РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/856/24

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О., за участю секретаря судового засідання Заєць І.М., розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Бортніка Богдана Миколайовича , (РНОКПП НОМЕР_2 ), АДРЕСА_2

про розірвання договору поставки та стягнення авансового платежу в сумі 78261,19 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Кір`яков А.С., адвокат

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.

ОСОБА_1 подано позов до Фізичної особи - підприємця Бортніка Богдана Миколайовича про розірвання договору поставки та про стягнення 78261,19 грн авансового платежу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №17-02-2022/2 від 17.02.2022.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.11.2024, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

Ухвала суду від 07.10.2024 направлена позивачу на адресу, зазначену останнім у позовній заяві, повернута відділенням зв`язку до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвала суду від 07.10.2024 доставлена до електронного кабінету представнику позивача адвокату Кравчуку О.А. 07.10.2024 о 20:16, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції № 812 відповідач 22.10.2024 отримав ухвалу суду від 07.10.2024.

У розумінні ст. 242 ГПК України сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в сумі, про встановлені судом строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

23.10.2004 відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого останній проти позовних вимог заперечив, зазначивши таке:

- твердження Позивача про передачу Відповідачу 17.02.2022 готівкових коштів у розмірі 1900,00 доларів США на виконання положень ст.ст. 73, 74, 76, 77 ГПК України не підтверджується належними та допустимими доказами;

- відсутні докази сплати попередньої оплати в розмірі 70% вартості товару, а саме 53347,70 грн, що виключає початок перебігу строку поставки товару;

- листи ФОП Бортніка від 06.03.2023 № 12, 01.05.2023 № 23 не містять відомостей про отримання грошових коштів в розмірі 53 347,70 грн (70% вартості товару), а твердження про необхідність сплати Позивачем вартості в розмірі 30% зазначено внаслідок помилки;

- визначення сторонами Договору «орієнтовного» строку поставки товару виключає можливість його порушення, оскільки відсутнє посилання на конкретний період у часі та/або дію/подію, яка має юридичне значення;

- укладеним Договором (п. 4.2, 4.2.1) сторони визначили те, що наслідком можливого порушення Відповідачем строків поставки Товару є сплата пені, розмір якої не може бути більшим 3% вартості товару, без права одностороннього розірвання договору;

- позивач 17 травня 2022 року та 3 серпня 2022 року був повідомлений про готовність товару для передачі, що підтверджується відправленими фотознімками/відеофайлом, а твердження Позивача про начебто відсутність повідомлення про зміну строків поставки спростовується листуванням в месенджері Viber;

- запровадження на всій території України із 5:30 24.02.2022 воєнного стану; проведення активних бойових дій на території міста Києва, Київської та Чернігівської областей в період 24.02.2022 по 03.04.2022; запровадження комендантської години в Україні, зокрема, в місті Києві; оголошення майже кожного дня сигналу «Повітряна тривога» (274 рази протягом 64 календарних днів з 66), що у сукупності впливає на логістику, роботу митних органів та доставку товару;

- відсутність дій Позивача, направлених на отримання обладнання пов`язано з 1) істотним зменшенням вартості цифрової валюти, зокрема, Біткоїна на 65% менше за максимальний показник 2021 року; 2) істотним зменшенням вартості обладнання для видобутку криптовалюти (на 87%); 3) збитковістю серверу Canaan AvalonMiner 1066, що створило економічно не вигідні умови на придбання-отримання товару за 76 221 грн (2 700$) коли продуктивнішу модель (Аsic-майнер Canaan AvalonMiner 1160 Pro75 Th/s 3420 Вт с БП) можливо придбати за 35 000 грн. (957$);

- наслідком відмови Позивача від отримання товару є сплата штрафу в розмірі 100% загальної вартості товару, що визначено п.п. 4.4, 4.4.1 Договору.

Відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву на позов.

У відзиві на позов відповідачем у порядку ст. 90 ГПК України поставлені запитання позивачу, а саме:

1) 17 лютого 2024 року Позивач особисто зустрічався з Фізичною особою-підприємцем Бортніком Богданом Миколайовичем ?

2) Кому Позивач 17 лютого 2024 року передав готівкові кошти в сумі 1 900,00 доларів США?

3) Які дії вжито Позивачем для отримання серверу Canaan AvalonMiner 1066 50 Th/s та/або Whatsminer M21s 52-54 Th/s?

4) Позивачем погоджено заміну серверу Canaan AvalonMiner 1066 50 Th/s на Whatsminer M21s 52-54 Th/s?

05.11.2024 позивачем подана відповідь на відзив, відповідно до якої останні заперечив проти доводів відповідача. При цьому відповіді на запитання, поставлені відповідачем в порядку ст. 90 ГПК України у строки, встановлені ГПК України, позивач не надав.

05.11.2024 представником відповідача подана заява з запереченнями на відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначає про порушення позивачем строку подання відповіді на відзив. Крім того, позивач наголошує на тому, що позивачем клопотання про продовження процесуального строку для подання відповіді на відзив не заявлялось.

Заява представника відповідача прийнята судом до розгляду.

05.11.2024 відповідачем подано клопотання про зобов`язання ОСОБА_1 надати заяву свідка, що містить відповіді на поставлені у відзиві на позовну заяву питання.

Ухвалою суду від 05.11.2024 заяву Фізичної особи - підприємця Бортніка Б.М. про письмове опитування, зобов`язано ОСОБА_1 надати відповіді на запитання відповідача в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України у строк до 11 листопада 2024 року, продовжено підготовче провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 14.11.2024.

11.11.2024 (зареєстровано 12.11.2024 вх.№ 9562) представником позивача подані відповіді у порядку ст. 90 ГПК України, відповідно до яких позивач надав такі відповіді на поставлені питання:

1. ОСОБА_1 , не зустрічався з Фізичною особою-підприємцем Бортніком Богданом Миколайовичем 17 лютого 2024 року, так як зустріч могла бути лише 17 лютого 2022 року.

2. ОСОБА_1 , не передавав нікому ніяких коштів 17 лютого 2024 року. Передача коштів була 17 лютого 2022 року.

3. Першу інформацію про можливу наявність Товару у Відповідача, ОСОБА_1 довідався з відповіді на першу претензію від 06 березня 2023 року № 12, через 13 місяців (400 днів) після укладення Договору та оплати коштів.

Відповідно ОСОБА_1 не мав інформації про наявність серверу, так як, лише в жовтні 2022 року представник Відповідача після неодноразового звернення ОСОБА_1 у месенджер VIBER, повідомив його про неможливість вчасно виконати поставку Товару, однак не повідомив орієнтовної дати строку/терміну поставки (передачі) Товару.

4. ОСОБА_1 не надавалось жодного підтвердження на заміну серверу Canaan AvalonMiner 1066 50 Th/s на Whatsminer M21s 52-54 Th/s. Крім того, до ОСОБА_1 не надходило жодного звернення відповідно до Договору від Фізичної особи-підприємця Бортніка Богдана Миколайовича про можливу заміну серверів.

Відповіді долучені до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 14.11.2024 суд постановив протокольну ухвалу про залишення без розгляду відповіді на відзив.

Ухвалюючи дану ухвалу суд виходив з положень статей 118, 119 ГПК України, відповідно до яких право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на те, що позивачем не заявлено клопотання про поновлення або продовження пропущеного процесуального строку, а також не визначено поважність причини такого пропущення, суд залишив відповідь на відзив без розгляду.

З огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 статті 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, у підготовчому засіданні 14.11.2024 суд постановив протокольну ухвалу, про продовження підготовчого провадження на 30 дні, про закриття підготовчого провадження та про призначення справи до судового розгляду по суті на 11.12.2024.

04.12.2024 представником відповідача подана заява про розподіл судових витрат, яка долучена судом до матеріалів справи.

10.12.2024 представником позивача та представником відповідача подані клопотання про відкладення судового засідання.

11.12.2024 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 08.01.2025.

У судовому засіданні 08.01.2024 судом оголошена перерва до 29.01.2025.

У судовому засіданні 29.01.2025 року на підставі статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

17.02.2022 між ОСОБА_1 (далі - Покупець) та фізичною особою - підприємцем Бортніком Богданом Миколайовичем (далі - Постачальник) укладено договір поставки № 17-02-2022/2 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору:

п. 1 На умовах даного Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товари для комерційного використання, визначені в п. 1.2. Договору (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар на умовах цього Договору.

п. 1.2. Найменування, одиниці виміру, кількість, ціна та вартість Товару: Сервер Cannan AvalonMiler 1066 50 Th/s з блоком живлення, б/у, в кількості 1 шт., еквівалент вартості у доларах США 2700, ціна за одиницю виміру, грн - 76221,00.

п. 2.1. Орієнтовний строк поставки Товару, визначеного в п. 1.2. Договору, складає 40 робочих днів з дати отримання попередньої оплати у відповідності до п. 3.4. Договору.

п. 2.2. Постачальник в односторонньому порядку має право змінити (шляхом збільшення або зменшення) орієнтовний строк/термін поставки Товару, визначений п. 2.1. Договору, шляхом надсилання письмового повідомлення на електронну пошту або поштою у наступних випадках: відсутність відповідного Товару на ринку України; виникнення інших обставин, що можуть вплинути на строки/терміни поставки Товару.

п. 2.4. Поставка Товару здійснюється на умовах EXW (згідно Інкотермс -2010) склад Постачальника: 03115, м. Київ, вул. Дружківська, 10, оф. 109.

п. 3.1. Ціна та загальна вартість Товару узгоджується Сторонами та визначається в п. 1.2. Договору.

п. 3.2. Розрахунки за цим Договором здійснюються у національній валюті України - гривні, шляхом готівкового розрахунку або перерахування грошових коштів на поточний/картковий рахунок. Визнання Постачальником факту отримання грошових коштів та наявність у Покупця оригіналу Договору з власноручним підписом Фізичної особи - підприємця Бортніка Богдана Миколайовича свідчить про отримання грошових коштів Постачальником.

п. 3.3. Оплата за цим Договором здійснюється шляхом передоплати покупцем 70% вартості партії Товару в день підписання Договору або в день виставлення відповідного рахунку Постачальником та після оплати 30% вартості партії Товару в день отримання Товару.

п. 6.3. При настанні обставин непереборної сили строк виконання зобов`язань за цим Договором продовжується пропорційно часу, протягом якого будуть діяти ці обставини.

п. 6.4. У разі, якщо ці обставини будуть тривати більше 180 днів, то кожна із сторін матиме право відмовитись від подальшого виконання зобов`язань за цим Договором. При цьому, умови завершення фінансових взаєморозрахунків будуть встановлені додатковою угодою Сторін. Настання обставин непереборної сили має бути засвідчено компетентним органом, що визначений чинним законодавством України.

п. 7.3. Всі зміни, доповнення до цього Договору є дійсними лише в тому випадку, якщо вони підписані уповноваженими представниками Сторін та мають посилання на номер цього Договору.

п. 7.8. Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє 1 (один) рік, а в частині фінансових зобов`язань - до моменту їх повного виконання.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 17.02.2022 ним передано відповідачу готівкові кошти в розмірі 1900 доларів США (станом на 17.02.2022 сума еквівалентна 53371,00 грн), що становило 70% від вартості Товару.

З урахуванням умов Договору, а саме п. 2.1., строк поставки Товару становить до 14.04.2022.

27.02.2023 позивач звернувся до відповідача з листом, відповідно до якого останній запропонував відповідачу укласти додаткову угоду до Договору № 17-02-2022/2 від 17.02.2022. Свою пропозицію позивач мотивував тим, що після оплати 17.02.2022 готівкою 1900 дол. США, що становить 70% ціни Договору, відповідач повинен був поставити Товар. Однак, відповідач повідомив про неможливість вчасно виконати поставку Товару. Неодноразові переписки у Вайбері не дали можливості дійти згоди щодо майна та коштів по Договору. З урахуванням обставин, що склалися, на підставі п. 6.4. Договору, позивач запропонував відповідачу відмовитись від зобов`язань та дійти згоди щодо укладення додаткової угоди для завершення фінансових взаєморозрахунків.

Листом № 12 від 06.03.2023 відповідач повідомив позивачу, що відсутність в додатках до листа сертифіката ТПП України свідчить про неможливість задоволення отриманої пропозиції.

Крім того, відповідач у листі №12 від 06.03.2023 повідомив позивачу про те, що він може забрати Товар в магазині Setevuha або замовити кур`єрську доставку, сплативши при отриманні залишок в розмірі 800 дол. США (30% згідно з п. 3.3. Договору).

Листом № 23 від 01.05.2023 відповідач повідомив позивача про те, що Договором визначено орієнтовний строк поставки Товару. Постачальником було реалізовано право, передбачене п. 2.2. Договору, шляхом повідомлення Покупця про зміну орієнтовного строку поставки Товару, у зв`язку з чим строк поставки Товару не порушено.

Крім того, відповідач у листі № 23 від 01.05.2023 повідомив позивача про те, що тривалий час, який перевищує сім місяців, придбаний ОСОБА_1 товар готовий для передачі, натомість Покупець зволікає з його отриманням, зокрема, не здійснюється оплата другої частини платежу в розмірі 30% згідно з п. 3.3. Договору.

У матеріалах справи наявна роздруківка листування в месенджері Viber між позивачем (абонентом ОСОБА_1, тел.№ НОМЕР_3 ) та відповідачем (а.с.127-162, т.1):

17.05.2022 - наявні фото серверу.

24.05.2022 - повідомлення від позивача: «Добрий день. Щось чути по можливості ремонту? Починаю трохи хвилюватися».

25.02.2022 - повідомлення від відповідача: «Доброго дня, зараз не працює жоден сервісний центр, ми одразу дивились альтернативи, оскільки нашого майстра не було на місці. Зараз це займе час».

повідомлення від позивача: «Скільки треба чекати?»

повідомлення від відповідача: «Точних строків сказати не можу, наш майстер на місці, як тільки мені дадуть інформацію стосовно Вашого замовлення, я відразу дам Вам знати. Раніше це займало два тижні».

повідомлення від позивача: «Здається, нам треба домовитися якось по часу. Якщо раніше це займало два тижні, а зараз ви не знаєте, то це може тривати і рік. Очевидно, так довго чекати неможливо. Пропоную почекати до кінця наступного тижня. У разі, коли до того часу не вийде відремонтувати, будемо домовлятися про повернення коштів».

20.06.2022 - повідомлення відповідача: «Доброго вечора. Зробили діагностику, проблема виявилась в блоці живлення, до кінця цього тижня повинен бути результат. У п`ятницю я Вам дам інформацію».

28.06.2022 - повідомлення позивача: «Доброго ранку. Що там?»

повідомлення відповідача: «Доброго дня, чекаю результат з учорашнього дня. Буде відповідь, одразу Вам напишу. Майстер сказав, що на цьому тижні повинен бути запущений на тест».

05.07.2022 - повідомлення позивача: «Запускали на тест минулого тижня?»

повідомлення відповідача: «Доброго дня. Майстер сказав, або до кінця цього тижня, або початок наступного. Якщо пройдуть тести добре, зможемо одразу відвантажити асик».

14.07.2022 - повідомлення позивача: «Добрий день. Тривала пауза викликає занепокоєння».

повідомлення відповідача: «Доброго дня, це моя помилка, не повідомив Вам, прошу вибачення. Як і раніше казав, проблема була у блоці живлення, знайшли проблему, в Україні не було елементів на заміну, ми замовляли їх з донора, щоб точно все підійшло. Сподіваюсь на наступному тижні буде повністю готова модель з урахуванням тестування».

26.07.2022 - повідомлення позивача: «Добрий день. Про мене не забули?».

повідомлення відповідача: «Доброго дня. У п`ятницю його поставили тестувати на вихідні, він тест не пройшов. Завтра мені повинен дати відповідь майстер».

03.08.2022 - повідомлення відповідача: «Доброго дня, забрали асик у електрика, у нас на точці видачі, підключили, працює. У нас там жарко, видає 42Т, температура іде до 80 градусів, ми його відключаємо, щоб не перегорів. Сьогодні відправимо в дата центр на один день».

15.08.2022 - повідомлення відповідача: «Майстер дав відповідь, асик видає 43-45Т. При максимальних втратах не менше 50Т повинен видавати. Ще буквально трохи почекайте, ми на нього блок новий поставили (б/у) і більш свіжіше, з Китаю замовляли».

повідомлення позивача: «До п`ятниці?»

повідомлення відповідача: «строки сказати не можу. Його кожен раз на тест ставлять на один день щоб вийшов на свою пікову потужність. Сподіваюсь, до п`ятниці. Він у нас в сервісі, сервісів по факту більше немає робочих».

26.08.2022 - повідомлення позивача: відповідь на повідомлення абонента ОСОБА_7 «Сподіваюсь, до п`ятниці»: «Це вже через одну п`ятницю? Чи не так?»

повідомлення відповідача: «Добрий вечір, я через день смикаю ремонтника, керівництво в курсі стосовно Вашого замовлення. Ми на нього поставили свіжий блок живлення, замінили радіатори. Все замовлялось з донора в Китаї, видає 43-45 терахеш. У понеділок повинна бути свіжа інформація».

30.08.2022 - повідомлення позивача: «Добрий день. ОСОБА_7, мені дуже треба забрати апарат до кінця тижня».

повідомлення відповідача: «Доброго дня, я чудово розумію, яка ситуація, скільки часу пройшло з моменту замовлення асика, ми робимо все, що в наших силах».

31.08.2022 повідомлення відповідача: « ОСОБА_1 , можемо Вам запропонувати Whatsminer M21s 52-54Т замість авалона».

повідомлення позивача: «Беремо тоді Whatsminer M21s 52-54Т».

16.09.2022- повідомлення позивача: «Добрий день. Майнер їде?»

повідомлення відповідача: «Доброго дня, майнер в дорозі»

повідомлення позивача: «Супер. Коли очікується прибуття?»

повідомлення відповідача: «Ближче до вівторка будемо розуміти. Ми замовили ще один блок живлення до авалона, як все буде на місці, Ви самі вирішите, який апарат будете забирати».

29.09.2022 - повідомлення позивача: «Добрий день, які новини?»

повідомлення відповідача: «Добрий день. Очікуємо на кінець цієї, початок наступної неділі».

повідомлення позивача: «Реально отримати у вівторок? Мені його треба вивезти з Києва. І я планую виїхати 5 жовтня».

повідомлення відповідача: «Точно будемо розуміти ближче до п`ятниці» .

04.10.2022 - повідомлення відповідача: «Завтра до 15:00 мають бути у нас на точці видачі, сьогодні не пройшли».

07.10.2022 - повідомлення відповідача: «Доброго дня, асик в Києві на митниці і з середи перевірка нагрянула, обіцяють тепер все видати у понеділок».

17.10.2022 - повідомлення відповідача: «Доброго дня. Не був на зв`язку, зараз знаходжусь у лікарні. Асики зараз не видають, на митниці вже другий тиждень (у Києві) через часті обстріли. Сподіваємося на цьому тижні забрати всі апарати».

24.10.2022 - повідомлення відповідача: «Доброго дня, асик повинен бути у нас завтра або у середу. Достатня кількість накопичилась асиків на митниці. Як тільки мені колеги дадуть підтвердження, що він у нас у точці видачі, я Вас наберу».

25.10.2022 - повідомлення позивача: «Добрий день. ОСОБА_7, у мене кардинально змінилися обставини. Із урахуванням того, що об`єктивно із травня ви не можете виконати взяті зобов`язання, пропоную розірвати нашу угоду на умовах повного повернення завдатку. Прошу донести інформацію до вашого керівництва і повідомити дату, коли я зможу отримати назад USD 1900. Дуже сподіваюсь на розуміння».

повідомлення відповідача: «Доброго дня. Я чудово розумію скільки Вам довелося чекати. Ваше замовлення попало на початок повномасштабної війни, асик знаходиться у нас, ми не відвантажуємо нашим клієнтам не робочі апарати, ми багато часу і коштів витратили на ремонт асика. Чудово розуміємо ситуацію, асик виявився проблемним (до цього з Авалонами таких проблем взагалі не було) тому запропонували інший апарат, він вже третій тиждень знаходиться в Києві. Все, що залежить від нас, ми максимально робимо. Також в договорі чітко прописані форс мажорні обставини».

повідомлення позивача: «Так, звичайно прописані. І згідно з договором все може бути вирішено додатковою угодою. Якщо потрібна аж така формалізація, то я не проти. Але краще домовитися про все усно. Тому моє питання про дату повернення коштів залишається актуальним. Очікую на відповідь».

Повідомлення відповідача: «Ми ніяк не можемо повернути Вам кошти. Ми могли віддати асик як тільки він був у нас, но він у неробочому стані…..».

Повідомлення позивача: « ОСОБА_7 , у мене обставини, які потребують коштів, які я передав вам 17 лютого. Категоричність заяв щодо неможливості їх повернення є неприйнятною. Про неотриману вигоду я навіть не пишу. Прошу повідомити Вашому керівництву мою вимогу. Сподіваюсь на якнашвидше її виконання. Якщо потрібне формальне підписання додаткової угоди згідно договору, ми зробимо це під час передачі коштів.».

26.10.2022 - повідомлення відповідача: «Повернення коштів чітко прописаний в договорі. Я чудово розумію, що може щось трапитись і потрібні кошти, але ми їх не повертаємо. Це стосується і нових моделей. Якщо у клієнтів змінюються плани, ми віддаємо устаткування, кошти не повертаємо».

15.03.2023 - повідомлення позивача: « ОСОБА_8 , добрий день. У нас є одна незавершена угода. Асік. Питання висить ще з минулого року. Я мав довгі розмови з вашим представником ОСОБА_7 ще у жовтні. Нажаль, тоді справа нічим не закінчилась».

16.03.2023 - повідомлення позивача: « ОСОБА_8 , вітаю. Кажете , асік у вас в офісі і його можна забрати? Трохи дивно чути про це зараз через стільки місяців. Останні звістки про статус виконання я отримував від ОСОБА_7 (так, здається, звати вашого менеджера), стосувались того, що наш асік, який я замовляв, має дефекти».

повідомлення відповідача: «Так, більш детальну інформацію можете отримати у ОСОБА_7 ».

повідомлення позивача: « ОСОБА_7 тоді ще казав, що замість того, що замовляли спочатку, привезуть інший аналогічний, оскільки перший неможливо відремонтувати через природу дефектів. По статусу десь на середину жовтня той другий ще був у дорозі. Зараз в офісі який? Той другий?».

повідомлення відповідача: «Обидва».

повідомлення позивача: «Тоді взагалі нічого не зрозуміло. Ви кажете, що асік на фірмі, а ОСОБА_7 в жовтні 2022 року писав мені, що асік десь розмитнюється. Після того на зв`язок взагалі не виходив. Ви знов кажете звернутись до нього, а може він не в курсі, бо ви кажете одне, а він інше. Я хотів домовитися, оскільки по договору поставка 40 днів, і я на це розраховував. Кожного разу, спілкуючись із ОСОБА_7 в серпні, вересні і жовтні 2022 року, я мусив сам розпитувати, що там і коли, а воно все їхало і їхало… Тепер знову сам питаю в березні 2023 року, а мені кажуть вже давно готовий - забирайте. Враховуючи, що значно порушені строки поставки, я б хотів з Вами вирішити питання, щоб домовитись з врахуванням наявності факту простроченої поставки».

Станом на день звернення до суду, Товар відповідачем не був переданий позивачу, авансовий платіж не повернутий.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору.

Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями (ч. 1 ст. 179 ГК України).

Отже, між сторонами цієї справи внаслідок укладення 17.02.2022 договору поставки № 17-02-2022/2 виникли господарсько-договірні зобов`язання.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони відповідно до статті 6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Суд при вирішенні спору враховує, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Частини перша та шоста статті 265 ГК України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору відповідач повинен був у строк до 14.04.2022 поставити позивачу Товар - Сервер Cannan AvalonMiler 1066 50 Th/s з блоком живлення, б/у, в кількості 1 шт., еквівалент вартості у доларах США 2700, ціна за одиницю виміру, грн - 76221,00.

Позивач стверджує, що 17.02.2022 ним на виконання Договору передано відповідачу 1900 дол. США.

Відповідач заперечує факт передачі позивачем грошових коштів, посилаючись на те, що твердження Позивача про передачу Відповідачу 17.02.2022 готівкових коштів у розмірі 1900,00 доларів США на виконання положень ст.ст. 73, 74, 76, 77 ГПК України не підтверджується належними та допустимими доказами.

Суд відхиляє доводи відповідача на підставі такого.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність (стаття 76 ГПК України), допустимість (стаття 77 ГПК України), достовірність (стаття 78 ГПК України) кожного доказу окремо, а також вірогідність (стаття 79 ГПК України) і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зі змісту Договору, а саме п. 3.3., вбачається, що оплата (передплата у розмірі 70% від вартості Товару) за Договором здійснюється в день підписання Договору.

Відповідно до Договору, останній підписано сторонами 17.02.2022.

Доказів визнання договору недійсним у судовому порядку сторонами не надано.

Крім того, як убачається з роздруківки листування в месенджері Viber між позивачем та відповідачем, позивач неодноразового наголошував на тому, що грошові кошти були передані відповідачу.

Так, відповідно до повідомлень за 25.05.2022 (а.с.136 т.1), 25.10.2022 (а.с.150,151,153 т.1) позивачем ставилось питання повернення коштів.

Відповідно до відповідей відповідача (а.с.151,152,154 т.1) останній зазначає про неможливість повернення отриманих коштів авансу (передплати).

Крім того, у листі № 12 від 06.03.2023 (а.с.55 т.1) відповідач сам наголошує на тому, що позивач повинен доплатити залишок 800 дол. США, у листі № 23 від 01.05.2023 (а.с.25 т.1) відповідач наголошує на тому, що позивачем не здійснюється оплата другої частини платежу в розмірі 30% згідно з п. 3.3. Договору.

Відповідно до позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами в месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності й допустимості таких доказів, а також обсягу обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням.

Велика Палата ВС зазначила, що Верховний Суд послідовно додержується правової позиції про те, що роздруківки електронного листування не є ані письмовими доказами, ані електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне електронне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі.

У даній справі саме відповідач надав суду роздруківки електронного листування між учасниками господарських відносин, що дає змогу дійти висновку, що позивач вів переписку саме з відповідачем або його уповноваженою особою.

Отже, дослідивши вищевказані докази у сукупності, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи докази є більш вірогідними і підтверджують факт того, що позивачем 17.02.2022 передані грошові кошти в сумі 1900 дол. США відповідачу.

Відтак, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, щодо того, що листи ФОП Бортніка від 06.03.2023 № 12, 01.05.2023 № 23 не містять відомостей про отримання грошових коштів в розмірі 53 347,70 грн (70% вартості товару), а твердження про необхідність сплати Позивачем вартості в розмірі 30% зазначено внаслідок помилки не приймаються судом, оскільки спростовуються вищевикладеними висновками суду.

За змістом частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту статті 693 Цивільного кодексу України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97- ВР від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 23.10.1991, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого «права власності».

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, за висновками суду, відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на «законне очікування», що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Агрокомплекс проти України»).

Покупець має право на односторонню відмову від договору купівлі-продажу, зокрема, у випадку здійснення покупцем попередньої оплати та непередання продавцем товару після її отримання у встановлені договором строки, у такому випадку покупець має право на повернення попередньої оплати, водночас, з моменту відмови покупця від договору та вимоги повернути попередню оплату - обов`язок продавця поставити товар припиняється.

Отже, відповідне право передбачає собою відмову від договору купівлі-продажу та припинення зобов`язань сторін за договором, в тому числі припинення обов`язку продавця поставити погоджений товар.

Як встановлено судом, пунктом 2.1. Договору сторони погодили строк поставки Товару, який становить - до 14.04.2022.

Доказів поставки Товару ані у строк до 14.04.2022, ані в інший строк сторонами не надано.

Посилання відповідача на те, що Договором сторони обумовили орієнтовний строк поставки товару не приймаються судом з огляду на те, що п. 2.1. останні чітко обумовили строк поставки - 40 робочих днів з дати отримання попередньої оплати.

Суд також критично відноситься до посилання відповідача, викладеного у листі від 06.03.2023 № 12, що товар знаходиться в інтернет магазині Setevuha.ua, оскільки умовами Договору сторони погодили, що поставка Товару здійснюється на умовах EXW (згідно Інкотермс 2010) склад постачальника: 03115, м. Київ, вул. Дружківка,10, оф.109.

З відкритих інтернет-джерел вбачається, що магазин Setevuha.ua знаходиться за адресою Берестейський проспект, 20, Київ, 04116.

Доказів укладення між сторонами додаткових угод щодо зміни строків поставки та умов поставки матеріали справи не містять.

Крім того, суд критично відноситься до тверджень відповідача, викладених у листі від 01.05.2023 № 23, про те, що товар більше семи місяців готовий до видачі.

Так, з переписки в месенджері Вайбер убачається, що ані Товар, обумовлений у Договорі, ані запропонований відповідачем Товар на заміну, протягом квітня 2022 - жовтня 2022 року не був готовий до видачі позивачу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.05.2013 у справі «Н.К.М. проти Угорщини» Суд вказував, що ті, хто діє добросовісно на підставі закону, не повинні бути розчаровані в своїх законних очікуваннях без конкретних і переконливих причин.

Отже, оскільки поставка Товару втратила для позивача актуальність, він скористався своїм правом на повернення попередньої оплати, звернувшись з позовом до суду.

Доказів повернення грошових коштів у сумі 1900 дол. США станом на дату ухвалення рішення судом сторонами не надано.

Крім того, необхідно звернути увагу, що в грошових зобов`язаннях за Договором визначено еквівалент в іноземній валюті - доларах США.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Такий правовий висновок наведений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц.

За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 травня 2021 року у справі №754/8160/16-ц, згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Позивачем пред`явлено вимогу про стягнення 78261,19 із розрахунку 41,190 грн за 1 долар (курс станом на 31.08.2024).

За офіційним курсом Національного банку України станом на дату звернення позивача до суду (10.09.2024 року) 1 долар США становив 41,0948 грн, отже сума, яка підлягає поверненню (стягненню), складає 78080,12 грн, що є еквівалентом 1900 доларів США.

В частині стягнення 181,07 грн вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про розірвання договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У статті 653 ЦК України визначені правові наслідки розірвання договору, за змістом якої у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, згідно зі статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Верховний Суд у постановах від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 12.05.2020 у справі № 911/991/19, від 14.07.2021 у справі № 911/1442/19, від 21.06.2022 у справі № 911/3276/20, від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, від 14.09.2023 у справі № 910/4725/22, від 24.10.2024 у справі 911/2231/23 неодноразово викладав висновок про те, що за змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Отже, встановлення обставин закінчення строку дії договору, щодо якого заявлено позов про його розірвання, є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові про його розірвання, оскільки розірвання договору, строк дії якого закінчився, не тільки не поновить порушені права позивача, але є неможливим як таке. Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.09.2023 зі справи № 910/8413/21.

Відповідно до умов Договору, а саме п. 7.8. договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє 1 (один) рік, а в частині фінансових зобов`язань - до моменту їх повного виконання.

Оскільки Договір сторонами підписано 17.02.2022, строк його дії - до 17.02.2023.

Умов щодо автоматичної пролонгації спірний Договір не містить.

Матеріали справи не містять також доказів укладення сторонами додаткових угод щодо продовження строку дії договору.

Отже, з огляду на те, що станом на день звернення позивача до суду Договір поставки № 17-02-2022/2 від 17.02.2022 припинив свою дію, вимоги позивача про розірвання договору задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 78080,12 грн передоплати за непоставлений товар.

У задоволенні вимог про розірвання договору поставки позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені судом частково, судовий збір в сумі 2416,80 грн покладається на відповідача.

Судовий збір в сумі 2428 грн покладається на позивача.

Щодо вимог відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд відзначає таке.

За приписами статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідачем у першій заяві по суті - у відзиві на позов, заявлено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які становлять 30000 грн та зазначено, що докази понесення судових витрат будуть подані у порядку та строки, встановлені ч. 8 ст. 129 ГПК України.

04.12.2024 відповідачем подана заява про розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та для визначення їх розміру відповідачем подано договір про надання правової допомоги від 26.08.2021, додаткову угоду № 4 від 08.10.2024, рахунок-фактуру № 33 від 18.10.2024, № 43 від 14.11.2024, акт про приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 43 від 22.11.2024, платіжні інструкції №1573 від 05.11.2024, № 673484363 від 02.12.2024.

26.08.2021 між фізичною особою - підприємцем Бортніком Богданом Миколайовичем (далі - Клієнт) та адвокатом Кір`яковим Артуром Сергійовичем укладено договір про надання правової допомоги (далі Договір від 26.08.2021).

Відповідно до умов Договору від 26.08.2021:

п. 1.1. У поряду та на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, Адвокат зобов`язується здійснювати представництво, захист Клієнта в цивільному, господарському. Адміністративному, конституційному провадженні, під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, в інших державних органах/установах, перед фізичними та юридичними особами, перед правоохоронними органами, національною поліцією України, Прокуратурою України, Службою безпеки України, антикорупційнимим органами, у будь-яких судах усіх інстанцій, а Клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги, а також у випадку необхідності - покрити фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього Договору.

п. 3.1. За надання правової допомоги за цим Договором Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі та в строки, що визначені додатковою угодою до цього Договору.

п. 5.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

08.10.2024 між сторонами підписано Додаткову угоду № 4 до Договору від 26.08.2021, відповідно до умов якої:

п. 1. На виконання Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду за надання правничої допомоги, розрахунок якої здійснюється наступним чином - 1000 грн, без ПДВ, за 1 годину правничої допомоги, що надається Адвокатом, згідно з виставленим рахунком на оплату послуг.

п. 2. Підтвердженням надання правничої допомоги є підготовлені та подані Адвокатом процесуальні документи, журнали судових засідань у справі підтверджують присутність представника Клієнта під час розгляду справи. За результатами наданих послуг Сторони складають акт приймання-передачі послуг.

п. 3. Гонорар перераховується Клієнтом на поточний рахунок Адвоката впродовж 7 банківських днів з дати погодження обсягу наданої правничої допомоги, якщо інший строк не погоджено Сторонами.

18.10.2024 Адвокатом виставлено рахунок № 33 від 18.10.2024 на оплату 12000 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 1573 від 05.11.2024 Клієнтом проведено оплату 12000 грн.

14.11.2024 Адвокатом виставлено рахунок № 43 від 14.11.2024 на оплату 5500 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 673484363 від 02.12.2024 Клієнтом проведено оплату 5500 грн.

22.11.2024 між Адвокатом та Клієнтом складено та підписано Акт про приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 43.

Відповідно до Акту № 43 від 22.11.2024 Адвокатом надано, а Клієнтом прийнято наступні послуги:

1. Складання та подача заяви про вступ у справу як представника, 30 хв., ціна 500 грн;

2. Складання та подача зави про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, направлення копії заяви позивачу, 30 хв., ціна 500 грн;

3. Складання та подача відзиву на позовну заяву про розірвання договору та стягнення авансового платежу, 11 год., ціна 11000 грн;

4. Представництво інтересів відповідача в судовому засіданні 05.11.2024, 1 год. 30 хв., ціна 1500 грн;

5. Складання та подача заперечення на клопотання (заяву) щодо відповіді на відзив позивача, 1 год., ціна 1000 грн;

6. Представництво інтересів відповідача в судовому засіданні 14.11.2024, 1 год. 30 хв., 1500 грн.

Всього 16000 грн.

У заяві про розподіл судових витрат Адвокат пояснив, що гонорар адвоката в сумі 1500 грн за представництво інтересів відповідача в судовому засіданні 11.12.2024 сплачений в якості попередньої оплати, тому не включений в акт від 22.11.2024 № 43.

Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу складає 17500 грн, яку і просить розподілити представник відповідача.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 вказаного вище Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 ГПК України).

Докази, які підтверджують оплату Бортніком Б.М. наданих адвокатом послуг не є визначальними для розгляду заяви, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Щодо вартості наданих послуг на правничу допомогу Відповідачу, суд зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджується надання адвокатом послуг зі складання та подачі відзиву на позовну заяву (11 год., вартість 11000 грн) та зі складання та подачі заперечення на клопотання (заяву) щодо відповіді на відзив позивача (1 год., вартість 1000 грн).

Щодо заяви про вступ у справу як представника, суд зазначає, що не є обов`язковою подання такої заяви, оскільки не подання такої заяви не є підставою для недопуску судом представника, повноваження якого підтверджені допустимими доказами.

Окрім того, стягнення витрат на підготовку клопотань про участь у судовому засіданні у режимі межами відеоконференції поза приміщення суду не можуть бути визнані судом обґрунтованими, неминучими та необхідними, а отже не можуть бути покладені судом на іншу сторону.

Відтак, суд не вбачає підстав для покладення витрат на оплату таких послуг на позивача, оскільки не вважає їх необхідними, витрати на їх оплату неминучими, а розмір таких витрат розумним та виправданим.

Поряд з цим, суд не вважає розумними і дійсно необхідними, а також такими, що відповідають обсягу фактично виконаної роботи/надання послуг витрати на оплату участі в судовому засіданні представника у загальному розмірі 4500 грн.

Так, з урахуванням тривалості усіх засідань у даній справі, відшкодуванню підлягають послуги на суму 2500 грн.

Отже, з огляду на наведені положення чинного законодавства, зважаючи на принципи диспозитивності та змагальності, співмірності, необхідності та розумності судових витрат, докази, надані на підтвердження зазначених витрат, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт понесення відповідачем витрат на правничу допомогу в сумі 14500 грн, які є співрозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позов судом задоволено частково, витрати відповідача на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в сумі 7266,77 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10233,23 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 231, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Бортніка Богдана Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 78080,12 грн авансового платежу, 2416,80 грн судового збору.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Бортніка Богдана Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 7266,77 грн витрат на послуги адвоката.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 10.02.2025.

Суддя Т.О.Кузьменко