ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

05 лютого 2025 року м. Тернопіль Справа № 921/16/25
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши заяву без номера від 03.02.2025 (вх.№868 від 04.02.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ, місто Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області

про продовження процесуального строку на подання доказів

у справі

за позовом Приватного агропромислового підприємства КРОК, село Вербівці Тернопільського району Тернопільської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ, місто Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області

про стягнення 2329044,59грн,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа за позовом Приватного агропромислового підприємства КРОК, с. Вербівці Тернопільського району Тернопільської області до Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ, м. Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про стягнення 1 896 669,92грн основного боргу, 86 813,12грн - 3% річних, 345 561,55грн інфляційних нарахувань, який обґрунтовано неналежне виконанням відповідачем умов договору суборенди земельних ділянок від 12.08.2020 в частині внесення орендної плати за період з 2021 року по 2024 рік.

Розгляд справи, згідно з ухвалою суду від 15.01.2025 про відкриття провадження у справі, здійснюється за правилами загального позовного провадження.

Окрім того, ухвалою суду від 15 січня 2025 року задоволено клопотання позивача без номера від 09.01.2025 (вх.№273 від 10.01.2025) про витребування доказів. Зобов`язано ТОВ «АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ» надати в строк до 03.02.2025 оригінал (для огляду) та належним засвідчену копію (для долучення до справи) Додатку №1 (нова редакція) від 25.08.2020 до договору суборенди землі від 12.08.2020.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. При цьому, згідно з абз.2 ч.6 даної норми закону, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Як вбачається з інформації Автоматизованої системи документообігу суду "Діловодство спеціалізованого суду", довідки про доставку електронного листа, електронну копію ухвали від 15 січня 2025 року доставлено ТОВ АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ в електронний кабінет 15.01.2025 о 19:20год., а судом відповідне повідомлення про доставку отримано 16.01.2025. Отже, в силу приписів п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення ухвали суду віл 15.01.2025 відповідачу вважається 16.01.2025.

03.02.2025 ТОВ «АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ» через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС подано заяву без номера від 03.02.2025 (вх.№868 від 04.02.2025) про продовження строку на подання оригіналів документів, витребуваних судом. У заяві товариством зазначено, що на виконання розпорядження про передачу реєстраційних справ по реєстрації договорів оренди (суборенди) із фізичними та юридичними особами (орендодавцями) оригінал Додатку №1 (нова редакція) від 25.08.2020 до договору суборенди землі від 12.08.2020 передано на зберігання до архіву товариства. Враховуючи значний проміжок часу з моменту передачі оригіналу документу (більше трьох років) на запит про витребовування документів станом на 03.02.2025 відповіді не отримано.

З урахуванням цих обставин, заявник повідомив про неможливість надання оригіналу (для огляду) та належним чином засвідченої копії (для долучення до справи) Додатку №1 (нова редакція) від 25.08.2020 до договору суборенди землі від 12.08.2020 у строк, визначений ухвалою суду від 15.01.2025, та просить продовжити строк на подання зазначених доказів.

Відповідно до приписів ч.3 ст.119 ГПК України заява про продовження процесуального строку розглядається судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Мотиви, з яких суд виходить, постановляючи ухвалу.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.1 ст.80 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст.81 ГПК України, у разі неможливості самостійно надати докази, учасник справи вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази (ч.4 ст. 81 ГПК України).

Встановлено, що ухвалою суду від 15 січня 2025 року задоволено клопотання позивача без номера від 09.01.2025 (вх.№273 від 10.01.2025) про витребування доказів та в порядку ст.81 ГПК України зобов`язано ТОВ «АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ» надати в строк до 03.02.2025 оригінал (для огляду) та належним засвідчену копію (для долучення до справи) Додатку №1 (нова редакція) від 25.08.2020 до договору суборенди землі від 12.08.2020.

Ухвалу суду від 15 січня 2025 року відповідачу доставлено 16.01.2025 в електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС .

При цьому слід зазначити, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч.1, 2 ст.114 ГПК України).

На переконання суду, у даному випадку відповідачу надано достатньо часу (18 днів) для підготовки та надання доказів, які витребувані ухвалою суду від 15.01.2025.

Згідно з ч.8 ст.81 ГПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом (ч.9 ст.81 ГПК України).

Незважаючи на наведені вище норми процесуального закону, ТОВ «АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ» у визначений ухвалою суду від 15.01.2025 строк витребувані докази не подало, а також в п`ятиденний строк від дати отримання ухвали від 15.01.2025 (до 21.01.2025) не повідомило суду про неможливість долучити докази.

Разом з тим, за приписами частини другої статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою.

У даному випадку відповідач звернувся про продовження процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 15.01.2025 для подання доказів - 03.02.2025, тобто в межах строку, встановленого для подання доказів.

Суд враховує, що відповідно до частин 1, 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Водночас, в силу положень ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу норм процесуального законодавства, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, зобов`язаний забезпечувати дотримання принципу змагальності сторін.

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" по. 4436/07 від 03 липня 2014 року зазначено, що "ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом".

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених ГПК України часових рамках.

Під процесуальними строками розуміється встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

З початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання юридичних наслідків.

Надаючи оцінку наведеним у заяві обставинам неможливості вчинення процесуальних дій у визначений строк, суд зазначає наступне.

Із змісту поданої відповідачем заяви вбачається, що на виконання розпорядження про передачу реєстраційних справ по реєстрації договорів оренди (суборенди) із фізичними та юридичними особами (орендодавцями) оригінали документів, котрі судом витребувано в ухвалі від 15.01.2025, передано на зберігання до архіву ТОВ АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ а на запит про витребовування документів станом на 03.02.2025 відповіді товариством не отримано.

Дані твердження судом оцінюються критично, оскільки такі не підтверджено жодними доказами, як-от: розпорядженням про передачу документів в архів; актом передачі документів на архівне зберігання; доказами звернення із запитом про надання документів з архіву, тощо. Також, відповідачем не вказано до якої архівної установи такі документи передано.

Таким чином, наведені в заяві обставини не підтверджують об`єктивної неможливості їх подання суду відповідачем у встановлений строк.

Тим паче, відповідно до ч. 8 ст. 81 ГПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. Відповідачем вказаний строк пропущений.

Крім того, суд ставить під сумнів такі доводи заявника, оскільки у листі-відповіді на претензію №367/11 від 20.11.2024 ТОВ АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ повідомляло позивача про укладення нової редакції Додатку №1 від 25.08.2020 до договору суборенди землі від 12.08.2020. Надання відповіді може свідчити про наявність у розпорядженні товариства нової редакції Додатку №1 від 25.08.2020 до договору суборенди землі від 12.08.2020, яку витребувано судом, що спростовує твердження про неможливість надання таких суду у визначений строк.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість поданої заяви та відсутність правових підстав для продовження строку на подання доказів.

Керуючись ст.2, 4, 13, 42, 80, 81, 113, 114, 116, 119, 182, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви без номера від 03.02.2025 (вх.№868 від 04.02.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ, місто Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про продовження процесуального строку на подання доказів у справі №921/16/25, - відмовити.

Ухвала підписана 05.02.2025, набирає законної сили відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду (п.9 ч.1 ст.255, підпункт 17.5 п.17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України) шляхом подання апеляційної в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.О. Андрусик