ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/3399/24

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ярошенко В.П. за участю помічника судді Шехтер Є.С., розглянувши матеріали справи за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора Груп" (10031, м. Житомир, проспект Незалежності, 13, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лілак" (58005, м. Чернівці, вул. Кушнірека, буд. 7-а, )

про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат в сумі 22293,25 грн

за участю представників сторін:

від представник позивача Вірьовкін О.І. (адвокат);

від відповідача не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

1. Дії та аргументи Позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аврора Груп" (10031, м. Житомир, проспект Незалежності, 13, ) звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лілак" (58005, м. Чернівці, вул. Кушнірека, буд. 7-а, ) про стягнення заборгованості за договором №11465/AG/1 від 25.01.2024 про надання транспортних послуг в сумі 22293,25 грн, з яких: 1419,00 грн - 3% річних, 12297,87 грн - пеня, 8576,38 грн - інфляційні втрати.

Позов мотивується тим, 25.01.2024 між сторонами був укладений договір про надання транспортних послуг № 11465/AG/1. На виконання вищевказаного договору та: - заявки на міжнародне перевезення вантажів № 20531 від 29.03.2024 позивачем надано послуги з перевезення вантажу відповідачу на загальну суму 105305,00 грн - заявки на міжнародне перевезення вантажів № 20725 від 22.04.2024 позивачем надано послуги з перевезення вантажу відповідачу на загальну суму 88 854,78грн.

Оскільки, станом на 08.07.2024 відповідач не сплатив борг, позивач звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення з ТОВ ЛІЛАК боргу в розмірі 212 230,81 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 07.11.2024 по справі № 926/1793/24 було закрито провадження в частинні стягнення 194 160 грн основного боргу, 984 грн. 3% річних та 9131,36 грн пені, а в частинні стягнення пені в розмірі в розмірі 7910,81 грн відмовлено.

В подальшому позивач нарахував відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати за період з 09.07.2024 по 21.10.2024, а період нарахування інфляційних втрат з 29.04.2024 по 21.10.2024 на суму основного боргу.

У своїй відповіді на відзив представник позивача зазначив наступне.

З метою стягнення боргу, пені та 3% річних позивачем був поданий позов від 08.07.2024 до Господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою від 15.07.2024 Господарський суд Чернівецької області відкрито провадження по справі № 926/1793/24.

Предметом позову в рамках судової справи № 926/1793/24 було: стягнення боргу в розмірі 194159,78, а також стягнення пені, та 3% річних за період з 29.04.2024 08.07.2024.

Предметом справи № 926/3399/24 є стягнення пені, 3% річних та інфляційні втрати за період з 09.07.2024 по 21.10.2024, а період нарахування інфляційних втрат з 29.04.2024 по 21.10.2024 на суму основного боргу.

Предмет позовних вимог у судових справах № 926/1793/24 та № 926/3399/24 є різним і відповідно посилання відповідача про залишення позову без розгляду є безпідставним, оскільки заявлений предмет по даній справі не заявлявся та не розглядався в рамках судової справи 926/1793/24, а отже твердження відповідача є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

2. Дії та аргументи Відповідача.

Через систему "Електронний суд" 21.01.2025 до Господарського суду Чернівецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначив, що повністю заперечує проти позовних вимог позивача, вважає їх незаконними та безпідставними зважаючи на таке:

Позивач заявляє вимогу про стягнення пені у розмірі 12 297,87 на підставі п. 4.4. Договору, 3% річних у розмірі 1419,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 8 576,38 грн на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.

Тобто у позовній заяві Позивач заявляє вимоги:

1. Про той самий предмет, що у справі 926/1793/24;

2. З тих самих підстав;

3. Сторони у даній справі та у справі № 926/1793/24 є однаковими.

Отже, позовна заява Позивача підлягає залишенню без розгляду в силу положень п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене у змісті відзиву на позов наявне клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

3. Хід розгляду справи та короткий зміст ухвал суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024, справу розподілено судді Ярошенко В.П.

Ухвалою суду від 02.01.2025 залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

03.01.2025 через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи по суті призначено на 04.02.2025.

21.01.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач повністю заперечує проти позовних вимог, вважає їх незаконними та безпідставними.

Крім того, від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду 21.01.2025.

Розглянувши подане клопотання суд відмовив в його задоволенні.

22.01.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач не погоджується з доводами відповідача посилаючись на те, що предмет позовних вимог у судових справах № 926/1793/24 та № 926/3399/24 є різним і відповідно посилання відповідача про залишення позову без розгляду є безпідставним, оскільки заявлений предмет по даній справі не заявлявся та не розглядався в рамках судової справи 926/1793/24, а отже твердження відповідача є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні, 04.02.2025, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

4. Обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 25.01.2024 між сторонами був укладений договір про надання транспортних послуг № 11465/AG/1.

На виконання вищевказаного договору та: - заявки на міжнародне перевезення вантажів № 20531 від 29.03.2024 позивачем надано послуги з перевезення вантажу відповідачу на загальну суму 105305,00 грн - заявки на міжнародне перевезення вантажів № 20725 від 22.04.2024 позивачем надано послуги з перевезення вантажу відповідачу на загальну суму 88 854,78грн.

Відповідно пункту 3.2 договору про надання транспортних послуг № 11465/AG/1 від 25.01.2024 відповідач зобов`язаний сплатити позивачу кошти протягом 5 банківських днів після розвантаження автомобіля на підставі оригіналу або копії рахунку фактури, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу та акту наданих послуг, якщо у Заявці не узгодженні інші умови оплати, за кожне окреме перевезення.

Отже, у заявці № 20531 від 29.03.2024 сторонами погоджено термін оплати 12 календарних днів після розвантаження по скан-копіям ТТН.

Дата розвантаження 17.04.2024.

День оплати 29.04.2024. Сума 2500 Є 105305,00 грн.

Відтак, у заявці № 20725 від 22.04.2024 сторонами погоджено термін оплати 5 календарних днів після розвантаження по скан-копіям ТТН.

Дата розвантаження 08.05.2024.

День оплати 15.05.2024. Сума 2100Є 88854,78 грн.

Оскільки, станом на 08.07.2024 відповідач не сплатив борг, позивач звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення з ТОВ "ЛІЛАК" боргу в розмірі 212 230,81грн, з яких: - 105 305,00грн, борг по заявці № 20531 від 29.03.2024. - 88 854,78грн борг по заявці № 20725 від 22.04.2024 - 17087,03грн, пеня. - 984грн, 3% річних.

Пеня та 3% річних були нараховані за період з 29.04.2024 по 08.07.2024. Ухвалою від 15.07.2024 Господарський суд Чернівецької області відкрито провадження по справі № 926/1793/24.

ТОВ "ЛІЛАК" після відкриття провадження по справі сплатив позивачу борг та пеню у розмірі 204 321,58 грн, що підтверджується платіжними документами, а саме:

- платіжна інструкція № 744 від 01.08.2024 на суму 20 000,00 грн;

- платіжна інструкція № 1123 від 26.09.2024 на суму 40 000,00 грн;

- платіжна інструкція № 1326 від 21.10.2024 на суму 134 160,28 грн;

- платіжна інструкція № 1337 від 22.10.2024 на суму 1029,94 грн;

- платіжна інструкція № 1338 від 22.10.2024 на суму 9131,36 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 07.11.2024 по справі № 926/1793/24 було закрито провадження в частинні стягнення 194160,00 грн основного боргу, 984 грн. 3% річних та 9131,36 грн пені, а в частинні стягнення пені в розмірі в розмірі 7910,81 грн відмовлено.

Частиною 4 Стаття 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Предметом спору є вимога позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат за період, який не був предметом судової справи № 926/1793/24, а саме: позивач нарахував відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати за період з 09.07.2024 по 21.10.2024, а період нарахування інфляційних втрат з 29.04.2024 по 21.10.2024 на суму основного боргу.

4. Правові норми, що підлягають застосуванню.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Установлені судом обставини наявності укладеного договору, свідчать про виникнення між його сторонами майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір міжнародного перевезення вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 ГК України передбачено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: "Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що відповідачем допущено порушення статті 193 ГК України у вигляді несвоєчасної сплати коштів за виконання вищевказаного договору та:

- заявки на міжнародне перевезення вантажів № 20531 від 29.03.2024 позивачем надано послуги з перевезення вантажу відповідачу на загальну суму 105305,00 грн.

- заявки на міжнародне перевезення вантажів № 20725 від 22.04.2024 позивачем надано послуги з перевезення вантажу відповідачу на загальну суму 88 854,78грн.

Позивач у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань нарахував штрафні санкції в сумі - 22293,25 грн, яка складається з: 3% річних в розмірі 1419,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 8576,38 грн та пеня 12297,87 грн за період з 09.07.2024 по 21.10.2024.

5. Оцінка судом встановлених обставин, з урахуванням положень правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні спору.

5.1 Щодо нарахування та стягнення пені.

Позивач у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань нарахував пеню в розмірі 12297,87 грн.

Пеня має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою пені забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; пеня стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення суми пені, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме "штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання" (частина 2), "пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання" (частина 3).

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Суд констатує, що сторони визначили розмір пені, яка підлягає застосуванню у випадку несвоєчасного виконання зобов`язання відповідно до п. 4.4. договору у випадку несвоєчасної оплати наданих послуг Замовник сплачує Експедитору пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, за кожну добу затримки.

1. 09.07.2024 - 25.07.2024 2351,20 грн.

2. 26.07.2024 - 01.08.2024 829,83 грн.

3. 02.08.2024 - 19.09.2024 6078,90 грн.

4. 20.09.2024 - 26.09.2024 744,36 грн.

5. 27.09.2024 - 21.10.2024 2293,58 грн.

Загальна сума пені 12 297,87грн

З огляду на вказані правові приписи, розрахунок пені судом перевірено та встановлено, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно та підлягає задоволенню.

5.2 Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо іншій розмір процентів річних не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічну правову позицію містить у собі п.3.1. та п.4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань.

Відповідач не надав контр розрахунків заявлених до стягнення річних (3%) та інфляційних втрат.

Розрахунок 3% річних на суму 1419,00 грн:

1. 09.07.2024 - 01.08.2024 367,00 грн.

2. 02.08.2024 - 26.09.2024 787,00 грн.

3. 27.09.2024 - 21.10.2024 265,00 грн.

Розрахунок інфляційних втрат на суму 8576,38 грн:

4. травень 2024 - травень 2024 631,83 грн.

5. червень 2024 - червень 2024 4271,52 грн.

6. серпень 2024 - вересень 2024 3673,03 грн.

Судом перевірено та встановлено, що вони здійснені позивачем арифметично та методологічно вірно.

6. Висновки суду.

Таким чином, відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем Договору, а також вищевказані приписи чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача - є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

7. Розподіл судових витрат.

Судовими витратами у справі є витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора Груп" по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн, сплачені за платіжною інструкцією № 2116 від 27.11.2024.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевказаних правових норм та керуючись статтями 129, 232-241 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лілак" (58005, м. Чернівці, вул. Кушнірека, буд. 7-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора Груп" (10031, м. Житомир, проспект Незалежності, 13, ) заборгованість в сумі 22293,25 грн, з яких: 3% річних - 1419,00 грн, пеня 12297,87 грн, інфляційні втрати 8576,38 грн та компенсацію витрат по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.02.2025.

Суддя Вікторія ЯРОШЕНКО

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.