ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/726/24

Суддя господарського суду Худенко А.А.

за участю секретаря судового засідання Маркулич Д.В.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Барелль Люкс, м. Мукачево Закарпатської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Росток, м. Ужгород Закарпатської області

про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 77 119,96 грн,

представники:

від позивача - Компанієць Н.Г., адвокат, ордер серії АО №1136674 від 29.07.2024

від відповідача - Митровка Я.В., адвокат. ордер серії АО №1142022 від 12.09.2024

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю Барелль Люкс, м. Мукачево Закарпатської області звернулось з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Росток, м. Ужгород Закарпатської області про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 77 119,96 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду вказаної справи визначено головуючого суддю Худенка А.А., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 26.08.2024 розгляд справи призначено на 18.09.2024 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом уповноважених представників сторін спору.

Судові засідання 18.09.2024, 14.10.2024, 26.11.2024, 05.12.2024, 16.01.2025 відкладались із підстав зазначених в ухвалах про їх відкладення.

Приписами ч. 3, 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справи, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом приписів ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток» безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 77 119,96 грн.

Позиція відповідача

Відповідач скористався наданим йому правом та подав відзив на позовну заяву, яким заперечує доводи позивача та вважає їх необґрунтованими.

Відтак відповідач стверджує, що позивач згідно рахунку №УС00034 від 19.03.2024 здійснив передоплату за придбання дизельного палива ДП-Арк-Євро5-ВО у кількості 10060 л загальною вартістю 462719,76 гривень.

Покликаючись на ч. 1 та 2 ст. 712 ЦК України, відповідач звертає увагу суду на те, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за твердженням відповідача, із змісту рахунку випливає, що між позивачем та відповідачем виникло договірне зобов`язання, зокрема поставки відповідної кількості товару, а саме дизельного палива марки ДП-Арк-Євро5-ВО у обсязі 10060 л за відповідною ціною за одиницю товару, а саме 45,996 грн за 1 літр та на загальну суму 462 719,70 гривень.

Водночас, відповідач зауважує, що із матеріалів справи вбачається, що позивач прийняв пропозицію відповідача щодо обсягу та ціни товару шляхом здійснення передоплати вищезазначеного товару, що підтверджується випискою із банківського рахунку позивача про здійснення у той же день 19.03.2024 оплати вартості товару, що визначений у рахунку №УС34 від 19.03.2024.

Вказані обставини на думку відповідача підтверджують, що між сторонами досягнуто усіх істотних умов щодо поставки товару та здійснено відповідну передоплату. Тому доводи позивача про те, що між сторонами відсутні договірні відносини не відповідають матеріалам справи та дійсним обставинам, які склалися між сторонами, а відтак передоплата замовленого товару позивачем здійснена на відповідній договірній правовій підставі. Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Крім того, відповідач покликаючись на ч. 1 ст. 663 ЦК України стверджує, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так на думку відповідача, враховуючи, що у рахунку №УС00034 від 19.03.2024 не визначено строку поставки товару, а також сторонами окремо строк поставки не узгоджувався, окремо позивач не вимагав здійснити поставку на яку-небудь дату, то до даних відносин підлягають до застосування положення ст. 530 ЦК України. Однак доказів того, що позивач у встановлений законодавством спосіб просив виконати відповідача обов`язок із поставки товару у матеріалах справи немає. З вказаного випливає, що на даний час відповідач не допустив жодного порушення строків із виконання свого обов`язку із поставки товару. Через вказане у позивача на даний час відсутні правові підстави вимагати повернення коштів, здійснених ним як передоплату товару.

Таким чином відповідач стверджує, що позивачем не доведено існування обставин саме безпідставного набуття відповідачем коштів, якими обґрунтовано звернення до суду з вимогами про стягнення із ТОВ «РОСТОК» на користь позивача коштів у розмірі 77 119,96 грн. Враховуючи, що відповідач не порушує своїх зобов`язань із поставки товару, то у відповідача у даному випадку відсутні будь-які підстави для повернення позивачу коштів.

Відтак, відповідач вважає, що позовні вимоги є повністю безпідставними та задоволенню не підлягають.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

На виконання рахунку №УС00034 від 19.03.2024 ТОВ «Барелль Люкс» перерахувало на користь ТОВ «Росток» 19.03.2024 року грошову суму у загальному розмірі 462 719,76 грн, що підтверджується двома платежами: №46 на суму 232 719,76 грн з призначенням платежу «оплата за ДТ зг. рах. №УС 34 від 19.03.2024 року в т.ч. ПДВ 38 786,63 грн» та платіж №45 на суму 230 000 грн з призначенням платежу «оплата за ДТ зг. рах. №УС 34 від 19.03.2024 року в т.ч. ПДВ 38 333,33 грн».

Із рахунку №УС00034 від 19.03.2024 вбачається, що ТОВ «Барелль Люкс» має перерахувати на користь ТОВ «Росток» грошову суму у загальному розмірі 462 719,76 грн (разом із ПДВ) за Дизельне паливо ДП-Арк Євро5-ВО в кількості 10060 л (45,996 грн за 1 л) .

Підставою такого рахунку вказано дог. №5 від 19.03.24.

За твердженням позивача такий рахунок не підтверджує укладення договору.

Відповідач вказує, що зазначення в рахунку «дог. №5 від 19.03.24» вказує на укладення усного договору про поставку дизельного палива.

20.03.2024 від імені директора ТОВ «Барелль Люкс» на ім`я директора ТОВ «Росток» скеровано лист з проханням повернути помилково зараховані кошти на їх рахунок.

25.03.2024 ТОВ «Росток» здійснило перерахунок грошових коштів на рахунок ТОВ «Барелль Люкс» у сумі 385 599,80 грн., з призначенням платежу «часткове повернення помилково перерахованих коштів зг. листа № б/н від 20.03.24 р. у т.ч. ПДВ 20% - 64 266,63 грн»

Представник позивача стверджує, що вказаним перерахунком ТОВ «Росток» визнало, що ТОВ «Барелль Люкс» перерахувало на користь ТОВ «Росток» 19.03.2024 року грошову суму у загальному розмірі 462 719,76 грн. безпідставно, повернувши частину в сумі 385 599,80 грн та решту безпідставно отриманих коштів у сумі 77 119.96 грн не повернуло.

Представник відповідача вказав, що кошти в сумі 385 599,80 грн відповідач повернув, оскільки мав на це право, та реалізація такого права не може трактуватися як відсутність усного договору про поставку дизельного палива.

Представник відповідача під час судового розгляду справи повідомив, що договір поставки у письмовій формі не укладався, а був укладений в усній формі. Представник позивача заперечив, що вказаний договір укладався, сталась помилка а кошти у загальному розмірі 462 719,76 грн було перераховано помилково.

Згідно з положеннями ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Натомість 20.03.2024 року від імені директора ТОВ «Барелль Люкс» на ім`я директора ТОВ «Росток» було скеровано лист з проханням повернути помилково зараховані кошти на їх рахунок. Обов`язок ТОВ «Росток» повернути ГОВ «Барелль Люкс» грошові кошти в сумі 462 719,76 грн виник з моменту безпідставного їх отримання, а саме 19.03.2024.

Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Таким чином суд звертає увагу, що оскільки укладення договору поставки (купівлі-продажу) у письмовій формі передбачає визначення умов поставки товару, строків, оплати, тощо, то і при укладені правочину в усній формі сторонами повинні бути забезпечені вказані умови. Однак, крім Рахунку №УС00034 від 19.03.2024 та виписки про оплату за вказаним рахунком суду не надано доказів на підтвердження укладення правочину в усній формі (попереднє замовлення, заявку на поставку товару, тощо).

Також, суду не надано доказів хто та чи із наявними повноваженнями із кожної сторони укладав усний договір про поставку дизельного палива.

Із підсумкової виписки за період з 01.01.2024 по 25.06.2024 вбачається, що часом операції по платежу №45 у сумі 230 000 грн є 16:02 год. 19.03.2024, а по платежу номер №46 у сумі 232 719,76 грн є 18:38 год. 19.03.2024, а також те, що наступного дня після оплати 20.03.2024 року від імені директора ТОВ «Барелль Люкс» на ім`я директора ТОВ «Росток» було скеровано лист з проханням повернути помилково зараховані кошти на їх рахунок.

25.03.2024 ТОВ «Росток» здійснило перерахунок грошових коштів на рахунок ТОВ «Барелль Люкс» у сумі 385 599,80 грн, з призначенням платежу «часткове повернення помилково перерахованих коштів зг. листа б/н від 20.03.24 р. у т.ч. ПДВ 20% - 64 266,63 грн».

Таким чином, суду вважає не підтвердженим укладення договору поставки дизельного палива та зафіксованих його умов у вказаному спорі. Обов`язок ТОВ «Росток» повернути ГОВ «Барелль Люкс грошові кошти в сумі 462 719,76 грн виник з моменту безпідставного їх отримання, а саме 19 березня 2024 року, натомість ТОВ «Росток» здійснило перерахунок лише частини вказаних грошових коштів на рахунок ТОВ «Барелль Люкс» у сумі 385 599,80 грн.

Таким чином кошти у сумі 77 119,96 грн є такими, що отримані ТОВ «Росток» без достатньої правової підстави, а тому такі підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.

Положеннями ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Стаття 1212. ЦК України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 ГПК України та ураховуючи задоволенням вимог позивача, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача через систему Електронний суд 24.10.2024 подав заяву про розподіл судових витрат в якій просить стягнути із відповідача на користь позивача 15 000, 00 гривень - витрат на правничу допомогу та 3028,00 грн. витрат на судовий збір.

Представника відповідача, просив що у разі задоволення позову витрати на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити до 5 000 грн.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Приписами ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

До вказанаої заяви про розподіл судових витрат додано копію договору про надання правової допомоги № 1-29/07/24 від 29.07.2024 року разом з додатковою угодою № 1 від 29.07.2024 року до договору, яка визначає обсяг послуг Адвоката та регулює порядок і розмір їх оплати (гонорару) при веденні справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Барелль Люкс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Росток» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в Господарському суді Закарпатської області. Копію акту приймання передачі наданої правничої допомоги від 24 жовтня 2024 року з переліком наданих послуг в межах даного договору по справі та квитанції на розрахунок готівкою на підтвердження оплати гонорару адвоката.

У відповідності до частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як встановлюють положення ч. 1, 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи Акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 24.10.2024 адвокатом у межах договірних зобов`язань надано, а клієнтом, у свою чергу, прийнято послугу з професійної правничої допомоги в суді першої інстанції у справі: ознайомлення із матеріалами справи вивчення судової практики, правова консультація клвєнта 1500 грн ; збір доказів підготовка та подання позовної заяви 8000 грн; юридичний супровід справи в суді, подача процесуальних заяв від імені позивача, ознайомлення з відзивом відповідача підготовка та подача відповіді на відзив, отримання судових процесуальних рішень по справі, правові консультації Клієната по справі 4000 ; участь у засідання по справі від 12.10.2024 (з урахуванням витрат на бензин) 1500 грн.

За пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом із тим, відповідно до ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Водночас вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми витрат на професійну правову допомогу, суд, із урахуванням фактичних обставин даної справи, бере до уваги наступне.

Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині 4 статті 126 ГПК України, так і в частинах 5-7 статті 129 ГПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Здійснивши правовий аналіз норм статей 126 та 129 ГПК України, можна дійти висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Така позиція випливає із правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі №922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21, від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

Отже під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах 5-7 статті 129 ГПК України.

Водночас таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про часткову необґрунтованість заяви представника позивача про стягнення з відповідача суми 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи, що знайшла свій вияв у наступному.

Суд бере до уваги той факт, що дана справа, з огляду на предмет спору ( повернення безпідставно збережених коштів на підставі ст. 1212 ЦК України) і характер спірних правовідносин, кількість учасників процесу (один позивач та один відповідач), обставини, які підлягають з`ясуванню, докази, що підлягають оцінці, не належить до категорії складних.

З огляду на вищенаведене, враховуючи положення ст. 126, 129 ГПК України та оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи із критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення вартості витрат на професійну правничу допомогу, перелічених в Акті здачі-приймання робіт (наданих послуг) до 7 000 грн.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 221, 236, 238,240 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток» (, вул. Боженка, 2/4, м. Ужгород, Закарпатська обл., 88015) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Барелль Люкс» (, вул. Пряшівська, буд. 1, м. Мукачево, Закарпатська обл., 89600) грошові кошти у розмірі 77 119 (сімдесят сім тисяч сто дев`ятнадцять) грн 96 коп, суму 3028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) на відшкодування витрат по сплаті судового збору, суму 7 000 грн (сім тисяч гривень) на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині заявленої до стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду, згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 06.02.2025

Суддя А.А. Худенко