ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" лютого 2025 р. Справа № 911/489/25

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., перевіривши матеріали позовної заяви керівника Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

1. Димерської селищної ради

2. Державної екологічної інспекції Столичного округу

до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»

про стягнення 216 227, 42 гривень

установив:

04.02.2025 через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява керівника Вишгородської окружної прокуратури (далі прокуратура / прокурор) в інтересах держави в особі Димерської селищної ради та Державної екологічної інспекції Столичного округу з вимогами до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі відповідач) про стягнення 216 227, 42 гривень шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» як постійний лісокористувач земельною ділянкою не виконав покладених на нього чинним законодавством обов`язків щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконної порубки дерев.

Дослідивши матеріали позовної заяви керівника Вишгородської окружної прокуратури, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Приписами ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) унормовано, що господарське судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення.

Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відкриття провадження у справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом.

Згідно приписів ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74, ст. 91, ч. 2, пп. 4-6, 8, 9 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити, зокрема:

зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, прокуратура зауважила, зокрема, що Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є постійним лісокористувачем ділянки лісу, на якій було здійснено незаконне вирубування лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Проте, в порушення вимог пп. 5, 8 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України, відповідних доказів (зокрема, копії акта на право постійного користування землею) на підтвердження таких обставин прокуратура не надала, як і не зазначила про наявність / відсутність у неї таких доказів та / або неможливість їх подання разом із позовною заявою.

В розрізі вказаного судом враховано, що:

- згідно приписів ст. 14, 74, 164 ГПК України суд позбавлений права збирати докази з власної ініціативи, тоді як прокурор зобов`язаний вказати якими саме доказами підтверджуються викладені ним у позові обставини, та, відповідно, надати такі докази або повідомити суд про неможливість їх надання;

- приписи ст. 73, 74, 164 ГПК України не звільняють прокурора, у разі самого лише посилання на певні обставини, від обов`язку надати докази на підтвердження викладених у заяві обставин або зазначити про такі докази із наведенням причин їх неподання.

Також, в порушення пп. 6, 8, 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява керівника Вишгородської окружної прокуратури не містить відомостей про:

- вжиття / невжиття заходів досудового врегулювання спору;

- наявність у прокуратури або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви, тоді як у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат прокурор заявляє до стягнення з відповідача суму сплаченого судового збору 3 243, 41 гривень, без урахування приписів ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги, керівник Вишгородської окружної прокуратури, всупереч наведеним вимогам закону, не зазначив відомостей якому способу (способам) захисту прав або інтересів позивачів відповідає заявлена ним вимога.

В розрізі необхідності зазначення прокурором відомостей щодо відповідності заявленої вимоги передбаченого законом способу захисту суд звертає увагу останнього на те, що:

- згідно ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: примусове виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках;

- підставою для настання господарсько-правової відповідальності у вигляді сплати збитків є правопорушення, що включає в себе певні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки та причинний зв`язок між ними, а також вина, відтак на прокурора покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками, тоді як відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків;

- позовна заява керівника Вишгородської окружної прокуратури не містить викладу обставин, в розрізі заявленої вимоги про стягнення 216 227, 42 гривень шкоди, щодо наявності правопорушення, що включає в себе відповідні елементи у сукупності: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки та причинний зв`язок між ними, а також вина.

До того ж приписами ч. 4 ст. 53 ГПК України унормовано, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Системне тлумачення вказаної норми з урахуванням ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Обставини дотримання прокурором процедури, встановленої ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, належить з`ясувати судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень ст. 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті.

Так, на підтвердження виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» до позовної заяви керівника Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Димерської селищної ради та Державної екологічної інспекції Столичного округу долучено копії листа Димерської селищної ради № 135/03-18 від 14.01.2025 та листа Державної екологічної інспекції Столичного округу № 9/6/2-30/239 від 23.01.2025.

Суд вважає за необхідне зазначити, що визначені прокурором позивачі є самостійними суб`єктами господарювання з повним обсягом процесуальної дієздатності, які мають всі процесуальні можливості для самостійного захисту своїх прав та інтересів у суді, однак зміст позовної заяви не містить пояснень прокуратури щодо:

- законних підстав для звернення до суду з вказаним позовом та необхідності захисту прокурором інтересів держави в особі Димерської селищної ради;

- того, на захист яких законних прав та інтересів держави в особі Димерської селищної ради спрямована позовна вимога прокурора про стягнення 216 227, 42 гривень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи та встановлені судом порушення зазначених норм процесуального законодавства при зверненні прокурора до суду із відповідним позовом, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви керівника Вишгородської окружної прокуратури без руху та надання строку для усунення відповідних недоліків - десять днів з дня вручення зазначеної ухвали.

В розрізі вказаного, суд звертає увагу, що:

- системний аналіз наведених норм процесуального закону свідчить, що реалізація особою права на подання позову та інших заяв, клопотань до суду здійснюється через дотримання визначеної процесуальним законом процедури (порядку), яка передбачає виконання чітких та передбачуваних вимог ГПК України щодо форми, змісту заяв, документів, які додаються до них, недотримання яких має відповідні процесуальні наслідки для заявника;

- прокурор, стверджуючи про існування певної обставини подає відповідні докази або вказує на такі докази та зазначає про неможливість їх подання;

- наявність у особи певних прав та можливостей їх захисту та, відповідно, процесуального права на розпорядження своїми правами щодо подання позову, визначення предмета спору на власний розсуд, не звільняє заявника від обов`язку дотримання правил подання позову, унормованих процесуальними приписами, зокрема ст. 162 ГПК України;

- обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів;

- усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей; усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення;

- норми процесуального права побудовані на чіткій позиції дисциплінованості як суду, так і учасників справи, а зазначене покладено в основу засад господарського судочинства з метою спрощення судового розгляду справи, скорочення судового розгляду, а також розвитку поваги в учасників справи як один до одного, так і до суду.

Керуючись ст. 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Залишити позовну заяву керівника Вишгородської окружної прокуратури без руху.

2. Усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали через подання до суду:

1) письмових пояснень із зазначенням відомостей щодо:

- доказів та, відповідно, наданням самих доказів (зокрема, копії акта на право постійного користування землею) на підтвердження викладених у позові обставин наявності у Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» права постійного користування ділянкою лісу, на якій було здійснено незаконне вирубування лісових насаджень третіми (невстановленими) особами, або пояснень про наявність / відсутність у прокуратури зазначених доказів та / або неможливість їх подання разом з позовною заявою;

- вжиття / невжиття заходів досудового врегулювання спору;

- наявності у прокуратури або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви;

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які прокурор поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, із урахуванням приписів ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі;

- законних підстав для звернення до суду з вказаним позовом та необхідності захисту прокурором інтересів держави в особі Димерської селищної ради;

- того, на захист яких законних прав та інтересів держави в особі Димерської селищної ради спрямована позовна вимога прокурора про стягнення 216 227, 42 гривень;

2) письмових пояснень в розрізі заявленої вимоги про стягнення 216 227, 42 гривень шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, зокрема щодо наявності правопорушення, що включає в себе відповідні елементи у сукупності: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки та причинний зв`язок між ними, а також вина.

3. Повідомити учасників справи про можливість:

- надавати суду всі необхідні документи (заяви, пояснення, клопотання тощо) в електронному вигляді на електронну адресу суду через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою або дистанційними засобами зв`язку;

- отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за вебадресою ko.arbitr.gov.ua/sud5012/ на офіційному вебпорталі «Судова влада України» в Інтернеті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не може бути оскаржена окремо від рішення суду згідно із ч. 2 ст. 254, ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.В.Горбасенко