спірної земельної ділянки у фактичному користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "ОР-К".

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі зазначеного ним позивача.

Стаття 131-1 Конституції України передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частини 3 статті 53 ГПК України).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 ГПК України (частина 4 статті 53 ГПК України).

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (частина 5 статті 53 ГПК України).

Положення щодо представництва інтересів держави прокурором у суді закріплені у статті 23 Закону "Про прокуратуру".

Так, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (частина 3 статті 23 Закону "Про прокуратуру").

У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі №915/478/18, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 18.03.2020 у справі №553/2759/18, від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі №910/5201/19, від 05.10.2022 у справах №923/199/21 та №922/1830/19).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови від 27.02.2019 у справі №761/3884/18, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі №910/5201/19, від 05.10.2022 у справах №923/199/21 та №922/1830/19).

Тобто, під час розгляду справи в суді фактично стороною у спорі є держава, навіть якщо прокурор визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, від 05.10.2022 у справах №923/199/21 та № 922/1830/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2022 у справі №2-3887/2009 зазначила, що ці висновки актуальні також щодо участі територіальної громади в цивільних правовідносинах та судовому процесі.

Разом з тим, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (частина 4 статті 23 Закону "Про прокуратуру").

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Водночас невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо про причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 140 постанови від 11.06.2024 у справі №925/1133/18 (узагальнила висновки щодо застосування вищевказаних норм права та виснувала, що:

1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо:

- орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси;

- орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;

2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо:

- відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;

- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із даним позовом прокурор, в обґрунтування порушення інтересів держави, послався на те, що не було дотримано принципу набуття права оренди земельної ділянки комунальної власності на конкурентних засадах, як це передбачено ст. 134 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), який передбачає можливість передачі землі, як національного багатства, у користування на найбільш вигідних для територіальної громади умовах. Вказаний принцип тісно пов`язаний зі сферою формування місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити кошти від використання земель комунальної власності, що безпосередньо зачіпає права та економічні інтереси територіальної громади с. Антонівка. Неефективні орендні відносини щодо земель вказаної категорії в умовах воєнного стану є неприпустимими, оскільки це негативно позначається на стані покриття видатків, необхідних для здійснення органами місцевого самоврядування своїх повноважень та забезпечення населення відповідних територіальних громад послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб.

За інформацією Лип`янської сільської ради, викладеною в листі Звенигородській окружній прокуратурі від 11.03.2024, відповідно до рішення Лип`янської сільської ради від 16.06.2022 № 6-19/22 "Про встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки" ставка орендної плати за земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства складає 9 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а в разі передачі земельної ділянки 2,0 га на земельних торгах, початкова вартість річної орендної плати складала б в середньому 5 800 грн за земельну ділянку.

Місцевий бюджет є гарантом фінансового забезпечення розвитку регіону, істотно впливає на соціально-економічний розвиток, рівень життя населення.

Наповненість та збільшення бюджету, у тому числі місцевого, як складової частини державних фінансових ресурсів, є запорукою стабільної економіки держави, що наразі відчуває надмірне навантаження через військову агресію.

У свою чергу, порушення прав органу місцевого самоврядування неминуче призводить до порушення прав кожного жителя відповідної територіальної громади, а отже - інтересів держави у забезпеченні реалізації гарантованих ст. 13, 14, 142, 145 Конституції України прав за принципом верховенства права.

Отже, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка Сільради щодо захисту порушених інтересів держави.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

До справи прокурор додав докази листування, які свідчать про такі обставини справи.

05.03.2024 Звенигородська окружна прокуратура звернулась з листом до Лип`янської сільської ради, в якому з метою встановлення підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді, керуючись ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", просила поінформувати, серед іншого, чи вбачає орган місцевого самоврядування порушення своїх прав та інтересів у спірних правовідносинах та чи вживала Лип`янська сільська рада або має намір вживати заходи щодо звернення до суду із позовними заявами про припинення права оренди за орендарями, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0356. У разі, якщо Лип`янська сільська рада таких намірів не має, вказати причини.

11.03.2024 Сільрада надіслала Звенигородській окружній прокуратурі лист у відповідь, в якому, зокрема, повідомила, що питання щодо звернення до суду із позивними заявами про припинення права оренди відносин з орендарями вказаних земельних ділянок (ТОВ "ОР-К", ФГ "НІКА-ВА", ТОВ "Царина 2018") питання буде винесено на розгляд засідання комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та природокористування з наступним розглядом на сесії сільської ради.

19.03.2024 Звенигородська окружна прокуратура повторно звернулась до Сільради з листом, в якому з метою встановлення підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді, керуючись ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" просила поінформувати, чи розглянуто питання припинення права оренди ТОВ "ОР-К", ТОВ "Царина 2018", ФГ "НІКА-ВА" на земельні ділянки за вказаними у запиті кадастровими номерами постійною комісією з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та природокористування та які результати розгляду та чи вживала Лип`янська сільська рада або має намір вживати заходи щодо звернення до суду із позовними заявами про визнання неукладеними договорів оренди, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0356. У разі, якщо Лип`янська сільська рада таких намірів не має, вказати причини.

У відповідь 25.03.2024 Сільрада надала Звенигородській окружній прокуратурі лист, в якому повідомила, що на засіданні комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та природокористування, що відбулася 22.03.2021 (ймовірно описка, правильною датою слід вважати 22.03.2024) прийнято рішення комісії щодо підтримки представництва прокурором в суді законних інтересів Лип`янської сільської ради про припинення права оренди ТОВ "ОР-К", ТОВ "Царина 2018", ФГ "НІКА-ВА", на вищевказані земельні ділянки. На даний час сільська рада не зверталася до суду щодо визнання неукладеними договори оренди вищезгаданих земельних ділянок.

19.04.2024 Звенигородська окружна прокуратура звернулась до Сільрада з листом, в якому на виконання вимог частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомила, що Звенигородською окружною прокуратурою будуть вжиті заходи представницького характеру на захист державних інтересів шляхом звернення до господарського суду Черкаської області в інтересах держави в особі Лип`янської сільської ради до ТОВ "ОР-К" про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :06:001:0356.

06.05.2024 Звенигородська окружна прокуратура звернулась до Сільрада з листом, в якому зазначила, що нею в порядку реалізації представницьких повноважень на захист інтересів держави у сфері земельних правовідносин в порядку, передбаченому ст. 23, 24 Закону України "Про прокуратуру" підготовлено та скеровано 24.04.2024 до господарського суду Черкаської області 5 позовних заяв в інтересах держави в особі Лип`янської сільської ради, серед яких, позовна заява від 22.04.2024 № 50-1287вих-24 в інтересах держави в особі Лип`янської сільської ради до ТОВ "ОР-К" про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :06:001:0356 площею 2,0 га. На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" окружною прокуратурою попередньо, до звернення до суду із вказаними позовними заявами, повідомлено про це уповноважений орган - Лип`янську сільську раду шляхом скерування 19.04.2024 на офіційну електронну пошту та засобами поштового зв`язку листів-повідомлень. Так прокурор з метою надання до суду інформації про отримання вищевказаних листів прокуратури та результати їх розгляду просив поінформувати з таких питань:

- коли саме Лип`янською сільською радою було отримано зазначені листи-повідомлення Звенигородської окружної прокуратури;

- про наміри звернення до суду із відповідними позовними заявами за вищевказаними фактами сільською радою самостійно;

- про позицію сільської ради щодо представництва прокурором інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування за вищевказаними фактами.

У відповідь, 07.05.2024 Сільрада надала Звенигородській окружній прокуратурі лист, в якому зазначила, що Лип`янською сільською радою 19.04.2024 отримані повідомлення про звернення до суду з позовами в інтересах держави в особі Лип`янської сільської ради до ТОВ "ОР-К" про визнання відсутнім права оренди, зокрема, земельної ділянки за кадастровим номером :06:001:0356. Разом з тим, самостійно звертатись до суду Лип`янська сільська рада наміру не мала та не заперечує щодо представництва прокурором інтересів Лип`янської сільської ради в суді.

Зі змісту наведеного листування випливає, що Лип`янська сільська рада як орган місцевого самоврядування не вживала заходів для звернення до суду з позовом та не заперечує проти здійснення прокурором представництва її інтересів в суді.

Отже, враховуючи нездійснення позивачем заходів для звернення до суду з позовом щодо захисту інтересів територіальної громади та держави, враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави і визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що прокурор у даному випадку належним чином обґрунтував та довів підстави для представництва в суді інтересів держави в особі Сільради.

Вказана обставина відповідачем не оспорюється, натоміть, відповідач у апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позовна заява підписана та подана до господарського суду першим заступником керівника Звенигородської окружної прокуратури Плетінь О., на підтвердження повноважень якої додано Наказ Черкаської обласної прокуратури №421к від 26.05.2021, а документальних підтверджень, що особа, яка підписала позовну заяву, є першим заступником керівника Звенигородської окружної прокуратури та в силу ч.3 ст.24 Закону України "Про прокуратуру" має право підписувати позовні заяви, в матеріалах справи відсутні.

Щодо наведених доводів відповідача, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Позовна заява в даній справі підписана керівником Звенигородської окружної прокуратури Ольгою Плетінь.

Стверджуючи про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та не перевірив повноважень підписанта позовної заяви, відповідачем не враховано, що позов у даній справі подано прокурором в інтересах держави в особі Лип`янської сільської ради, а в матеріалах справи наявний доказ на підтвердження повноважень прокурора, яким подано позов, зокрема наявний наказ Черкаської обласної прокуратури №421к від 26.05.2021 про призначення Плетінь О.О. першим заступником керівника Звенигородської окружної прокуратури.

Разом з тим, суд звертає увагу, що інформація щодо органів прокуратури та їх керівників, які в силу відповідного закону уповноважені звертатись з позовом - є загальновідомою.

Таким чином, апеляційний господарський суд констатує, що вказані доводи відповідача спростовуються матеріалами справи, а тому доводи про порушення судом норм процесуального права при прийнятті позову є безпідставними.

Щодо позовної вимоги про визнання відсутнім права оренди землі, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

У силу статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власності та мирно володіти своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), положення яких кореспондуються з положеннями ст.20 Господарського кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України унормовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності;

За нормою ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.1 ст.395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій).

Згідно ч.1 ст.397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.399 ЦК України право володіння припиняється у разі: витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

За статтею 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно статті 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності;

У абзаці 2 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у ст. 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, при цьому, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набутими, тобто правовідносини за ним не виникли.

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Враховуючи викладені норми чинного законодавства та фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутність волевиявлення органу місцевого самоврядування є передумовою для нікчемності правочину.

Отже, оскільки відповідач у встановленому законом порядку спірну земельну ділянку не отримував, користується нею на підставі договору оренди укладеного, у тому числі без дотримання конкурентних засад, та з особою, яка право на її розпорядження не мала, що встановлено рішенням Шполянського районного суду Черкаської області у справі №710/891/22 від 22.05.2023 і, в силу положень ст.75 ГПК України, не потребує повторному доказуванню, указаний договір оренди спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності та відповідно до ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України є нікчемним.

Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що Товариство не могло отримати від невласника в оренду таку земельну ділянку, тобто в нього відсутнє право оренди спірної земельної ділянки. Власник земельної ділянки - Лип`янська сільська рада своє волевиявлення на передачу спірної земельної ділянки не виявляла, договір оренди не підписувала.

Доводи відповідача про те, що Сільрада зареєструвала своє право власності лише 12.01.2024, після укладення та реєстрації договору оренди землі, як вірно зазначив суд першої інстанції, не спростовують вищенаведених причин встановлення договору оренди нікчемним, оскільки таке право власності зареєстровано лише 12.01.2024 у зв`язку з незаконною реєстрацією права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 , що встановлено саме рішенням Шполянського районного суду Черкаської області.

Обізнаність/необізнаність орендаря - ТОВ "ОР-К" про відсутність у ОСОБА_1 прав на спірну земельну ділянку не може бути достатньою перепоною для відновлення становища, яке існувало до порушення прав Лип`янської сільської ради.

Відповідно до ч.1, 2 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень":

- п.1 ч.1 ст.2. державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- п.2 ч.1 ст.4. Державній реєстрації прав підлягають: 2) речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки;

- ч.1, 2 ст.12. Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії;

- п.9 ч.1 ст.27. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Відповідно до приписів п.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

На підставі рішення суду у справі №710/891/22 від 22.05.2023, яке не оскаржувалось в частині задоволення позовних вимог, позивачем було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку 12.01.2024, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Так, відповідно до інформаційної довідки №370073821 від 15.03.2024 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 712580400:06:001:0356 площею 2 га внесено зміни щодо права власності, а саме видалено власника ОСОБА_1 та додано Орган місцевого самоврядування - Лип`янську сільську раду; щодо документів, то видалено підставу для реєстрації права власності державний акт на право власності на землю, серія та номер ЯК717482 виданий 06.10.1999, видавник: відділ Держкомзему у Шполянському районі; додано документи, подані для державної реєстрації - рішення суду, серія та номер: 710/891/22, виданий 18.07.2023, видавник: Шполянський районний суд.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постанові від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19 щодо володіння орендарем нерухомим майном: тимчасове володіння нерухомими речами може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації такого права на це майно у встановленому порядку, тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право тимчасового володіння, визнається тимчасовим фактичним володільцем нерухомого майна; судове рішення про задоволення позовних вимог про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння є підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №513/879/19 міститься правова позиція про те, що належним способом захисту прав власника, який у спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

З огляду на заявлені підстави позову та суть спірних правовідносин цієї справи, з урахуванням наведеного висновку Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що прокурором обрано належний спосіб захисту - про визнання відсутнім у Товариства права оренди земельної ділянки, який може захистити порушене право Сільради, чим у свою чергу спростовуються доводи апелянта про протилежне.

Матеріалами справи підтверджується, що Сільрада є власником спірної земельної ділянки, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру речових прав, тому остання визнається фактичним володільцем нерухомої речі щодо права власності.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.07.2024 у справі №920/14/23 та враховані судом при розгляді даної справи.

У такому випадку власник земельної ділянки, Лип`янська сільська рада, вправі захищати своє порушене право на розпорядження земельною ділянкою, вважаючи право оренди відсутнім, оскільки спірною земельною ділянкою розпорядилася особа, яка не мала на це право.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу (ч. 2 ст. 127 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у встановленому законом порядку спірну земельну ділянку не отримував, користується нею на підставі договору оренди укладеного, з особою, яка право на її розпорядження не мала, що встановлено рішенням Шполянського районного суду Черкаської області.

За викладених обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків, що у відповідача відсутнє право оренди спірної земельної ділянки, оскільки власник земельної ділянки - Лип`янська сільська рада своє волевиявлення на передачу спірної земельної ділянки не виявляла, договір оренди не підписувала.

З огляду на встановлені судом обставини незаконного вибуття спірної земельної ділянки із комунальної власності, відсутність волевиявлення органу влади та місцевого самоврядування на вибуття з їх володіння спірної земельної ділянки, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги прокурора про визнання відсутнім у Товариства права оренди земельної ділянки кадастровий номер :06001:0356 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведені правові висновки Верховного Суду, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" судове рішення про задоволення вимоги про визнання відсутнім права оренди є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

Щодо тверджень відповідача про те, що він є добросовісним набувачем речового права - права оренди земельної ділянки та необхідність застосування положень ст. 388 ЦК України суд враховує, що така стаття має назву "Право власника на витребування майна від добросовісного набувача" і міститься в Главі 29 Цивільного кодексу України під назвою "Захист права власності", тому приписи цієї статті не стосуються правовідносин, що виникають з оренди земельної ділянки, речове право оренди земельної ділянки не є тотожним права власності на річ.

При цьому, судом враховано, що відповідачем не надано до матеріалів справи доказів сплати орендної плати саме за спірну земельну ділянку ні ОСОБА_1 , ні Сільраді, також не надано доказів здійснення її обробітку, внесення добрив тощо, на що він посилається у апеляційній скарзі.

Також, як вірно зазначив суд першої інстанції, у даній справі порушенням інтересів держави та територіальної громади є незаконна передача в оренду спірної земельної ділянки особою, яка не мала законного права нею розпоряджатися, що на даний час позбавляє законного власника - Сільраду розпорядитися вказаною земельною ділянкою у відповідності до вимог чинного земельного законодавства, зокрема, шляхом передачі в оренду на земельних торгах, тому сама по собі сплата орендної плати відповідачем за використання земельної ділянки не впливає на необхідність усунення порушення державних інтересів у даному випадку, які можливо відновити лише шляхом визнання відсутнім права оренди відповідача на спірну земельну ділянку.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, наведені норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність і обґрунтованість позовних вимог прокурора, а також доведеність наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Сільради, тому позов підлягає задоволенню.

За таких обставин доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив наявні у матеріалах справи докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду Черкаської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОР-К" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 13 серпня 2024 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Черкаської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.02.2025.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді А.О. Мальченко

І.М. Скрипка