І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2025 року м. Чернігівсправа № 927/949/24
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О. за участю секретаря судового засідання Заєць І.М.,
розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу у справі
про стягнення 3 343 255,68 грн
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився;
У провадженні Господарського суду Чернігівської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вєкєта до Товариства з обмеженою відповідальністю Алексагроенерджи про стягнення 3 343 255,68 грн заборгованості.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 23.01.2025 позовні вимоги ТОВ Вєкєта задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 2068971,58 грн передоплати за непоставлений товар, 26037,38 грн 3% річних, 77827,52 грн інфляційних нарахувань за прострочення строків повернення передоплати, 34586,66 грн пені, 360647,25 грн штрафу за прострочення строків поставки, 400965,10 грн суми відступного, 887,38 грн 3% річних за прострочення строків сплати відступного, 38039,08 грн судового збору.

В решті позову відмовлено.

Під час ухвалення рішення у справі № 927/949/24 судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

28.01.2025 до Господарського суду Чернігівської області від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою суду від 29.01.2025 заяву представника позивача прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 06.02.2025.

Сторони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду заяви, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками про доставку електронного листа від 29.01.2025.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).

З огляду на те, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, будь-яких заяв та заперечень від сторін не надходило, заява розглянута судом за наявними матеріалами за відсутності представників сторін.

У нарадчій кімнаті 06.02.2025 судом підписано вступну та резолютивну частини додаткового рішення на підставі ст. 240 ГПК України.

Розглянувши заяву представника про ухвалення додаткового рішення судом встановлено таке.

Відповідно до статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 вказаного вище Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 ГПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

22.08.2024 між Адвокатом Тельпіс Яною Іванівною (далі Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вєкєта» (далі Клієнт) укладено Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги № 22/08 (далі Договір).

Відповідно до умов Договору:

п. 1.1. Адвокат приймає на себе обов`язки надати Клієнту послуги з надання правової допомоги щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Алексагроенерджи» на користь Клієнта за договором поставки (надалі - Послуги),а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар за надання вказаної вище правової допомоги.

п. 3.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до винесення остаточного рішення судом щодо предмету Послуг.

п. 4.2. Розмір гонорару погоджується сторонами в дорученнях, що є невід`ємними частинами Договору. Загальний розмір гонорару Адвоката по даному Договору становить суму гонорарів, зазначених в дорученнях.

п. 4.3. Оплата гонорару здійснюється Клієнтом на протязі 10 (десяти) календарних днів з моменту виставлення Адвокатом рахунку та після підписання Сторонами Акту наданих послуг.

22.08.2024 між сторонами підписано Письмове доручення № 1 до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги № 22/08 від 22.08.2024, відповідно до якого:

п. 1. На виконання умов Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги № 22/08 від 22.08.2024 Клієнт доручає, а Адвокат приймає доручення вчинити всі необхідні дії (в суді першої інстанції) для повернення заборгованості, яка виникла у ТОВ «Алексагроенерджи» перед Клієнтом на підставі договору поставки № 3004/2024П від 30.04.2024, для чого Адвокат здійснює, зокрема, але не виключно, наступні дії:

- консультації клієнта щодо умов співробітництва, вивчення документів, надання консультацій та роз`яснень клієнту стосовно доказів, обговорення правової допомоги, ознайомлення адвокатом з наявними копіями документів, наданими клієнтом та отримання додаткових доказів, необхідних для ведення справи в суді, оцінка доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, ведення досудово-претензійної роботи, виготовлення копій документів та підготовка їх для подачі до суду;

- підготовка та направлення до суду позовної заяви, розрахунок штрафних санкцій, орієнтовного розрахунку судових витрат, підготовка необхідних процесуальних документів під час розгляду справи в суді першої інстанції;

- участь в судових засіданнях в суді першої інстанції;

- підготовка документів та подання до суду заяви про відшкодування судових витрат.

п. 2 Для виконання даного доручення Адвокат керується умовами Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги № 22/08 від 22.08.2024.

п. 3 Даним дорученням сторонами погоджений гонорар Адвоката за виконання даного доручення, який має фіксований розмір та становить 16000 грн без ПДВ.

23.01.2025 Адвокатом виставлено Клієнту рахунок на оплату № 23/01 на суму 16000 грн.

Платіжною інструкцією № 1999 від 27.01.2025 Клієнт сплатив Адвокату 16000 грн з призначенням платежу: «Оплата за надання послуг правової допомоги зг рах № 23/01 від 23.01.2025, без ПДВ».

Матеріалами справи підтверджується факт понесення позивачем витрат на правничу допомоги в сумі 16 000,00 грн.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що питання про стягнення/визначення/розподіл судових витрат є складовою судового процесу - правом сторони на користь якої ухвалено судове рішення відшкодувати свої судові витрати.

Наведені норми процесуального закону визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на принципі обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Відповідач не скористався своїм правом подачі заперечень щодо обсягу та розміру витрат на професійну правничу допомогу, хоча був обізнаний про останні.

Так, судом встановлено, що докази в підтвердження надання правничої допомоги (договір, письмове доручення, рахунок, платіжна інструкція) були направлені відповідачу разом з заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, що підтверджується квитанцією про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС № 2557065 від 28.01.2025.

Крім того, у позовній заяві позивач визначав розмір попередніх витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16000,00 грн.

Отже, суд доходить висновку, що у відповідача було достатньо часу для надання заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу або заяви про зменшення розміру останніх.

Відповідно до статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, беручи до уваги характер та обсяг наданих адвокатом позивача послуг, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням відсутності заперечень з боку ТОВ «Алексагроенерджи», з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15170,43 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 829,57 грн покладаються на позивача.

Керуючись статтями 13, 14, 42, 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алексагроенерджи» (, вул. Перемоги, 64, с. Займище, Корюківський р-н, Чернігівська обл., 15209) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄКЄТА» (, вул. Генуезька, 24-Б, оф. 520, м. Одеса, 65062) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15170,43 грн.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст додаткового рішення складено 11.02.2025.

Суддя Т.О.Кузьменко