УХВАЛА

04 лютого 2025 року

м. Київ

cправа № 914/421/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ємця А. А. - головуючого, Бенедисюка І. М., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Рєзнік А. В.,

представників учасників справи:

позивача - Дятлов О. Л.,

відповідача - Жолобович І. М., Михалевський Ю. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут»

на рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 (суддя Рим Т. Я.) та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.10.2024 (колегія суддів: Желік М. Б. - головуючий, Галушко Н. А., Орищин Г. В.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут»

до Фізичної особи - підприємця Жолобовича Ігоря Миколайовича

про стягнення грошових коштів

та за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця Жолобовича Ігоря Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут»

про визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (далі - позивач; Товариство; ТОВ «Львівенергозбут») звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Жолобовича Ігоря Миколайовича (далі - відповідач; ФОП Жолобович І. М.) 1 610 865,04 грн штрафу за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії.

1.2 Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з достроковим розірванням договору про постачання електричної енергії з ініціативи споживача (у зв`язку із зміною енергопостачальника) наявні підстави для стягнення штрафу згідно з пунктом 13.3 договору про постачання електричної енергії та пунктом 2.9 комерційної пропозиції.

1.3 ФОП Жолобович І. М. звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним з моменту укладення правочину у формі комерційної пропозиції № 14, яка є невід`ємною частиною договору про постачання електричної енергії, укладеного 25.04.2023 між позивачем і відповідачем, в частині положень пунктів 2.9 та 2.10.

1.4 Позивач за зустрічним позовом вважає, що мала місце помилка ФОП Жолобовича І. М. щодо обставин, які мають істотне значення - права на зміну постачальника на безоплатній основі.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1 Господарський суд Львівської області рішенням від 04.09.2024, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.10.2024, відмовив у задоволенні первісного і зустрічного позовів.

2.2 Судові рішення мотивовані тим, що позовні вимоги за зустрічним позовом про визнання недійсним договору є необґрунтованими, оскільки можливість застосування штрафу за дострокове розірвання договору передбачена законодавством та типовим договором.

2.3 Вирішуючи спір за первісним позовом, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виснував, що відповідач діяв у межах прав, передбачених Правилами роздрібного ринку електричної енергії, Законом України «Про ринок електричної енергії» та згідно з умовами укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу, а тому відсутні правові підстави для застосування до нього штрафних санкцій.

3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція учасників

3.1 Товариство у касаційній скарзі просить рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.10.2024 в частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

3.2 Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позивач за первісним позовом у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме абзацу 10 частини 7 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 6.1.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії і зазначає про неврахування судами висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 926/1297/21.

3.3 Відповідач у відзиві на касаційну скаргу заперечує викладені в ній доводи і просить у задоволенні касаційної скарги позивача відмовити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін. Також ФОП Жолобович І. М. у відзиві заявив, що розмір очікуваних витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції становитиме близько 9 000 грн, які останній просить стягнути з Товариства за результатами розгляду справи судом касаційної інстанції.

3.4 Від Товариства 24.01.2025 до Верховного Суду надійшли додаткові письмові пояснення, у яких викладено аргументи стосовно відзиву на касаційну скаргу та заперечення щодо очікуваної вартості витрат відповідача ФОП Жолобовича І. М. на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.

3.5 ФОП Жолобович І. М. 01.02.2025 через «Електронний суд» подав до Верховного Суду додаткові пояснення.

3.6 Товариство 03.02.2025 до Верховного Суду також подало додаткові пояснення.

4. Мотивувальна частина

4.1 Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.2 Суди попередніх інстанцій встановили, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу від 25.04.2023 (далі - Договір), який є публічним договором приєднання, розробленим з урахуванням вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), і приписів Закону України «Про ринок електричної енергії».

4.3 У підпунктах 10, 13 пункту 6.1 Договору передбачено, що споживач має право: вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку; перейти на постачання електричної енергії до іншого електропостачальника у разі наявності договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та відсутності припинення постачання електричної енергії внаслідок наявності заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим постачальником.

4.4 Відповідно до пунктів 10.1, 10.2 Договору споживач має право: в будь-який час змінити електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 календарний день до такої зміни, вказавши дату або строк, в які буде відбуватися така заміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії). Зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ.

4.5 Дія цього Договору також припиняється у разі зміни постачальника (пункт 13.5).

4.6 У комерційній пропозиції № 14 сторони погодили, що у разі дострокового припинення (розірвання) Договору з ініціативи споживача з порушенням строку, передбаченого абзацом «а» підпункту 2.9 пункту 2 умов цієї комерційної пропозиції або абзацу «б» підпункту 2.9 пункту 2 умов цієї комерційної пропозиції, постачальник нараховує штрафні санкції у розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання / припинення Договору.

4.7 ФОП Жолобович І. М. звернувся до нового електропостачальника (ТОВ «Київська енергетична компанія») з наміром укласти з ним 16.01.2024 договір про постачання електричної енергії споживачу.

4.8 Листом від 22.12.2023 ФОП Жолобович І. М повідомив позивача про зміну електропостачальника з 15.01.2024.

4.9 НЕК «Укренерго» 15.01.2024 надіслало позивачу повідомлення про зміну відповідачем електропостачальника на підставі заявки відповідача від 12.01.2024.

4.10 ТОВ «Львівенергозбут» отримало повідомлення від НЕК «Укренерго», вих. № 01/2619 від 15.01.2024, про зміну постачальника споживачем ФОП Жолобовичем І. М. з 16.01.2024 згідно із заявкою від 12.01.2024, отриманою через платформу Data Hub за об`єктами електропостачання: EIC-код площадки 62Z048; EIC-код точок комерційного обліку 62Z688, 62Z027.

4.11 Суди попередніх інстанцій зауважили, що між сторонами відсутній спір щодо факту припинення з 16.01.2024 дії Договору.

4.12 Позивач надіслав відповідачеві лист від 25.01.2024, у якому повідомив про нарахування штрафу за дострокове розірвання Договору в розмірі 1 610 865,04 грн та необхідність його оплатити.

4.13 Вирішуючи спір за первісним позовом, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виснував, що відповідач діяв у межах прав, передбачених Правилами роздрібного ринку електричної енергії, Законом України «Про ринок електричної енергії» та згідно з умовами укладеного Договору про постачання електричної енергії споживачу, а тому відсутні правові підстави для застосування до нього штрафних санкцій.

4.14 Щодо вимоги за зустрічним позовом про визнання недійсним договору в частині положень пунктів 2.9 та 2.10 комерційної пропозиції № 14 суди попередніх інстанцій визнали такі вимоги необґрунтованими.

4.15 Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою Товариства є оскаржувані рішення та постанова в частині відмови у задоволенні первісного позову. В іншій частині (щодо вирішення зустрічного позову) судові рішення не оскаржуються.

4.16 Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником, і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

4.17 При цьому сам скаржник у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначає підставу, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

4.18 Дослідивши викладені у касаційній скарзі доводи, зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі № 914/421/24 на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України з огляду на таке.

4.19 Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

4.20 Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

4.21 Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

4.22 Отже, відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

4.23 Підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції для обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

4.24 При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

4.25 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 виклала правову позицію, відповідно до якої на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями, відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

4.26 Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України Товариство посилається на неправильне застосування судами абзацу 10 частини 7 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 6.1.3 ПРРЕЕ і зазначає про неврахування судами висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 926/1297/21.

4.27 Так, у справі № 926/1297/21 вирішувався спір за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» (далі - ТОВ «ЧОЕК») до Селянського (фермерського) господарства «Благословіння» (далі - СФГ «Благословіння») про стягнення 33 788,18 грн штрафних санкцій за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу

4.28 Оцінюючи викладені в касаційній скарзі узагальнені доводи позивача за первісним позовом, Верховний Суд виходить з такого.

4.29 Згідно з частиною 1 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач має право, зокрема, змінювати електропостачальника на умовах, визначених цим Законом та правилами роздрібного ринку.

4.30 Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 59 цього ж Закону зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку.

4.31 Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, в тому числі, строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору (пункт 10 частини 7 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

4.32 Згідно з пунктом 13.5 Договору дія цього Договору припиняється, у тому числі у разі зміни постачальника.

4.33 У пункті 6.1.1 розділу 6.1 глави VI ПРЕЕ зазначено, що споживач має право в установленому цими правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником.

4.34 Відповідно до абзаців 1 та 5 пункту 6.1.3 розділу 6.1 глави VI ПРЕЕ зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Якщо споживач звернувся до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу більше ніж за 21 день до дати запланованої зміни електропостачальника, вказаної споживачем у повідомленні, адміністратор комерційного обліку повинен надіслати новому електропостачальнику повідомлення щодо перенесення початку процедури зміни електропостачальника, яка має розпочатися за 21 день до запланованої дати, про що новий електропостачальник повідомляє споживача протягом 2 робочих днів. У разі незгоди з перенесенням початку процедури зміни електропостачальника споживач надсилає новому електропостачальнику повідомлення про зупинку (анулювання) процедури зміни електропостачальника. Новий електропостачальник протягом одного робочого дня надсилає адміністратору комерційного обліку повідомлення про зупинку (анулювання) процедури зміни електропостачальника.

4.35 В абзаці 4 пункту 6.1.3 розділу 6.1 глави VI ПРЕЕ передбачено, що коли споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

4.36 Відповідно до пункту 6.1.25 розділу 6.1 глави VI ПРЕЕ споживач має право протягом 14 календарних днів після зміни електропостачальника ініціювати процедуру переходу до іншого електропостачальника без оплати штрафних санкцій за передчасне розірвання договору.

4.37 У постанові від 19.08.2022 у справі № 926/1297/21 Верховний Суд зазначив, що враховуючи принцип свободи договору, закріплений у статті 627 Цивільного кодексу України, та можливість встановлення санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору постачання електричної енергії споживачу, передбачене статтею 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», сторони у договорі про постачання електричної енергії передбачили санкцію (штраф) за дострокове припинення (розірвання) договору з ініціативи споживача. При цьому така санкція (штраф) може бути накладена постачальником на споживача незалежно від того, чи передбачено договором постачання електричної енергії споживачу можливість його дострокового розірвання у зв`язку зі зміною електропостачальника, або ж розірвання договору у зв`язку зі зміною електропостачальника є випадком, не передбаченим умовами договору.

4.38 Отже, Верховний Суд за результатами касаційного перегляду справи № 926/1297/21 погодився з висновком апеляційного господарського суду, який скасував рішення суду першої інстанції про відмову в позові та ухвалив нове рішення - про задоволення позову і зазначив, що оскільки строк дії договору про постачання електричної енергії погоджений сторонами до 31.12.2020, а СФГ «Благословіння» змінив електропостачальника з 01.04.2020 (тобто до закінчення строку дії договору), то відбулось дострокове розірвання договору, що має наслідком припинення дії договору з ТОВ «ЧОЕК» з ініціативи СФГ «Благословіння», а ТОВ «ЧОЕК» обґрунтовано заявлено позовні вимоги про стягнення штрафу.

4.39 Водночас у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач 22.12.2023 повідомив позивача про зміну електропостачальника з 15.01.2024, тобто за 21 день до бажаної дати зміни, як то передбачено наведеними приписами законодавства. За таких обставин суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виснував, що договір припинив свою дію у зв`язку зі зміною електропостачальника і ФОП Жолобович І. М., реалізуючи це право, діяв у межах прав, передбачених ПРРЕЕ, Законом України «Про ринок електричної енергії» та згідно з умовами укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу.

4.40 При цьому у справі № 926/1297/21, як убачається зі змісту постанови Верховного Суду від 19.08.2022, такі обставини (щодо повідомлення про зміну електропостачальника у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення) суди не встановлювали та не враховували, ухвалюючи відповідні рішення.

4.41 Отже, проаналізувавши зміст наведеної скаржником постанови Верховного Суду за критеріями подібності, ураховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, з огляду на відмінність фактичних обставин справи, доказової бази і доводів сторін, хоч і за схожого правового регулювання, колегія суддів дійшла висновку про неподібність цієї справи за наведеними правовими ознаками зі справою, що переглядається, і тому застосування норм матеріального права за неподібності правовідносин у цих справах не може бути аналогічним, а вказане для порівняння судове рішення Верховного Суду - релевантним до обставин цієї справи. Верховний Суд зазначає, що викладені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди Товариства з висновком судів попередніх інстанцій, до необхідності встановлення інших обставин, ніж встановлені судами, та стосуються переоцінки наданих сторонами доказів, без урахування меж повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України.

4.42 Суд звертає увагу на те, що суд касаційної інстанції не має права здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16).

4.43 За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.

4.44 Інших підстав для перегляду справи у суді касаційної інстанції, крім пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, Товариство у касаційній скарзі не наводить.

4.45 Верховний Суд бере до уваги доводи, викладені ФОП Жолобовичем І. М. у відзиві на касаційну скаргу, у тій частині, яка узгоджуються з викладеним у цій ухвалі.

4.46 У зв`язку з тим що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» не підлягає.

4.47 Що ж до означеного ФОП Жолобовичем І. М. у відзиві на касаційну скаргу клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд касаційної інстанції зазначає, що вказане клопотання буде розглянуто у строки і спосіб, передбачені ГПК України. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого ГПК України строку, наступатимуть наслідки, передбачені абзацом 3 частини 8 статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 296, 300, 301 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» на рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.10.2024 в частині оскарження у справі № 914/421/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий А. Ємець

Судді І. Бенедисюк

Т. Малашенкова