ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/15426/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є. В. - головуючий, Мачульський Г. М., Рогач Л. І.,

секретаря судового засідання - Денисевича А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Автогаражного кооперативу "Екскаваторник" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 (колегія суддів: Гончаров С. А., Мальченко А. О., Тищенко О. В.) у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "СП "Партнер" до Автогаражного кооперативу "Екскаваторник" про усунення перешкод у користуванні майном,

за участю представників:

позивача - Стужук Н. В.,

відповідача - Коломієць А. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Приватне акціонерне товариство "СП "Партнер" (далі - ПАТ "СП "Партнер") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Автогаражного кооперативу "Екскаваторник" про:

- зобов`язання відповідача знести металевий ланцюг, що розташований на в`їзді на територію земельної ділянки на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві;

- заборону відповідачу здійснювати дії щодо перекриття заїзду на територію земельної ділянки на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві;

- зобов`язання відповідача усунути перешкоди та звільнити охоронне приміщення, розташоване на території земельної ділянки на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

2. Рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 19.07.1990 № 625 "Про відведення земельних ділянок підприємствам, установам і організаціям для будівництва об`єктів" земельну ділянку площею близько 2,2 га на провулку Екскаваторному відведено Київському екскаваторному заводу для будівництва ГБК господарським способом.

3. Рішенням виконавчого комітету Ленінградської районної Ради народних депутатів від 22.10.1991 № 852 "Про передачу функцій замовника по проектуванню та будівництву Автомобільного гаража "Екскаваторщик" Малому підприємству "Партнер" функції замовника по проектуванню та будівництву автомобільного гаража "Екскаваторщик" передано Малому підприємству "Партнер".

4. Рішенням виконавчого комітету Ленінградської районної Ради народних депутатів м. Києва від 21.10.1994 № 182 "Про надання дозволу МДКП "Партнер" функцій замовника на проектування та будівництво 2-х поверхових гаражів ГБК "Екскаваторщик" на провулку Екскаваторному" функції замовника на розробку проекту розширення та будівництва 2-ої черги 2-х поверхових гаражів та коригування існуючої забудови ГБК "Екскаваторщик" на провулку Екскаваторному в місті Києві надано МДКП "Партнер".

5. Рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 24.07.1995 № 229 "Про затвердження скоригованої "Схеми розміщення в місті Києві гаражів та відкритих автостоянок для транспортних засобів індивідуальних власників на період до 2000 року" затверджено перелік земельних ділянок для будівництва гаражів та стоянок, у тому числі розміщення 1- 2-х поверхових боксів МДКП "Партнер" на вулиці Екскаваторній. Пунктом 3 означеного рішення виконкомам районних Рад народних депутатів заборонено реєструвати колективи громадян з наданням їм статусу кооперативів, якщо збудовані ними гаражі або автостоянки розміщені на ділянках, не відведених у встановленому порядку.

6. Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва від 09.10.1996 № 1293 МДКП "Партнер" вирішено перереєструвати у Спільне підприємство "Партнер" у формі закритого акціонерного товариства, де засновником виступатиме Ленінградська районна державна адміністрація міста Києва та трудовий колектив МДКП "Партнер", а також встановлено, що СП "Партнер" у формі закритого акціонерного товариства є правонаступником МДКП "Партнер".

7. У той же час рішенням Київської міської ради від 28.12.2004 № 1107/2517 рішення від 19.07.1990 № 625 "Про відведення земельних ділянок підприємствам, установам і організаціям для будівництва об`єктів" визнано таким, що втратило чинність.

8. Рішенням загальних зборів акціонерів (оформлене протоколом від 01.04.2011 № 19) Закрите акціонерне товариство СП "Партнер" змінено на ПАТ "СП "Партнер".

9. У позовній заяві ПАТ "СП "Партнер" посилалося на те, що на час прийняття Київською міською радою рішення від 28.12.2004 № 1107/2517 на земельній ділянці, наданій позивачу для спорудження двоповерхових гаражних боксів, останнім за власні та залучені від інвесторів кошти був побудований 301 гаражний бокс. У той же час, за даними земельного кадастру, вищенаведена земельна ділянка на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві обліковується за ПАТ "СП "Партнер", яке наразі оформлює право користування на цю земельну ділянку та має розроблений проект землеустрою щодо її відведення.

10. Позивач також зазначав, що земельна ділянка на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві (обліковий код 75:415:001) межує із земельною ділянкою на вулиці Екскаваторній, 37-а (обліковий код 75:415:002), на якій розташований Автогаражний кооператив "Екскаваторник". Водночас, незважаючи на те, що земельна ділянка на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві (код 75:415:001) обліковується за ПАТ "СП "Партнер" і на цій ділянці знаходиться майно позивача (будівельні матеріали), 12.07.2023 представники Автогаражного кооперативу "Екскаваторник" самовільно та протиправно перекрили в`їзд на ділянку на провулку Екскаваторному, 37-б, повісивши залізний ланцюг, а також захопили охоронне приміщення та силоміць вигнали охоронця ПАТ "СП "Партнер", який перебував на робочому місці.

11. З огляду на вчинені Автогаражним кооперативом "Екскаваторник" правопорушення ПАТ "СП "Партнер" 12.07.2023 склало відповідний акт № 2 та 14.07.2023 звернулося до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення (кримінальне провадження № 0001418), а також вирішило звернутися до Господарського суду міста Києва з даним позовом про зобов`язання відповідача знести металевий ланцюг, усунути перешкоди та звільнити охоронне приміщення та заборону Автогаражному кооперативу "Екскаваторник" здійснювати дії щодо перекриття заїзду на територію земельної ділянки на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

12. Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 у задоволенні позову відмовлено.

13. Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2024 заяву Автогаражного кооперативу "Екскаваторник" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "СП "Партнер" на користь Автогаражного кооперативу "Екскаваторник" 7500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

14. Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, які підтверджують факт виникнення та існування у ПАТ "СП "Партнер" станом на 12.07.2023 прав землекористування земельною ділянкою на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві; а також доказів, що свідчать про актуальну наявність у позивача права забудови спірної земельної ділянки (оформлення відповідних дозвільних документів) та знаходження на цій ділянці придбаних ПАТ "СП "Партнер" будівельних матеріалів.

15. Суд також послався на реєстрацію за відповідачем права власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю, пост охорони № 238-А, ряд № 9-А на провулку Екскаваторному, 37-б та відсутність у матеріалах справи доказів, які б свідчили про наявність за вищенаведеною адресою інших охоронних приміщень.

16. Суд дійшов висновку, що посилання позивача на висновки, викладені у постанові Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2016 у справі № 910/31893/15, не свідчать про наявність правових підстав для задоволення його вимог у даній справі.

17. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 скасоване. Прийнято нове рішення - про задоволення позову. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2024 скасоване.

18. Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд на підставі наявних матеріалів справи з урахуванням встановлених обставин у рішенні Господарського суду міста Києва від 06.03.2014 у справі № 910/25269/13, а також у справі № 910/31893/15, дійшов висновку про наявність у ПАТ "СП "Партнер" права для спорудження гаражних боксів з використанням закріпленої за ним рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 24.07.1995 № 229 земельною ділянкою.

19. Апеляційний суд також взяв до уваги обставини того, що автогаражний кооператив за адресами на провулку Екскаваторному, 37-а та провулку Екскаваторному, 37-б є одним автогаражним кооперативом та містить декілька заїздів та п`ять постів охорони. При цьому суд встановив відсутність правовстановлюючих документів у Автогаражного кооперативу "Екскаваторник", які посвідчують право власності на земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Екскаваторна, 37-а (код: 75:415:002).

20. Отже, за висновком апеляційного суду, встановлення металевого ланцюга на спірній земельній ділянці, який у разі його закриття є перешкодою для проїзду на територію земельної ділянки (код: 75:415:001) на провулку Екскаваторному, 37-б, яка обліковується за позивачем ПАТ "СП "Партнер", свідчить про обґрунтованість позовних вимог про знесення металевого ланцюга та заборону відповідачу здійснювати дії щодо перекриття заїзду на територію земельної ділянки на провулку Екскаваторному 37-б у місті Києві, а також усунення перешкод та звільнення охоронного приміщення.

21. Апеляційний суд також відмовив у відшкодуванні на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі, враховуючи скасування рішення суду від 06.08.2024 та прийняття нового рішення, яким позов ПАТ "СП "Партнер" задоволено.

Короткий зміст касаційної скарги

22. Автогаражний кооператив "Екскаваторник" звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 і додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2024.

23. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункти 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи про неврахування апеляційним судом правових позицій Верховного Суду, викладених у касаційній скарзі, а саме:

- щодо застосування статті 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 125, 126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", викладених у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 917/553/17, від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.

За доводами скаржника, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що матеріали даної справи не містять належних доказів, які підтверджують набуття та реєстрацію права користування ПАТ "СП "Партнер" на земельну ділянку на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві, так само як і право власності на будівлю посту охорони.

- щодо застосування статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України та принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 05.08. 2022 у справі № 922/2060/20, від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 22/207/15 і № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.

За доводами скаржника, зважаючи на те, що на земельній ділянці на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві розташовані виключно зареєстровані на праві власності об`єкти нерухомого майна Автогаражного кооперативу "Екскаваторник" та його членів, інтереси яких він представляє, відповідно лише ця юридична особа має право користування вказаною земельною ділянкою.

- щодо обрання позивачем неналежного способу захисту прав шляхом звернення із негаторним позовом без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 926/3881/17, від 05.01.2024 у справі № 367/7905/18, від 27.05.2020 у справі № 909/392/19.

За доводами скаржника, оскільки судами не встановлено жодних прав власності на будь-який об`єкт нерухомого майна у ПАТ "СП "Партнер" на провулку Екскаваторному 37-б у Святошинському районі міста Києва або прав землекористування на дану земельну ділянку, останній необґрунтовано вимагає усунення перешкод у її користуванні та звільнення посту охорони, який належить не йому, а Автогаражному кооперативу "Екскаваторник".

24. Посилаючись на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно надав оцінку наявним в матеріалах справи доказам.

Короткий зміст відзивів на касаційну скаргу

25. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "СП "Партнер" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, наполягаючи на дотриманні апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, оскільки його висновки повністю відповідають правовим позиціям Верховного Суду.

26. Позивач також зазначає, що апеляційний суд зробив правильний висновок про наявність у ПАТ "СП "Партнер" прав щодо спірної земельної ділянки, а також про актуальність рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2014 у справі № 910/25269/13, посилання на яке міститься в оскаржуваній постанові апеляційного суду.

Позиція Верховного Суду

27. Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

28. Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

29. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.6), від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28.01.2020 у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19.05.2020 у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 88), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 75), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55); див. також постанову Верховного Суду України від 10.09.2014 у справі № 6-32цс14).

30. З огляду на положення процесуального законодавства суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.

31. Предметом позову у справі, що переглядається, є вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні майном у спосіб - шляхом надання в`їзду на територію спірної земельної ділянки, заборону відповідачу здійснювати дії щодо перекриття заїзду на територію спірної земельної ділянки та зобов`язання відповідача звільнити охоронне приміщення.

32. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

33. Частиною третьою статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

34. Аналогічні положення містяться у статті 391 ЦК України, згідно з якою власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, тобто має право звернутись до суду з негаторним позовом.

35. Як свідчить аналіз вказаних норм, позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Зміст негаторного позову становлять вимоги позивача (власника або іншої особи, уповноваженої законом, статутом чи договором) про усунення порушень, не пов`язаних з позбавленням права володіння. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 926/3881/17, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі.

36. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17 (провадження № 12-26гс19, пункт 53).

37. Також за висновками Великої Палати Верховного Суду поєднання одночасно віндикаційного і негаторного позову є неприпустимим (див. постанову від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 (провадження № 14-91 цс20, пункти 101, 102)).

38. Верховний Суд у постановах від 30.07.2019 у справі № 926/3881/17, від 05.01.2024 у справі № 367/7905/18, від 27.05.2020 у справі № 909/392/19, на які також посилається скаржник, дійшов висновку, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб (звільнення та приведення у попередній стан самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта), є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку.

39. Отже, з негаторним позовом може звернутися лише особа, яка володіє нерухомим майном (земельною ділянкою), до порушника, який ним не володіє, але створює володільцю перешкоди у користуванні чи розпорядженні майном. При цьому володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння, тобто володільцем нерухомого майна є особа, за якою зареєстроване право власності на це майно. Тому допоки право власності зареєстроване за відповідачем, негаторна вимога до нього не може бути задоволена.

40. Умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові мають чітко та конкретно визначитися дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця).

Щодо позовних вимог про зобов`язати відповідача знести металевий ланцюг, заборонити відповідачу здійснювати дії щодо перекриття заїзду на територію земельної ділянки

41. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 19.07.1990 № 625 "Про відведення земельних ділянок підприємствам, установам і організаціям для будівництва об`єктів" земельну ділянку площею близько 2,2 га на пров. Екскаваторному відведено Київському екскаваторному заводу для будівництва ГБК господарським способом.

42. Проте наведене рішення визнано таким, що втратило чинність, згідно з рішенням Київської міської ради від 28.12.2004 № 1107/2517, що, на думку суду апеляційної інстанції, обумовлює втрату права землекористування ділянкою не позивачем, а Київським екскаваторним заводом, та навпаки підтверджує право ПАТ "СП "Партнер" для спорудження гаражних боксів з використанням закріпленої за ним рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 24.07.1995 № 229 земельною ділянкою.

43. Колегія суддів не погоджується з таким висновком апеляційного суду.

44. Так, на час прийняття рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 24.07.1995 № 229 ще не було визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 19.07.1990 № 625, яким земельну ділянку було відведено Київському екскаваторному заводу (рішенням від 19.07.1990 № 625 втратило чинність лише у 28.12.2004). Тому рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 24.07.1995 № 229 не можна тлумачити як таке, що наділило позивача будь-якими правами на земельну ділянку.

45. Суд апеляційної інстанції також обґрунтував свою постанову з посиланням на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2014 у справі № 910/25269/13 за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві до ПАТ "СП "Партнер" про зобов`язання вчинити дії.

46. У цьому судовому рішенні, зокрема, зазначено, що із наявного у матеріалах справи проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ПАТ "СП "Партнер" для експлуатації та обслуговування індивідуальних гаражів і будівництва тунелю для в`їзду та виїзду автотранспорту на провулку Екскаваторному, 37-б у Святошинському районі в місті Києві, складеного Комунальним підприємством "Київський міський центр земельного кадастру та приватизації", та доданих до нього документів вбачається, що будівництво спірного майна (гаражних боксів на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві) здійснено ПАТ "СП "Партнер" на відведеній у встановленому порядку для цієї мети земельній ділянці, за наявності відповідних документів, що надають право здійснювати будівельні роботи, а саме: дозволів та погоджень органів, що виконували функції Інспекції до її створення, зокрема, Головного архітектурно-планувального управління та Управління державного архітектурно-будівельного контролю, та на підставі розробленого ДКПК "Київпроект", скорегованого "УкрНДІтранспроект", погодженого 11.11.1992 містобудівною радою міста Києва (протокол № 111) проекту.

47. Господарським судом міста Києва у справі № 910/25269/13 також встановлено, що ПАТ "СП "Партнер", маючи право землекористування на земельну ділянку на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві, виступало замовником будівництва гаражів, та згодом після їх будівництва передало їх на користь фізичних осіб, які, у свою чергу, оформили право власності на гаражі, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці.

48. Тобто ПАТ "СП "Партнер", маючи право землекористування на земельну ділянку на провулку Екскаваторному, 37-6 у місті Києві, виступало замовником будівництва гаражів, а спірне майно (гаражні бокси на провулку Екскаваторному, 37-б у місті Києві, які зареєстровані на праві власності за різними фізичними особами) не є самочинним будівництвом в розумінні статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", статті 376 ЦК України.

49. Колегія суддів вважає таке посилання на справу № 910/25269/13 помилковим.

50. За висновками Великої Палати Верховного Суду (постанова від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гсі 9, пункт 10.28)) судове рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі у цій справі.

51. Оскільки відповідач у даній справі № 910/15426/23 - Автогаражний кооператив "Екскаваторник" - не брав участі у справі № 910/25269/13, то судові рішення у зазначеній справі не можуть бути йому протиставлені.

52. Водночас судом першої інстанції було встановлено відсутність реєстрації будь-яких документів щодо права власності/користування земельною ділянкою на території міста Києва з обліковим кодом 75:415:001, відсутність відомостей про передачу її у власність/користування фізичним та юридичним особам в Головному управлінні Держгеокадастру у місті Києві, невидачу будь-якій особі довідок з державної статистичної звітності про наявність земель та їх розподіл за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) на земельну ділянку, відсутність оформлення будь-якою особою права користування на ділянки, кадастрові номери 75:005:003, 75:415:001, 75:741:004 за даними державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві, невидачу будь-якій особі містобудівних умов та обмеження для проектування об`єкта будівництва на провулку Екскаваторному, 37-б у Святошинському районі міста Києва.

53. Отже, позивач у справі, що переглядається, не надав доказів про існування у нього речових прав на земельну ділянку з обліковим кодом 75:415:001, а право власності/користування на цю земельну ділянку за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстроване.

Щодо вимоги зобов`язати Автогаражний кооператив "Екскаваторник" усунути перешкоди та звільнити охоронне приміщення

54. У справі, що переглядається, суди встановили, що право власності на охоронне приміщення зареєстроване за відповідачем. Тому негаторна вимога про звільнення охоронного приміщення є передчасною. Позивач може звертатись із такою вимогою лише після того, як набуде право власності на це приміщення шляхом державної реєстрації права власності на нього (право книжкового володіння).

55. З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що оскільки судами не встановлено жодних прав власності на будь-який об`єкт нерухомого майна у ПАТ "СП "Партнер" на провулку Екскаваторному 37-б у Святошинському районі міста Києва або прав землекористування на спірну земельну ділянку, останній необґрунтовано вимагає усунення перешкод у її користуванні та звільнення посту охорони, який належить не йому, а зареєстрований за Автогаражним кооперативом "Екскаваторник".

56. Наведене свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту, а саме - звернення з негаторним позовом про усунення перешкод у користуванні територією земельної ділянки на провулку Екскаваторному 37-б у Святошинському районі міста Києва шляхом надання в`їзду на територію спірної земельної ділянки, заборону відповідачу здійснювати дії щодо перекриття заїзду на територію спірної земельної ділянки та зобов`язання відповідача звільнити охоронне приміщення, оскільки позивач за встановлених судами обставин та наданих сторонами доказів не є власником або користувачем нерухомого майна, щодо якого, на переконання позивача, відповідач чинить перешкоди у користуванні або розпорядженні.

57. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення наведених позовних вимог. Натомість суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про відмову в позові, але з інших підстав.

Щодо додаткового рішення

58. Оскільки колегія суддів скасовує оскаржувану постанову апеляційного суду та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яким в задоволенні позову відмовлено, відповідно наявні підстави для залишення в силі додаткового рішення суду першої інстанції.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

59. Відповідно до статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

60. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

61. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

62. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

63. Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

64. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

65. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно із умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті у порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

66. Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

67. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

68. Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

69. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, згідно з якою інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

70. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

71. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

72. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частинах п`ятій-сьомій, дев`ятій статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова Верховного Суду від 08.03.2023 у справі № 873/52/22 ).

73. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи не тільки те, чи були вони фактично понесені, але і оцінювати їх необхідність та неминучість.

74. До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

75. Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

76. Автогаражний кооператив "Екскаваторник" під час касаційного перегляду справи подав заяву про відшкодування судових витрат від 28.01.2025, в якій просив Суд стягнути з позивача на користь відповідача 16 104,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, а також 42 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, а саме: 7500,00 грн - у суді першої інстанції, 10 000,00 грн - у суді апеляційної інстанції, 25 000,00 грн - у суді касаційної інстанції.

77. Із матеріалів справи вбачається, що у відзиві (першій заяві по суті спору) на позовну заяву Автогаражний кооператив "Екскаваторник" подав суду попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу, які він планує понести у зв`язку з розглядом даної справи, зазначивши суму у розмірі 30 000,00 грн.

78. При цьому до відзиву на позовну заяву відповідачем подано договір від 19.12.2023 № 19/12 про надання професійної правничої (правової) допомоги, який укладений між Автогаражним кооперативом "Екскаваторник" (клієнт) та адвокатом Петраш Світланою Анатоліївною, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання без обмежень процесуальних прав, крім укладання мирової угоди та визнання повністю або частково позовних вимог, надавати клієнту професійну правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, спрямованих на представництво інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва, Північному апеляційному господарському суді та Верховному Суді у справі № 910/15426/23 за позовом Товариства до Кооперативу про зобов`язання вчинити дії та заборону вчинення дій.

79. У відзиві на апеляційну скаргу Автогаражний кооператив "Екскаваторник" зазначив попередній орієнтовний розрахунок судових витрат за надання професійної правничої допомоги, які відповідач очікує понести у суді апеляційної інстанції, та які складають 10 000,00 грн.

80. У касаційній скарзі Автогаражний кооператив "Екскаваторник" зазначив попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, які відповідач очікує понести у суді касаційної інстанції, та які складають 25 000,00 грн.

81. Верховним Судом встановлено, що до заяви про відшкодування судових витрат від 28.01.2025 відповідачем подано додаток від 25.10.2025 № 3 до договору від 19.12.2023 № 19/12, згідно з яким загальна сума гонорару за договором у частині надання професійної правничої допомоги клієнту в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду у справі № 910/154/23 складає 25 000,00 грн, до якої відноситься: вивчення та аналіз постанови апеляційного суду від 15.10.2024 у справі № 910/15426/23; аналіз судової практики Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду; складання касаційної скарги на постанову апеляційного суду від 15.10.2024; надання клієнту усних консультацій у справі.

82. Автогаражний кооператив "Екскаваторник" також надав суду копію акта приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги від 27.01.2025 № 4 на суму 25 000,00 грн, згідно з яким адвокат надав клієнту такі послуги: вивчення та аналіз постанови апеляційного суду від 15.10.2024 у справі № 910/15426/23; аналіз судової практики Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду; складання касаційної скарги на постанову апеляційного суду від 15.10..2024; складання заяви про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 26.11.2024 у справі № 910/15426/23; надання клієнту усних консультацій з приводу відзиву ПАТ "СП "Партнер" на касаційну скаргу від 07.01.2025 № 05; а також копію видаткового касового ордера від 27.01.2025 на суму 25 000,00 грн.

83. Крім того, в матеріалах справи наявний ордер адвоката Петраш Світлани Анатоліївни від 19.12.2023 серія АА № 1258358 на надання правової допомоги Автогаражному кооперативу "Екскаваторник" та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24.04.2012 № 4947.

84. За результатами здійсненого Судом аналізу наданих відповідачем доказів, а також конкретних обставин надання правничої допомоги адвокатом у даній справі, Суд дійшов висновку про те, що розмір заявлених до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу відповідачем значно завищено.

85. В контексті понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу Суд виходить з позиції обґрунтованості, співмірності витрат із складністю справи, відповідності критерію реальності таких витрат та обсягом наданих послуг, а також розумності їхнього розміру.

86. Так, Судом враховано обставини залишення касаційної скарги відповідача без руху ухвалою Верховного Суду від 26.11.2024 відповідно до статей 174, 292 ГПК України та зумовлену цим необхідність усунення недоліків шляхом звернення із заявою про усунення недоліків від 03.12.2024 № 09/АКО. Проте, за висновком колегії суддів, вартість оплати послуг адвоката зі складання заяви про усунення недоліків не може бути покладена на позивача, оскільки надання таких послуг зумовлено виключно недоліками змісту поданої відповідачем касаційної скарги.

87. Суд також зазначає про включення до складу наданих адвокатом за актом від 27.01.2025 № 4 послуги із вивчення та аналізу постанови апеляційного суду від 15.10.2024, на яку подано касаційну скаргу, а також послуги з аналізу судової практики Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які, на переконання колегії суддів, не можуть бути виділені в окремий вид послуг, позаяк є обов`язковою передумовою здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у справі в суді касаційної інстанції, а тому поглинаються послугою складання касаційної скарги у даній справі.

88. Колегія суддів також враховує обставину часткового задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції із наведенням Судом власних мотивів, а також обставину відмови у задоволенні апеляційної скарги відповідача, поданої на рішення суду першої інстанції (тобто недостатню вмотивованість та обґрунтованість апеляційної скарги та наведених апелянтом доводів).

89. З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10 000,00 грн у суді апеляційної інстанції та 25 000,00 грн. у суді касаційної інстанції не є пропорційним до предмета спору та необґрунтованим, виходячи зі змісту наданих адвокатом послуг. З урахуванням викладеного та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи колегія суддів вважає за необхідне обмежити розмір заявлених відповідачем до стягнення витрат до 10 000,00 грн в суді апеляційної та касаційної інстанцій.

90. Що стосується заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7500,00 грн, які понесені відповідачем в суді першої інстанції, то такі витрати було стягнуто з позивача на користь відповідача згідно з додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2024 у даній справі, яке цією постановою залишено в силі. Як наслідок, заява відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в цій частині задоволенню не підлягає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

91. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішенні у відповідній частині або змінити рішення у відповідній частині, не передаючи справу на новий розгляд.

92. Згідно зі статтею 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

93. За наведених обставин судова колегія, виходячи з наданих процесуальним законом повноважень, вважає за необхідне скасувати постанову суду апеляційної інстанції та змінити рішення суду першої інстанції, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в решті - залишити в силі. З цих підстав касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати

94. За змістом частини четвертої статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

95. Судовий збір, сплачений відповідачем за перегляд постанови суду апеляційної інстанції у суді касаційної інстанції, покладається на позивача.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Автогаражного кооперативу "Екскаваторник" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 у справі № 910/15426/23 скасувати.

3. Мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 у справі № 910/15426/23 змінити та викласти її в редакції цієї постанови, а в решті - залишити в силі.

4. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2024 у справі № 910/15426/23 залишити в силі.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СП "Партнер" () на користь Автогаражного кооперативу "Екскаваторник" () 16 104,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СП "Партнер" () на користь Автогаражного кооперативу "Екскаваторник" () 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної та касаційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач